Справа № 635/618/21
Провадження № 1-кп/635/609/2022
УХВАЛА

26 січня 2022 року Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представників потерпілого адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту,

встановила:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває дане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000475 від 05.07.2017 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
В судовому засіданні, яке відбулося 26 січня 2022 року, прокурор ОСОБА_3 звернулась до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_7 . Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор посилається на те, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України, а саме, переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності за нетяжкий злочин та незаконний вплив психологічний та фізичний вплив на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, яких він знає та йому відомо про їх місця проживання, контактні телефони, до проведення їх допиту безпосередньо в ході судового розгляду. Отже, з посиланням на приведене, прокурор наполягає на тому, що є підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, адже є підстави вважати існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Потерпілий ОСОБА_4 та його представники адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтримали клопотання прокурора про обрання до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Потерпілий ОСОБА_4 пояснив також обставини, що на його думку, свідчать про наявність впливу на нього зі сторони обвинуваченого.
Вислухавши думки учасників судового провадження з приводу доцільності обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд прийшов до наступних висновків.
У відповідності до частини першої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до частин першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
За змістом частини шостої статті 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.
Як вбачається зі змісту положень параграфу 1 глави 18 КПК України, питання про застосування, зміну або продовження запобіжного заходу, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження, судом вирішується виключно на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, обов`язок по доведенню існування ризиків, які дають підстави для застосування чи продовження запобіжного заходу, покладається на сторону обвинувачення.
Відповідно до вимог частини другої статті 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбаченого частиною першою статті 177 КПК України.
Згідно статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити всі обставини перелічені у зазначеній статті.
Частиною першою статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вивчаючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 було встановлено, що останній не одружений, дітей не має, має вищу освіту, не працює, має постійне місце проживання, однак мешкає за іншою адресою, раніше не судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до нетяжких злочинів.
За положенням частини другої статті 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Оцінивши приведені стороною обвинувачення доводи щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, суд приходить до висновку про їх необґрунтованість, з огляду на таке.
Так, на думку суду, прокурором не доведено наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, тобто обвинувачений ОСОБА_9 без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду. Ступінь ризику втечі судом оцінено в сукупності факторів, пов`язаних з особою обвинуваченого, моральністю, його відношенням до інкримінованого кримінального правопорушення, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставинами його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством, а також тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, який відповідно до положень статті 12 КК України є нетяжким злочином, та суворості можливого покарання за відповідний злочин згідно з положеннями Кримінального кодексу України.
Судом встановлено стримуючі фактори, які свідчать, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди для запобігання відправлення правосуддя в спосіб неявки в судове засідання, в тому числі, з можливістю накладення на нього грошового стягнення.
Враховуючи все вище приведене, суд вважає не доведеним існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України (можливість переховування обвинуваченого від суду), оскільки не приведено достатньо переконливих доводів.
При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинуваченого особисто на потерпілого та свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. Так, доводи потерпілого про вчинення тиску зі сторони обвинуваченого, які полягають у відвідуванні останнім судових засідань за участю потерпілого, суд не вважає достатніми та переконливими для наявності підстав вважати, що існує ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України.
Отже, існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України прокурором також не доведено.
Відтак, оскільки прокурором не доведено наявності в сукупності всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, а саме, існування хоча б одного ризику передбаченого статтею 177 КПК України, суд виходячи з положень частини другої статті 194 КПК України клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту вважає наразі є не обґрунтоване, а тому в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.
Керуючись статтями 177, 181, 194, 331, 371-372 КПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури №6 Харківської області ОСОБА_3 про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 28 січня 2022 року

Головуючий суддя - ОСОБА_1