Справа № 344/5110/20
Провадження № 1-кп/344/559/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючого вантажником в ТзОВ «Метіф», неодруженого, раніше судимого: вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2010 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки; вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2012 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 місяців арешту; вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2015 року за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна крадіжку, вчинену повторно, за наступних обставин.

Так, 27 вересня 2019 року в період часу з 14 год. 50 хв. по 15 год. 20 хв. ОСОБА_8 перебував в салоні маршрутного автобуса № 28 в м. Івано-Франківськ, де побачив ОСОБА_10 із сумкою у руках, після чого в нього виник неправомірний умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_8 , користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та повторно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, таємно викрав із сумки ОСОБА_10 гаманець із написом «Діродта», чорного кольору, із магнітною защіпкою та емблемою золотистого кольору, вартість якого згідно з висновком експерта № СЕ-19/109/28-680ТВ/19 становить 63грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 209грн. та 10 Євро, що відповідно до курсу НБУ станом на 27.09.2019 року становить 264 грн. 55коп., банківська картка «ПриватБанк», дисконтні картки у кількості 2шт., іконка Матері Божої, іконка Святої Галини, пенсійне посвідчення видане на ім`я ОСОБА_10 та картка Івано-Франківця. В подальшому ОСОБА_8 із викраденим майном вийшов із салону маршрутного автобуса та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 536грн. 55коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, беззастережно та суду пояснив, що на даний час повністю всіх обставин не пригадує, оскільки подія мала місце давно. В той же час пояснив, що за викладених в обвинувальному акті обставин він, перебуваючи в автобусі, таємно викрав гаманець з речами ОСОБА_10 , з якою раніше знайомий не був. До вчиненого він ставиться критично, шкодує і щиро кається. Потерпіла претензій до нього не має. В нього незадовільний стан здоров`я і є непрацездатні батьки на утриманні. Просив суд його суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена повторно.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; дані про особу винного, який критично ставиться до вчиненого; його вік; стан здоров`я та його майновий стан; він працює вантажником в ТзОВ «Метіф», де характеризується позитивно; не одружений; має двох непрацездатних батьків на утриманні; на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває; раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2015 року за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; а також відсутність претензій у потерпілої.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини та щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, яка просила призначити обвинуваченому покарання у виді арешту на строк 4 місяці, потерпілої, яка викладена в її письмовій заяві, обвинуваченого, який просив суворо його не карати, та захисника, яка просила застосувати ст. 75 КК України, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_8 слід призначити основне покарання у виді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

В той же час достатніх підстав для застосування положень ст. 75 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого судом не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з часу, коли він буде фактично затриманим.

Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) гривень 16коп. процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Речові докази: майно та грошові кошти потерпілої (постанови слідчого від 19.10.2019 року та від 20.03.2020 року), які передані їй на зберігання вважати їй повернутими; диски з відеозаписами (постанови слідчого від 28.09.2019 року та від 20.10.2019 року) зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення; марлевий тампон із змивом (постанова слідчого від 30.09.2019 року), слід пальця руки (постанова слідчого від 25.02.2020 року) знищити.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя Роман ХОРОСТІЛЬ