Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/21/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 грудня 2021 року, якою щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайворон, Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,-
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 45 днів, а саме з 06 години 50 хвилин 29.12.2021 р. до 06 години 50 хвилин 11.02.2022 р., з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 181 600 грн.,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий за погодженням із прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 грудня 2021 року, вказане клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави.

В обґрунтування прийнятого рішення, слідчим суддею зазначено, що причетність ОСОБА_8 до оголошеної підозри підтверджується доданими до клопотання матеріалами.
Також, слідчим суддею встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності та можливість підозрюваним впливати на свідків, які в судовому засіданні ще не допитувалися.
Вказані обставини свідчать, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що слідчим суддею допущено, очевидні істотні порушення кримінально-процесуального законодавства.
Зокрема захисник звертає увагу на те, що:

1.Не взято до уваги та ніяким чином не спростовано і навіть не відображено в судовому рішенні доводи захисника про те, що оголошена ОСОБА_8 підозра є надуманою та необґрунтованою, зокрема з огляду на те, що інкримінованою статтею 255-1 КК України Кодекс доповнено лише згідно закону України від 04.06.2020 року, який набрав чинності 27.06.2020 року, тоді як в повідомленні про підозру ОСОБА_8 ставиться у провину вчинення даного кримінального правопорушення з початку 2020 року. В цілому оголошена ОСОБА_8 підозра є неконкретною, суперечливою та не містить описання факту вчинення начебто злочинних дій, тільки загальні фрази, судження та припущення.

2.В клопотанні та доданих матеріалах відсутні відомості про рух справи та копії процесуальних рішень, які б підтверджували твердження прокурора про наявність невичерпаного строку досудового розслідування у кримінальному провадженні до 11.02.2022 року.

3.При повідомленні про підозру 27.07.2021 було грубо порушено право на захист підозрюваного, оскільки ці процесуальні дії були проведені без участі захисника. Лише 30.12.2021 року ОСОБА_8 був призначений захисник через РЦ БВПД.

4.В матеріалах клопотання характеризуючі дані які повинні враховуватись слідчим суддею при обранні запобіжного заходу - про перебування/неперебування на обліках у лікарів, в першу чергу психіатра і нарколога зібрані на іншу особу - ОСОБА_8 , 1986 р.н. Твердження прокурора про спробу ОСОБА_8 переховуватись від слідства нічим не підтверджено, відсутні навіть копії повісток про його виклик.

Виходячи з наведеного, захисник вважає, що вказані обставини у сукупності свідчать про безпідставність, недоцільність та невиправданість обрання будь-якого, в тому числі найсуворішого запобіжного заходу ОСОБА_8 не можуть вже вважатися виправданими за вищевказаних обставин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як встановлено колегією суддів, в провадженні СВ відділу УСБУ в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000028 від 10.06.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч.1 ст. 263 КК України.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 повідомлено про підозру про те, що він будучи раніше судимою особою впродовж тривалого часу, а саме з початку 2020 року, точної дати встановити не представилось за можливе по 13 березня 2021 року, підтримуючи так звані «злодійські традиції», не підкорюючись вимогам чинного законодавства України та не визнаючи загальноприйняті правила поведінки в суспільстві, використовуючи свої особисті якості та можливості як особа в статусі суб`єкта злочинного впливу здобув повагу та авторитет серед учасників організованої злочинної групи, осіб, якими є наразі обвинувачувані у кримінальному провадженні №0000017 від 01.07.2020 особи, а саме мешканці м. Гайворон Кіровоградської області - ОСОБА_9 , обвинувачуваний за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_10 , обвинувачуваний за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України та ОСОБА_11 , обвинувачуваний за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, а також серед інших громадян з числа осіб, якими є мешканці м. Гайворон Кіровоградської області та прилеглих населених пунктів, зокрема обвинувачуваний у кримінальному провадженні №0000012 від 13.05.2021 за ч. 2 ст. 307 КК України - громадянин ОСОБА_12 , а також наразі засуджені особи, зокрема вироком від 24.06.2021 Гайворонського районного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 307 КК України громадянин ОСОБА_13 та вироком від 24.06.2021 Гайворонського районного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 307 КК України громадянин ОСОБА_14 .

Так, перебуваючи у тісних стосунках та систематично контактуючи з вищевказаними особами, будучи особисто усвідомленим в їх прямій причетності до наркообігу в регіоні, громадянин ОСОБА_8 , котрий перед ними та іншими місцевими мешканцями відкрито позиціонував себе так званим «смотрящим» по м. Гайворон, схвально ставився до їх протиправної діяльності, чим також здобув повагу і авторитет серед членів вказаного організованого злочинного угруповування.

В подальшому, ОСОБА_8 , маючи попередньо здобутий серед членів вказаного організованого злочинного угруповування та інших осіб причетних до незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктів авторитет, як особи, яка веде «правильний» для «злодійських» традицій спосіб життя, навесні 2020 року, точної дати встановити не представилось за можливе, під час проведення особистих зустрічей (так званих злочинних зібрань, сходок) з учасниками даного організованого злочинного угруповування, котрі відбувались у м. Гайворон Кіровоградської області, останніми не висувались суперечення проти прийняття рішення щодо визнання (призначення) ОСОБА_8 в статус особи, яка є кримінальним авторитетом, уповноваженим наглядати за дотриманням неписаних загальноприйнятих в злодійських колах неписаних законів поведінки, а саме так званим «смотрящим» по м. Гайворон Кіровоградської області.

Визнання членами вказаного організованого злочинного угруповування та інших осіб причетних до незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктів авторитету ОСОБА_8 і визнання (призначення) його так званим «смотрящим» по м. Гайворон відбулось з метою матеріального забезпечення та координації злочинної діяльності на території м. Гайворон Кіровоградської області, накопичення та утримання грошових коштів, майна чи інших активів (доходів від них), тобто так званого «злодійського общака», подальшого розподілу (обліку) коштів та майна серед учасників вказаного організованого злочинного угруповування, в тому числі доходів одержаних злочинним шляхом від реалізації наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктах, здійснення сфер злочинного впливу.

Після призначення «смотрящим» за м. Гайворон, з метою встановлення та поширення свого злочинного впливу на членів вказаного організованого злочинного угруповування та інших осіб причетних до наркообігу в регіоні, ОСОБА_8 встановив загально-визначені правила поведінки та вимагав безумовного їх дотримання вказаними особами. При цьому, будь-який спротив дотриманню встановлених ОСОБА_8 правил поведінки негайно подавлявся як ним особисто шляхом застосування морального тиску та психологічного насильства.

Крім цього, з метою поширення свого злочинного впливу на членів вказаного організованого злочинного угруповування та інших осіб причетних до наркообігу в регіоні, а також контролю за дотриманням встановлених ним правил поведінки, за погодженням із ОСОБА_8 відбувся розподіл ролей за окремими напрямками злочинної діяльності, у тому числі пов`язаної із виготовленням психотропних речовин та реалізацією наркотичних засобів і психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктів.

Встановивши та поширивши свій злочинний вплив серед учасників даного організованого злочинного угруповування та інших осіб причетних до наркообігу в регіоні, ОСОБА_8 виконував наступні функції:

- прийняв на себе всю повноту неформальної влади над особами, котрі вчиняли протиправні дії, пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктів;

- розробив загально-визначені правила поведінки у відповідності до «злодійських законів» та забезпечував дотримання їх при вчиненні протиправних дії, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин;

- забезпечував неухильний контроль за виконанням визначених ним правил та обов`язків особами причетними до незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктів;

- здійснював збір та розподіл коштів, в тому числі здобутих злочинним шляхом, від незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктів;

- забезпечував наповнення так званого «злодійського общака», тобто фонду взаємодопомоги в злодійському середовищі від діяльності пов`язаної із незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктів;

- контролював постачання прекурсорів для виготовлення психотропних речовин учасниками даного організованого злочинного угруповування;

- вів так звану «бухгалтерію», тобто облік надходження та затрачення коштів чи матеріальних благ на потреби учасників даного організованого злочинного угруповування, тобто неформальні списки, у яких зазначаються кошти здобуті злочинним шляхом, прихід/розхід коштів, у яких зазначено всі надходження до «злодійського общака»;

- вирішував спори, які виникали між членами даного організованого злочинного угруповування та іншими особами причетними до незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктів з точки зору неписаних кримінальних «законів», «по поняттям», виступаючи в таких випадках в ролі «мирового судді» та визначав обґрунтованість претензій.

В результаті вказаних дій, ОСОБА_8 , в період часу з весни 2020 року (точної дати встановити не виявилося за можливе) по 13 березня 2021 року, тобто до моменту викриття злочинної діяльності членів вказаного організованого злочинного угруповування та інших осіб причетних до незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Гайворон та прилеглих населених пунктів, завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям, сприяв, спонукав, координував та здійснював інший вплив на злочинну діяльність, організовував та безпосередньо здійснював розподіл коштів, майна та інших активів, спрямованих на забезпечення такої діяльності, тобто умисно встановив та поширив злочинний вплив на території м. Гайворон Кіровоградської області.

27.08.2021 в ході проведення обшуку домоволодіння за адресою проживання громадянина ОСОБА_8 у АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено речі, серед яких боєприпаси, а саме: корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5 та засіб підриву, а саме уніфікований підривник ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (висновок за результатами проведення комплексної вибухо-технічної експертизи №КСЕ-19/112-21/6071 від 29.07.2021), а також гвинтівочні патрони 7,62 мм (7,62х54 R), які можуть використовуватись для стрільби з гвинтівок Мосіна, АВ, АВЛ, БИ-7,62, МЦ-13, СВТ, СВД, АВС та ін. у кількості 20 (двадцяти) одиниць (висновок за результатами проведення експертизи зброї №КСЕ-19/112-21/6070-БЛ від 29.07.2021).

Передбаченого законом дозволу на зберігання бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв ОСОБА_8 , не мав.

Слідчий за погодженням з прокурором 05.08.2021 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .

В обґрунтування якого зазначив про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 , наявність ризиків, та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 грудня 2021 року, клопотання задоволено.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення по якому йому повідомлено про підозру є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах клопотання слідчого. Зокрема, обґрунтованість підозри підтверджена долученими до матеріалів клопотання письмовими доказами, а саме: повідомленням про виявлене кримінальне правопорушення; протоколами НСРД; протоколами допитів свідків; протоколом обшуку; висновком експерта; повідомленням про підозру; іншими матеріалами.

На переконання і колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Виходячи з наведеного, апеляційні доводи захисника про те, що оголошена ОСОБА_8 підозра є надуманою та необґрунтованою, оскільки додані ініціатором до клопотання докази, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення Нечипорук і Йонкало проти України (п. 175) ЄСПЛ.

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника про те, що при повідомленні про підозру 27.07.2021 було грубо порушено право на захист підозрюваного, оскільки ці процесуальні дії були проведені без участі захисника, оскільки відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Також, слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Також, слідчим суддею обґрунтовано встановлені ризики передбачені п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваним ухилятися від кримінальної відповідальності, незаконного впливати на свідків по даному кримінальному провадженню.

Вказані ризики можливої не процесуальної поведінки підозрюваного зумовлені зокрема ти, що через тяжкість кримінального правопорушення по якому оголошено про підозру, зібраних у справі доказів та можливе покарання у разі доведення його провини, свідчать про те, що останній може вчинити спробу направлену на ухилення від кримінальної відповідальності та суду, а також можливий незаконний вплив на свідків, оскільки вони в судовому засіданні допитані не були.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 є тяжким злочином, кваліфікуючими ознаками якого є умисне встановлення та поширення в суспільстві злочинного впливу, за відсутності ознак зазначених у частині 5 статті 255 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна, підозрюваний хоча в силу ст. 89 КК України є не судимий, проте, не працює, не одружений, суспільно корисною працею не займається, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та відсутність законного джерела доходу.

Тож, враховуючи зазначене вище у сукупності, існують обґрунтовані підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати свідків.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя районного суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, застосувавши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки не застосування до підозрюваного запобіжного заходу чи/або більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що в клопотанні та доданих матеріалах відсутні відомості про рух справи та копії процесуальних рішень, які б підтверджували строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 11.02.2022 року є безпідставними, оскільки документи на підтвердження строку досудового розслідування наявні у матеріалах. Зокрема слідчим додано повідомлення про підозру, постанови про зупинення та відновлення досудового розслідування.

Щодо доводів захисника про те, що характеризуючі дані зібрані на іншу особу - ОСОБА_8 , 1986 р.н., також не приймається, оскільки у даному випадку убачається очевидна описка (технічна помилка), яка не вплинула на правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Інших переконливих доводів щодо незаконності рішення слідчого судді в апеляційній скарзі захисника не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 грудня 2021 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 06 години 50 хвилин 29.12.2021 р. до 06 години 50 хвилин 11.02.2022 р., з визначенням розміру застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4