Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кс/758/5787/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року Подільський районний суд міста Києва в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002082 від 20.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Слідчий СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про арешт майна, в якому просить накласти арешт на автомобіль сірого кольору марки «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власник якого є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 20.11.2021 року приблизно о 02.00 год., невстановлені особи перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Н. Ужвій, 12, намагались викрасти з автомобіля марки «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_3 , особисті речі, які належать ОСОБА_6 .

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.3 ст. 15, ст. 3 ст. 185 КК України на підставі заяви ОСОБА_6 від 20.11.2021 та матеріалів правоохоронних органів.

Під час проведення оперативно розшукових заходів, працівниками поліції Подільського УП ГУ НП у м. Києві встановлено, що до даного кримінального правопорушення причетні особи, які пересувались на транспортному засобі «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 , інформація підтверджується самим заявником та свідками, які бачили, як правопорушники сідали в даний автомобіль, поряд із місцем вчинення злочину, а також камерами відео спостереження «Безпечне місто».

16.12.2021 в ході огляду місця події у період часу з 16 год. 50 хв. по 16 год. 56 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено: автомобіля сірого кольору, марки «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власник якого є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ключі до автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 , які поміщено до спеціального пакету KIV 4121498.

16.12.2021 вище вказаний автомобіль та ключі до нього визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0002082 від 20.11.2021.

Враховуючи те, що вище вказане вилучене майно являється предметами та засобами вчинення кримінального правопорушення та мають значення речового доказу, тому необхідно на вказане майно накласти арешт, оскільки незастосування заборони на використання та розпоряджання цим майном може призвести до перепродажі майна, його пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У судове засідання слідчий не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Вивчивши клопотання та документи додані до клопотання суд прийшов до наступного висновку.

В провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0002082, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.11.2021 року приблизно о 02.00 год., невстановлені особи перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , намагались викрасти з автомобіля марки «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_3 , особисті речі, які належать ОСОБА_6 . Під час проведення оперативно-розшукових заходів, працівниками поліції Подільського УП ГУ НП у м. Києві встановлено, що до даного кримінального правопорушення причетні особи, які пересувались на транспортному засобі «Volkswagen Tiguan» д.н.з. НОМЕР_1 .

Станом на час розгляду клопотання про арешт майна в суді, до суду не надано відомостей стосовно особи до якої висунуто підозру.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 4 ст. 132 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

Частиною 1 ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч. 4 статті 173 КПК України).

Крім цього, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначена, зокрема, достатня, належна, допустима, достовірна сукупність доказів, що майно, щодо якого здійснюється клопотання, є предметом, засобом чи знаряддям його вчинення, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Доказів того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, та того, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням, до клопотання слідчим не долучено.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, беручи до уваги можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна для власника та третіх осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є передчасним.

Зважаючи на те, що до клопотання слідчого надана недостатня кількість доказів необхідності накладення арешту, суд не вбачає достатніми та обґрунтованими підстави для задоволення даного клопотання, оскільки документи додані до клопотання не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах слідства, власника майна та інших осіб від не вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 - 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0002082 від 20.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Порядок оскарження ухвали визначено ст. 392, 395 КПК України.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1