Справа № 755/8214/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" вересня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000244 від 24 березня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зарічне Зарічненського р-ну Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні дітей 2005, 2007, 2009 та 2019 року народження, який працює у ФОП ОСОБА_4 на посаді водія, громадянина України, не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
24 березня 2021 року приблизно о 08 год 34 хв ОСОБА_3 , керуючи технічно справним сідловим тягачем «Man», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричіпом «Hangler», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині вул. Братиславської зі сторони вул. Шолом-Алейхема в напрямку вул. Г. Хоткевича, наближався до з`їзду на просп. Броварський у м. Києві, на який він мав намір здійснити маневр повороту праворуч.

У цей час через проїзну частину з`їзду з вул. Братиславської напросп. Броварський по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід» та відповідною дорожньою розміткою, справа наліво по ходу руху вищевказаного сідлового тягачу «Man» з напівпричіпом «Hangler», серед інших пішоходів переходила пішохід ОСОБА_10 .

Під час руху ОСОБА_3 , допустив порушення вимог п. 1.5 підпункту «б» п. 2.3, п.п. 10.1 та 18.1 Правил дорожнього руху України:

- п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- підпункт «б» п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортом у дорозі;

- п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 18.1: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_3 , виявились в тому, що він, керуючи транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував габарити керованого ним транспортного засобу, виконуючи маневр повороту праворуч з вул. Братиславської на з`їзд до просп. Броварського, не переконався, що вказаний маневр буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебували пішоходи, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, внаслідок чого поблизу станції метро «Чернігівська» у м. Києві, скоїв наїзд на ОСОБА_10 .

У результаті даної дорожньо-транспортної події ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 12 год 00 хв померла у КНП «Київська міська клінічна лікарні швидкої медичної допомоги».

Згідно висновку експерта №021-879-0221 від 26.04.2021р. виявлені під час дослідження ушкодження знаходяться у зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 , мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. До смерті ОСОБА_10 призвела травма декількох ділянок тіла у вигляді множинних переломів кісток, розривів внутрішніх органів та великої магістральної судини, що супроводжувалось масивною крововтратою.

Порушення вимог п. 1.5, підпункту «б» п. 2.3, п.п. 10.1 та 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі та зазначив, що 24 березня 2021 року приблизно о 08 год 30 хв їхав за кермом автомобіля «Man» по проїзній частині вул. Братиславської зі сторони вул. Шолом-Алейхема в напрямку вул. Г. Хоткевича та хотів з`їхати праворуч на просп. Броварський у м. Києві. Перед пішохідним переходом він пропустив пішоходів, подивися направо, там уже нікого не було і він рушив. Через деякий час його догнав автомобіль і повідомив, що він збив жінку. Він зупинився, сам зателефонував в поліцію та дочекався приїзду працівників. Оскільки автомобіль великий, то він дійсно не бачив цієї жінки та не відчув, що збив її. Цивільні позови визнає у повному обсязі, буде працювати та відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду. Просить вибачення у матері загиблої, він дійсно дуже шкодує, що так сталось. А також просить не позбавляти його волі, оскільки у нього на утриманні знаходиться четверо неповнолітніх дітей.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що загибла була її дочкою та утримувала її матеріально, оскільки по стану здоров`я вона не може працювати, зараз отримує тільки мінімальну пенсію. Просить відшкодувати розмір шкоди, який заявила в цивільному позові. При визначенні міри покарання обвинуваченому повністю поклалася на розсуд суду.

Крім цього, винуватість ОСОБА_3 підтверджується сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення та безпосередньо досліджених судом, а саме: витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою та фото таблицею від 24 березня 2021 року, протоколом огляду місця події з ілюстративною таблицею від 24 березня 2021 року, протоколом проведення слідчого експерименту зі схемою та ілюстративною таблицею від 28 квітня 2021 року, протоколом перегляду відеозаписів від 25 березня та 14 квітня 2021 року, висновком експертного дослідження № 082-291-2021, висновком експертного дослідження № 051-683-2021, висновком експерта № СЕ-19/111-21/15978-ФП, висновком експерта №021-879-2021.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-21/13773-ІТ на момент огляду автомобіля «Man», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричіпом «Hangler», д.н.з. НОМЕР_2 , гальмівна система, система рульового керування та ходова частина знаходяться у працездатному стані.

У висновку експерта №СЕ-19/111-21/16982-ІТ встановлено, що порушення вимог п. 10.1 та п. 18.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілу ОСОБА_7 , дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 286 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше несудимий, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, думку потерпілої, яка при визначенні міри покарання поклалась на розсуд суду.

Призначаючи покарання, суд враховує, що правопорушення вчинене ОСОБА_3 з необережності та бере до уваги відомості про репутацію обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем роботи.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Таким чином, суд призначає ОСОБА_3 покарання, яке відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дані про особу обвинуваченого, його поведінка після вчинення злочину, щире каяття, критична оцінка своєї протиправної поведінки та готовність нести кримінальну відповідальність у своїй сукупності з тяжкістю, обставинами та наслідками вчиненого ним кримінального правопорушення, не дають підстав призначити максимально можливе покарання, передбачене за вчинення злочину, в якому обвинувачується останній, а вважає за необхідне призначити покаранняу межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, у вигляді позбавлення волі.

При цьому, зважаючи на вік обвинуваченого, наявність на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, те, що він раніше не судимий та дорожньо-транспортну пригоду скоїв з необреженості, не перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а також врахувавши думку державного обвинувача, котра просила застосувати щодо обвинуваченого вимоги ст. 75 КК України, суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 3 роки, який є достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

Крім того суд вважає за необхідне застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У цивільному позові ОСОБА_7 визначено матеріальну шкоду в розмірі 250 000 грн 00 к., яка складається із витрат на поховання доньки у розмірі 200 000 грн 00 к. та витрат на проведення операції для зору у розмірі 50 000 грн 00 к., необхідність якої виникла у результаті нервового стресу, викликаного загибеллю доньки.

Крім того, згідно із ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз`яснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд, з`ясувавши, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі ОСОБА_7 оцінює заподіяну їй шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, дійшов до висновку про законність таких вимог потерпілої.

Моральна шкода полягає у тому, що потерпілій ОСОБА_7 спричинено моральні та фізичні страждання через несподівану та передчасну смерть її доньки, яка стала тяжким ударом та непоправною втратою. Зокрема щоденні думки та спогади про наслідки цієї психотравмуючої події, страх можливого повторення аналогічної події з іншими близькими людьми, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, переживання фізичних незручностей та дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, погіршення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів з людьми, почуття обурення, тривога щодо майбутнього стану її здоров`я і взагалі життя, відчуття одинокості внесли негативні зміни у її життя.

Отже в суму моральної шкоди в розмірі 250 000 грн 00 к. потерпіла вкладає усі страждання, які їй довелось перенести, зокрема: нераціональне витрачання свого життєвого часу на лікування та участь у досудовому розслідуванні і судовому розгляді справи, моральні страждання та душевні переживання через смерть доньки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У зв`язку із цим та враховуючи, що ОСОБА_3 визнав цивільний позов, вимоги цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: змиви та зіскоби, які поміщено у прозорий поліетиленовий пакет та передано на відповідальне зберігання у Центр забезпечення № 1 Головного управління Національної поліції у м. Києві (квитанція № 002282) знищити; сідловий тягач «Man», д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричіп «Hangler», д.н.з. НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 для зберігання за адресою: АДРЕСА_1 залишити у володінні ОСОБА_3 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року на сідловий тягач «Man», д.н.з. НОМЕР_1 та напівпричіп «Hangler», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертиз, а саме: за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-21/13773-IT від 08 квітня 2021 року в розмірі 1634 грн 50 к., за проведення судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/111-21/15978-ФП від 12 квітня 2021 року в розмірі 980 грн 70 к., за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-21/16982-IT від 19 квітня 2021 року в розмірі 1961 грн 40 к., а загалом у розмірі 4 576 грн 60 к.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 250 000 грн 00 к.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 250 000 грн 00 к.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1