Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1642/21
Провадження № 1-кп/376/212/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" жовтня 2021 р.

Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Сквира кримінальне провадження № 0000125 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Сквира, Київської області, жительки АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, незаміжньої, на утримані четверо неповнолітніх дітей, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України, -

встановив:

Судом визнав доведеним, що 16 липня 2021 року о 06 годині 28 хвилині ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем своєї роботи, що розташоване за адресою: с. Шамраївка, Білоцерківський район, Київська область по вул. Центральна 4, маючи умисел на завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину, зі свого мобільного телефону НОМЕР_1 , зателефонувала за номером «102» до відділу поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області.
У ході телефонної розмови ОСОБА_5 , діючи умисно, завідомо та неправдиво повідомила про вчинення злочину, який в дійсності не був скоєний, а саме - про факт вчинення відносно неї розбійного нападу з метою заволодіння майном, поєднаному із проникненням в інше приміщення (розбій).
Після отримання від ОСОБА_5 зазначеного повідомлення про вчинення злочину інспектором чергової частини відділу поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, на місце події була направлена слідчо-оперативна група для безпосереднього з`ясування всіх обставин вчиненого злочину.
Після прибуття слідчо-оперативної групи відділу поліції № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області на місце події 16.07.2021 року, ОСОБА_5 , перебуваючи на своєму робочому місці, а саме на території АГЗП ТОВ "АКА-ГАЗПРОГРЕС", що в с. Шамраївка, Білоцерківського району, Київської області по вул. Центральна, 4, де остання працювала оператором та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, умисно та свідомо, будучи належним чином попередженою про кримінальну відповідальність згідно зі ст. 383 КК України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, надала слідчому СВ ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, завідомо неправдиву заяву про вчинення стосовно неї злочину, який в дійсності і не був скоєний, а саме - про факт незаконного проникнення невідомою особою до її робочого місця, погрози їй предметом, ззовні схожим на ніж, та заволодінням грошових коштів у сумі 9 672 грн., тим самим спричинивши їй матеріальних збитків.
16.07.2021 року за вказаним фактом внесено відомості в ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
У кримінальному провадженні за № 0000125, будучи у встановленому порядку попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України (завідомо неправдиве показання), про що у відповідній графі протоколу допиту потерпілої поставила свій підпис, умисно, реалізуючи свій протиправний намір, достовірно знаючи, що ніякого злочину стосовно неї не вчинялося, ОСОБА_5 умисно повідомила про вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, з метою в подальшому заволодіти грошовими коштами в сумі 9 672 грн., які остання приховала за сейф в службовому приміщенні.
Суд вважає вірною кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 383 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення особливо тяжкого злочину.
Обвинувачена в судовому засіданні повністю визнала вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України за обставин зазначених в обвинувальному акті.
Під час досудового слідства, в даному кримінальному провадженні укладено угоду про визнання винуватості між в.о. начальника Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , обвинуваченою ОСОБА_5 та її захисником ОСОБА_4 на підставі ст. 472 КПК України.
Згідно вищезазначеної угоди сторонни погоджуються щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 383 КК України, обвинувачена визнає себе винною у вчиненні злочину та щодо покарання два роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на один рік із покладенням обов`язків передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України.
Відповідно до статей 471, 472 КПК України, сторони узгодили міру покарання не виходячи за межі загальних засад призначення покарання встановлених КК України.
В даному кримінальному провадженні потерпілі відсутні.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Дослідженням даних про особу обвинуваченої встановлено, що вона характеризуються позитивно, раніше не судима.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Перевіривши вказану угоду, допитавши обвинувачену, суд вважає, що укладення угоди є добровільним та відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України та дана угода може бути затверджена судом, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 383 КК України відноситься до нетяжкого, правова кваліфікація злочину вірна, існують достатні фактичні підстави для визнання винуватості.
Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Таким чином, після перевірки угоди на відповідність діючому законодавству та за відсутності зазначених у ст. 474 КПК України підстав для відмови у її затвердженні, суд вважає за необхідне угоду про визнання винуватості затвердити та вважає за можливе призначити обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання.
Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-374, 469, 470, 472-475 КПК України, суд, -

засудив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 22 липня 2021 року, укладену між в.о. начальника Сквирського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , обвинуваченою ОСОБА_5 та її захисником ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 , визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України та призначити їй покарання - два роки позбавлення волі.
Застосувати до ОСОБА_5 ст. 75 КК України і звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - один рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок суду може бути подана апеляція в Київський апеляційний суд через Сквирський районний суд Київської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення має право звернутись до Сквирського районного суду Київської області, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Суддя ОСОБА_1