Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

30 листопада 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 23 лютого 2021 року у справі за клопотанням захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 23 лютого 2021 року в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання в Державній установі "Городищенська виправна колонія (№96)", про звільнення від відбування покарання відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 покликається на невідповідність висновків суду щодо відмови у задоволенні клопотання положенням КК України.

Вказує, що ОСОБА_6 на даний час повністю відбув покарання за ч.3 ст. 153 КК України в редакції Закону України № 2227-VIII від 06.12.2017 року до максимальної межі покарання, яка встановлена у 7 років, оскільки вирок щодо нього набрав законної сили вже під час дії нової редакції ст. 153 КК України, згідно якої за ч.3 передбачено термін покарання від 5 до 7 років.

Вважає, що обґрунтування судом першої інстанції відмови у задоволенні клопотання змінами до ч.3 ст. 152 КК України є неприпустимим, оскільки ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст. 153 КК України, а не за ч.3 ст. 152 КК України.

Просить скасувати ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 23 лютого 2021 року та постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, як особу, яка відбула покарання до максимальної межі, встановленої за ч.3 ст. 153 КК України в редакції Закону України № 2227-VIII від 06.12.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника і засудженого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника в інтересах засудженого не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги захисника засудженого, що відмова у задоволенні клопотання про звільнення останнього від подальшого відбування покарання, як особу, яка відбула покарання до максимальної межі встановленої за ч.3 ст. 153 КК України в редакції Закону України № 2227-VIII від 06.12.2017 року не відповідає положенням КК України, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Частинами 2, 3 ст. 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.

11 січня 2019 року дійсно набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» від 06 грудня 2017 року, № 2227-VIII, яким, зокрема ст.ст. 152 та 153 КК України викладено в новій редакції.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Як встановлено судом першої інстанції вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.05.2017 ОСОБА_6 було визнано винним за ч.3 ст.153 КК України та призначено покарання виді позбавлення волі на строк 11 років. 03.07.2019 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 залишені без задоволення, а вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.05.2017 року - без змін. Даний вирок набрав законної сили 03.07.2019. Разом з тим, постановою Верховного Суду від 08 квітня 2020 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 задоволено частково. Вирок Стрийського міськрайонного суду від 27.05.2017 та ухвалу Львівського апеляційного суду від 03.07.2019 змінено, однак покарання, призначене ОСОБА_6 за ч.3 ст. 153 КК України у виді одинадцяти років позбавлення волі залишено без змін.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до переконливого висновку, що звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, як особи, яка відбула покарання до максимальної межі, у даному випадку чинним законодавством не передбачено.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що злочин, за яким відбуває покарання ОСОБА_6 законодавцем не був скасований, а лише було внесено зміни до норм кримінального кодексу. Злочин, за яким ОСОБА_6 на даний час визнаний винним та відбуває покарання, викладено в новій редакції, а саме в ч.3 ст.152 КК України, яку законодавець внісши зміни значно розширив. Тобто на час розгляду клопотання відповідальність за вчинення злочину, а саме: насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом, тобто задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосування фізичного насильства, вчиненого повторно, щодо малолітнього, передбачена чинним законодавством, окрім того санкція за вчинення вказаного злочину не змінилась.

З огляду на викладене, істотних порушень кримінального чи кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги захисника засудженого слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 23 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання в Державній установі «Городищенська виправна колонія (№ 96)», про звільнення від відбування покарання, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника в інтересах засудженого ОСОБА_6 ? без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3