УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.11.2021 Справа №1-504/96

Провадження № 1-в/607/130/2021
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні, в м. Тернополі, в режимі відеоконференції, клопотання засудженого ОСОБА_6 , згідно вироку Тернопільського міського суду Тернопільської області від 07 жовтня 1996 року, за ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 193 КК України (в редакції Закону 1960 року) у кримінальній справі №1-504/96 про зняття судимості за строком давності виконання вироку, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про зняття судимості за строком давності виконання вироку Тернопільського міського суду Тернопільської області від 07 жовтня 1996 року, яким його засуджено за ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 193 КК України (в редакції Закону 1960 року), оскільки вважає, що минув строк виконання даного вироку.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 підтримав подане клопотання та просить його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала клопотання засудженого ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_4 заперечила з приводу задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 .
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та судової справи №1-504/96, суд прийшов до висновку, що у його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 538 КПК України після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.

Частиною 1 ст. 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Нормами ч. 1 ст. 6 КК України (в редакції Закону 1960 року) передбачено, що злочинність і караність діяння визначаються законом, який діяв під час вчинення цього діяння.

Відповідно до п. 11 Розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень КК України, правила, встановлені Кримінальним кодексом України 1960 року щодо давності, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, погашення і зняття судимості, поширюються на осіб, які вчинили злочини до набрання чинності цим Кодексом, за винятком випадків, якщо цим Кодексом пом`якшується кримінальна відповідальність зазначених осіб.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 55 КК України (в редакції Закону 1960 року), такими, що не мають судимості, визнаються особи, звільнені від покарання в силу статей 49 і 50 цього Кодексу.

Вироком Тернопільського міського суду Тернопільської області від 07 жовтня 1996 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 193 КК України (в редакції Закону 1960 року) до покарання у виді 10 років позбавлення волі з відбуттям покарання у ВТК суворого режиму. На підставі ч.3 ст. 42 КК України (в редакції Закону 1960 року) частково зараховано покарання за вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 21 червня 1995 року і остаточну міру покарання засудженому ОСОБА_6 призначено у вигляді 12 років 6 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у ВТК суворого режиму з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Тернопільського обласного суду від 17 листопада 1996 року вирок Тернопільського міського суду Тернопільської області від 07 жовтня 1996 року відносно ОСОБА_6 змінено в частині відбування покарання, яке замінено з виправно-трудової колонії суворого режиму на посилений.

Згідно інформації установи ЕТ №322/202 від 27 листопада 1996 року, яка міститься в матеріалах кримінальної справи №1-504/96, засуджений ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 193 КК України (в редакції Закону 1960 року) вибув для відбування міри покарання за адресою: Тернопільська область, Гусятинський район, м. Копичинці, установа ЕТ-322/122.
Із вказаного вбачається, що вирок суду від 07 жовтня 1996 року відносно ОСОБА_6 був звернутий до виконання в межах строків, визначених у ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону 1960 року).
Окрім цього, як вбачається з повідомлення Управління інформаційно аналітичної підтримки ГУНП в Тернопільській області від 26 серпня 2021 року №3028/6/1-21, громадянин ОСОБА_6 звільнений з Копичинецької ВК (№112) 06 квітня 2004 року, умовно достроково з невідбутим строком 2 роки 11 місяців 16 днів, згідно вироку Тернопільського міського суду Тернопільської області від 07 жовтня 1996 року.
Поряд з цим, судом встановлено, що ОСОБА_6 05 серпня 2004 року вчинив нові злочини, за які засуджений вироком апеляційного суду Хмельницької області від 07 вересня 2006 року за пунктами 6 і 12 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст.28; пунктами 6,12 та 13 ч. 2 ст. 115; ч. 3 ст. 152; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 152; ч. 2 ст. 153; ч.3 та 5 ст. 185; ч. 4 ст. 187; ч. 3 ст. 28; ст. 304 КК України (в редакції Закону 1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Згідно вказаного вироку ОСОБА_6 повністю приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Тернопільського міського суду Тернопільської області від 07 жовтня 1996 року.

Частиною 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону 1960 року) визначено, що обвинувальний вирок не виконується, якщо його не було виконано в такі строки, рахуючи з дня набрання вироком законної сили: десять років при засудженні до більш суворого покарання, ніж позбавлення волі строком на п`ять років.

Отже, із досліджених в судовому засіданні документів вбачається, що вирок Тернопільського міського суду Тернопільської області від 07 жовтня 1996 року відносно ОСОБА_6 було звернено до виконання із дотриманням вказаних строків, у зв`язку з чим ОСОБА_6 не підлягає звільненню від покарання, призначеного даним вироком.

Зняття судимості за строком давності виконання вироку нормами КК України (в редакції Закону 1960 року), як і чинного КК України не передбачено.

Враховуючи викладені обставини, у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зняття судимості за строком давності виконання вироку Тернопільського міського суду Тернопільської області від 07 жовтня 1996 року слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 538, 539 КПК України, ст.ст. 49, 55 КК України (в редакції Закону 1960 року), суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , згідно вироку Тернопільського міського суду Тернопільської області від 07 жовтня 1996 року, за ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 193 КК України (в редакції Закону 1960 року) у кримінальній справі №1-504/96 про зняття судимості за строком давності виконання вироку відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити начальнику ДУ «Замкова виправна колонія №58» для вручення засудженому ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддяОСОБА_1