Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/683/2021 Справа № 641/5715/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № № 0000645 від 08.07.2021за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою : АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2021 року обвинуваченого ОСОБА_4 оголошено у розшук , та провадження у справі зупинено.
16.01.2022 року ОСОБА_4 був затриманий співробітниками ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області.
17.01.2022 року ОСОБА_4 доставлений до суду співробітниками поліції.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.01.2022 року провадження у справі відновлено.
У підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про обрання стосовно ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений неодноразово не з`являється в судові засідання без поважних причин, за місцем свого мешкання не проживає , був оголошений у розшук , а тому, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення , впливати на свідків чи потерпілу.

Обвинувачений заперечував проти обрання щодо нього міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , просив застосувати більш м`який запобіжний захід , посилаючись на те , що в серпі 2021 року він знаходився на стаціонарному лікуванні , а потім бабуся продала квартиру в Харкові та вони разом переїхали до селища Старовірівка. Суду про зміну свого місця мешкання не повідомляв.

Захисник обвинуваченого заперечувала проти клопотання прокурора , просила застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Посилалась на те , що визнав свою провину , щиро розкаявся , та співпрацює з слідством та судом.

Суд вислухавши думку учасників, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Як визначено п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому , не є основою чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Судом неодноразово були винесені ухвали про встановлення місце перебування та привід обвинуваченого ОСОБА_4 , але останній жодного разу не був доставлений до суду , відповідно до рапортів співробітників поліції ОСОБА_4 за місцем свого мешкання відсутній , та встановити його місце перебування не можливо.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини , судимість не знята та не погашена , до суду жодного разу не з`являвся , за місцем свого мешкання не перебуває , про зміну свого місця проживання не повідомив , а тому суд вбачає наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, та вчиняти нові кримінальні правопорушення, оскільки він неодноразово не з`являвся в судові засідання без поважних причин, не має постійного місця роботи та джерела прибутку, може вчиняти тиск на свідків , та потерпілу.

Суд не може прийняти до уваги посилання обвинуваченого , щодо не можливості прибуття до суду у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні , так як допитана в судовому засіданні свідок бабуся обвинуваченого ОСОБА_6 повідомила суду , що він перебував на лікуванні з 03 по 10 серпня 2021 року.

Розглядаючи можливість застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на конкретні обставини справи та особу обвинуваченого , розмір застави можливо визначити у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів доходів громадян згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України (20 х 2481 грн.) = 46 620 гривень.

Одночасно з цим необхідно покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 183, 197, 199, 314, 315, 316, 317, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова про обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України строком на 60 днів, взявши його під варту в залі суду.

Строк дії ухвали до 17 березня 2022 року.

Визначити розмір застави у сумі 46 620 (сорок шість тисяч шістсот двадцять) гривень.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти після внесення застави на депозитний рахунок (Р/р UA0006674 , , МФО 820172, Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ), згідно до ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого , прокурора або суду;

-повідомляти слідчого , прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-прибувати до слідчого , прокурора та суду за викликом;

-утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованих йому злочинів;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання даної ухвали в частині контролю за виконанням обвинуваченим покладених на нього обов`язків доручити ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою , може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 5 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала в частині взяття під варту обвинуваченого, підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя- ОСОБА_1