Справа № 308/2006/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2021 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді заяву судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000453 від 14.09.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (єдиний унікальний номер судової справи: 308/2006/21, номер провадження: 1-кп/308/157/21),

В С Т А Н О В И В:

У провадження Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області під головуванням судді ОСОБА_3 знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000453 від 14.09.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (єдиний унікальний номер судової справи: 308/2006/21, номер провадження: 1-кп/308/157/21).

11.11.2021 року суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_3 подано заяву про самовідвід з підстав, визначених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, яку мотивовано тим, що в рамках розгляду кримінального провадження № 0000453 від 14.09.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, обвинуваченим ОСОБА_5 були вчинені дії, що містили характер погрози фізичною розправою на його судді ОСОБА_3 адресу, що зумовило написання ним на виконання вимог ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до Вищої ради правосуддя та Генерального прокурора повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. З огляду на викладене, з метою недопущення сумніву в об`єктивності та неупередженості ним у розгляді вказаного кримінального провадження вважає за необхідне заявити собі самовідвід.

Розглянувши вказану заяву про самовідвід та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Підстави для відводу судді передбачені ст. ст. 75, 76 КПК України.

Згідно зі ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. Також відповідно до ст. 76 цього Кодексу не допускається повторна участь судді в кримінальному провадженні.

Наведений перелік підстав для відводу судді є вичерпним.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов`язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Як встановлює п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Європейський суд з прав людини у своїй судовій практиці неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами, як складової права на справедливий судовий розгляд, визначеного ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у справі «П`єрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 року Європейський суд уточнив зміст поняття «неупереджений суд», зазначивши, що для того, щоб суди могли вселяти громадськості необхідну довіру, слід враховувати також і питання їх внутрішньої організації. Правова позиція Суду по цій справі полягає в тому, що суб`єктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, об`єктивний визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше. Будь-який суддя, відносно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою у демократичному суспільстві мають користуватися суди.

Крім того, Європейські стандарти забезпечення права на справедливий суд встановлюють певні вимоги щодо безсторонності суду з точки зору стороннього спостерігача. З метою забезпечення судом необхідної довіри, важливим є існування процедур для забезпечення безсторонності у національному законодавстві, а саме, правил, що регулюють відсторонення суддів (Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти). Такі правила демонструють спробу законодавства усунути всі сумніви стосовно неупередженості судді або суду у справі і створити спробу забезпечити безсторонність шляхом ліквідації причин таких сумнівів. Більш того, для забезпечення безсторонності, законодавство спрямоване на усунення будь-яких проявів упередженості і, таким чином, сприяє довірі суспільства до суду (Meznaric v. Croatia (Межнаріч проти Хорватії).

Враховуючи викладене та беручи до уваги обставини, зазначені у заяві судді ОСОБА_3 про самовідвід, для уникнення будь-яких, навіть щонайменших, сумнівів у неупередженості судді чи будь-яких інших сумнівів в об`єктивному вирішенні справи, а також з метою сприяння підвищенню рівня довіри громадськості до судів, суд приходить до висновку, що є підстави для самовідводу, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а відтак, заява про самовідвід є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000453 від 14.09.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (єдиний унікальний номер судової справи: 308/2006/21, номер провадження: 1-кп/308/157/21) задовольнити.

Матеріали судової справи передати на автоматичний розподіл для визначення іншого судді в порядку ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1