Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1981/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора: ОСОБА_7 ,
обвинуваченого: ОСОБА_8 ,
захисника: ОСОБА_9 ,
потерпілого: ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 12 січня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.263, ст.124 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Визнано ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України і призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ухвалено призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ухвалено звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_8 ухвалено не застосовувати.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 ухвалено задовольнити частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 29028 грн. моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Ухвалено стягнути ОСОБА_8 на користь держави 1718,64 грн. процесуальних витрат на проведення судових експертиз.
Речові докази у справі: пістолет моделі «КОРНЕТ ПРС» серії НОМЕР_1 , калібру 26мм з саморобним гладкоствольним вкладним стволом 410 (36) калібру та набої ухвалено знищити; куртку, сорочку та майку потерпілого - повернути власнику ОСОБА_10 .

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що у невстановлений слідством день та час, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах в 2012 році, ОСОБА_8 , в порушення п.п. 8.1 та 8.11 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими аналогічними за своїми властивостями метальними знаряддями несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622 (дозвільна система поширюється на ... холодну зброю, конструктивно призначену для ураження живої чи іншої цілі ...), маючи умисел на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав в 2011 році носив та зберігав за місцем свого проживання в с. Червонка Овруцького району однозарядний сигнальний пістолет моделі «Корнет ПРС» серія НОМЕР_1 калібру 26 мм., в ствол якого був вставлений саморобний вкладний ствол для проведення пострілів бойовими (мисливськими) набоями, поки 08.03.2015 року вказаний пістолет не був вилучений працівниками поліції.
Згідно з висновком судово-балістичної експертизи № 1/350 від 23.04.2015 року однозарядний сигнальний пістолет моделі «Корнет ПРС» серії НОМЕР_1 є гладкоствольною вогнепальною зброєю - однозарядним пістолетом 401 (36) калібру з саморобним вкладним стволом, який розташований в каналі ствола пістолета без внесення незворотних змін в конструкцію пістолета та придатний для проведення пострілів мисливськими патронами 410 (36) калібру.
08 березня 2015 року близько 12 години 30 хвилин в лісовому масиві на східній околиці с. Червонка Овруцького району ОСОБА_8 зустрів раніше незнайомих йому ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , і між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 наблизився до ОСОБА_8 та схопив його за хустку, яка була зав`язана на шиї ОСОБА_8 , а ОСОБА_12 , підійшовши за ОСОБА_10 до ОСОБА_13 , тримав в руках сокиру, замахуючись та погрожуючи нею. В цій ситуації обвинувачений, виходячи з поведінки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , яких було двоє, налаштовані агресивно, мали сокиру, погрожували фізичною розправою, мав достатні підстави вважати, що його життю та здоров`ю загрожує небезпека, тому з метою припинення протиправних дій, діючи з раптовим умислом, усвідомлюючи, що його дії явно не відповідають небезпечності посягання та обстановці захисту, здійснив постріл із наявного у нього однозарядною сигнального пістолета пристосованого для стрільби бойовими набоями моделі «КОРНЕТ ПРС», серії НОМЕР_1 , калібру 26 мм, в ділянку розташування життєво важливих органів останнього, а саме грудну клітину та черевну порожнину, в результаті чого заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення передньої черевної стінки зліва з пошкодженням стінки шлунка, стінки тонкої кишки, сальника, яка ускладнилась розвитком заочеревинної гематоми зліва, внутрішньочеревною кровотечею, які відносяться до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_8 завдав ОСОБА_10 , який посягав на нього, тяжкої шкоди, що виразилася у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, при цьому завдана ним шкода явно не відповідала небезпечності посягання та обстановці захисту, тому що у зазначеній ситуації не була необхідною та достатньою для негайного припинення посягання, тобто перевищивши межі необхідної оборони.
В апеляційній скарзі прокурор просить провести часткове судове слідство, в ході якого дослідити докази та документу, які не досліджені або неналежно досліджені судом першої інстанції, вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263, 2 ст.15, ч.І ст. 115 КК України та призначити йому покарання: за ч.І ст.263 КК України - 3 роки позбавлення волі; за ч. 2 ст.15, ч.І ст. 115 КК України - 7 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначити у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі. Посилається на те, що вирок суду необгрунтованим, невмотивованим та незаконним. Вказує, що ОСОБА_8 вчинив закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_10 , однак, свого злочинного наміру не довів до кінця із причин, що не залежать від його волі у зв`язку із своєчасним наданням ОСОБА_10 медичної допомоги.Дії ОСОБА_8 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 1 ст.263, ч.2 ст.15, ч.І ст. 115 України - незаконне носіння та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та в закінченому замаху на вбивство. Суд у своєму рішенні не погодився з кваліфікацією дій обвинуваченого по даному факту, як закінчений замах на убивство потерпілого ОСОБА_10 . Однак, поза увагою суду залишилось те, що покази обвинуваченого ОСОБА_8 є голослівними, суперечливими, не узгоджуються із дослідженими доказами, крім того, під час дебатів та в останньому слові, які у письмовому вигляді долучені до судової справи, він висловив свою думку про те, що не стріляв у потерпілого та не має до цього ніякого відношення, на курок не натискав і пострілу з його ракетниці у потерпілого не могло статися, а погоджується лише на незрозумілу випадковість поранення потерпілого (т.4, а.с. 90,134,137,140). Фактично обвинувачений ОСОБА_8 не сприяв встановленню істини, а мав намір переконати суд, що потерпілий ОСОБА_10 отримав вогнепальне поранення в результаті не його злочинних дій, а нещасного випадку. Про наявність прямого умислу можуть свідчити, зокрема, конкретні дії винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого і не призвели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі. Про намір ОСОБА_8 вчинити вбивство з прямим умислом свідчать такі факти: ОСОБА_8 погрожував ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , що буде стріляти на враження. Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні стверджував, що дони почули два постріли і коли обвинувачений наблизився до них то він сказав, - «Зараз вас постріляю!». Дії ОСОБА_15 були спрямовані на заподіяння смерті ОСОБА_10 . Наведене підтверджується показами потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_16 . В результаті чого поранено ОСОБА_10 в життєво важливі органи - в грудну клітину, тобто останньому заподіяно вогнепальне проникаюче тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння; Застосування ним такого знаряддя, як пістолет моделі «Корнет ПРС» із саморобним., вкладним стволом, який придатний для проведення пострілів мисливськими патронами 410 (36) калібру. Враховуючи, що в патроні шпрот, який спорядженій заводським способом, викладене безсумнівно свідчить про можливість заподіяння смерті людини під час пострілу з зброї таким патроном. Причиною припиненню злочинних дій ОСОБА_8 стало те, що в нього закінчилися патрони. Поведінка ОСОБА_8 до, під час і після вчинення злочину свідчить про те, що ОСОБА_8 мав прямий умисел на позбавлення життя потерпілого і вчинив для цього всі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть смерть потерпілого, однак злочинний результат (смертельний наслідок) не настав лише в силу обставин, які не залежали від його волі. При вчиненні злочину ОСОБА_8 діяв послідовно, холоднокровно, що підтверджується тим фактом, що останній, згідно його показань під час слідчого експерименту, залишаючи місце злочину, віднайшов стріляну гільзу та забрав її із собою ідучи до свого будинку, що свідчить про мету приховати сліди злочину. Судом необгрунтовано взято до уваги стан постійної емоційної напруги обвинуваченого, що передував правопорушенню, його тривожне очікування якихось неприємностей щодо себе, свого майна, в той час згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №113 від 19.05.2015 обвинувачений ОСОБА_8 являється осудною особою та має переважну емоційну врівноваженість. Також судом безпідставно поставлено під сумнів покази свідка ОСОБА_16 та покази потерпілого ОСОБА_10 . Вказаний сумнів суд мотивує тим, що вони заінтересовані особи в результатах вирішення справи та приховали від органів досудового розслідування об`єктивну інформацію про реальні події 08 березня 2015 року. Така позиція суду необ`єктивна, оскільки ОСОБА_8 навіть в більшій мірі ніж потерпілий зацікавлений в позитивному вирішенні для себе даного кримінального провадження, оскількиу випадку визнання його винним у вчиненні замаху на вбивство потерпілого йому загрожує призначення судом покарання, пов`язаного з позбавленням волі. Таким чином зазначена позиція суду суперечить вимогам чинного законодавства та є необгрунтованою. Отже, за таких обставин в діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, а тому суд, визнавши останнього винним за ст. 124 КК України, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України тягне за собою скасування вироку.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати обвинувачення за ч.1 ст.263 на встановлених підставах ч.3 ст.263 КК України. Перекваліфікувати обвинувачення з 124 КК України на ст.36, 39 КК України за відсутності перевищення меж "необхідної оборони" та можливого стану "крайньої необхідності". За частиною 2 статті 409 КПК просить скасувати випробувальний строк строк, так як вже майже шість років він не має претензій від правоохоронних органів і фактично тричі пройшов випробування, що також покращить сзановище його сім`і. Це у тому разі, якщо не буде скасовано вирок за підставами ч.3 ст.263 та не буде змінено кваліфікацію подій на 36 та 39 ст.ст. КК поважним судом. Частину 3 ст.409 КПК підтримує. Також просить скасувати цивільний позов потерпілого за вищевикладеними мотивами та обгрунтуваннями. Посилається на те, що вирок суду є не законним через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення кримінального процесуального закону. Вказує, що неповнота судового розгляду полягає у відсутності декількох важливих достовірних експертиз на момент ознайомлення з ними у судовій справі, про що є протокол ознайомлення у судовій справі, экспертизу №350 замінено на №359 щоб приховати дійсні обставини та не представляють суду. Щоб приховати ці махінаціі у зміненому обвинувальному акті (після моіх скарг) прокурор прибирає взалі посилання на ці експертизи. У реєстрі досудового рослідування відсутні реквізити будь-яких експертиз (всупереч ст.109 та 290 КПК України), що унеможливлює встановленняістини та здійснювати аргументовано захист. Скаргу він подавав письмово. Не представлено потерпілим працівником ВСО МВС службової перевірки обставин інціденту і таким чином приховано данні справжнього алкотесту та знарядь мародерства та вогнепальної зброі нападників, що могло довести мою "необхідну оборону" за ст.36 КК та пом`якшуючі обставини. Не представлено речових доказів тяжкого поранення потерпілого (осколків 2.8 см та 3 см у діаметрі, зафіксованих хірургом та експертом), що доводять непричетність моеі ракетниці до поранення і тому приховані однобоким зацікавленим слідством. Гільзи від зброї прихрвані чи відсутні і на місцях оглядів і на судовому розгляді від його ракетниці, що посилює сумніви його причетності до поранення (судом не розглядається за ст.ст.23, 357 КПК). Стверджує, що невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального првоадження полягає у підтриманні та неповерненю обвинувального акту, що суперечить встановленим фактам обставин за вимогами тіеіж ст.91 КПК та не відповідає КПК та КК не встановлені пом`якшуючі обставини за ст.290 КПК, проігноровані істотні порушення кримінального процесуального законодавства (його загальні засади) під час слідства, судового розгляду та кругообігу судових документів,що кардинально істотно перешкоджало та перешкоджає здійснювати обгрунтовано доказами захист та винести суду законне та обгрунтоване рішення. Слідство велося однобоко: навмисно не ведеться відео та аудіо фіксаціі підчас процесуально кардинально важливих слідчих експериментів та допитів для сторення можливостей фальшування дійсних обставинта показів (з застосуванням адвоката"від слідчого", що діяв на протилежну сторону обвинувачення). Мобільний телефон відібрали відразу, щоб він не міг фіксувати подіі процесуальних дій, що підтвержуеться відеофайлом Лагода. З ЄР на прикладеному електронному носії до справи та використали кишенькових понятих (п`яниць та інвалідів) що навіть не були присутні на оглядах місць подій і вже померли насильницькою смертю. Це ускладнює довести фабрикацію доказів та злочини вчинені посадовими особами досудового рослідування. Але суд не звернув увагу на порушення рівноправності сторін у кримінальному провадженні, всупереч загальних засад КПК України. Не визнано судом недопустимість доказів зібраних у порушення ст.87 КПК та порушення права на захист за ст.29 Конституції, що привело до маніпуляцій під час досудового рослідування та тези прокурора у дебатах про підтверження мною особи потерпілого(без його представлення та проведення слідчих дій за таких умов та без адвоката,нероз*яснення права відмовитися від дачі показів,що у подальшому використали на обвинувачення замість пошуку та покарання нападників ).Також судом не застосувано ст.69 КК, за його співпраці зі слідством, яке обіцяв слідчий Бородій, замість роз`яснення прав - вводили та вводять в оману громадян Украіни на кожному процесуальному кроці. Під час судових розглядів встановлено обставини та докази непричетності обвинуваченного до поранення потерпілого, але справа за клопотанням обвинуваченного не закрита (284 ст.КПК та 373 ст.КПК) та доводи не беруться до уваги ні прокурором, ні судом (потерпілий описує прикмети іншого стрільця у чорному одязі, проте він на фототаблицях та показах брата потерпілого у червоному светері, що відповідає дійсним обставинам. У судовому вироку невірно невідповідно встановлено факт на підтверження обвинувачення: наявність специфічного металевого домішку на одязі та тілі пораненого, що відсутній та не встановлений балістичними експертизами у моій зброі і набоях (а.с.6 абзац 4 судового вироку). Ніде експерти не стверджують про нанесення поранення потерпілому саме з його наданноі на експертизу зброі. Вони лише встановлюють відповіді на поставлені запитання: за яких обставин міг відбутися постріл та поранення з наданноі зброї (відстань, наслідки, заряд). Таким же чином можна було досліджувати іншу зброю (зокрема карабін "Сайга" та інші) такого ж розповсюдженого калібру, яку шукали та приховали.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор просить відхилити вказау апеляційну скаргу, оскільки вона є необгрунтовананою, а доводи обвинуваченого голослівними.

Обвинувачений ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду провадження підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти апепляційноїс краги прокурора. Захначив, що в апеляційній скарзі прлоурора немає ніякою конкретики, експертиза №360 повінстю спростовує обвингувачення прокурора. Просив повністю перевірити обвинувальний акт.

Захисник ОСОБА_17 підримав апеляційну скрагу свого підзахисного, зазначив що його підзахисний всі мотиви і обгрунтування виклав в апеялційній скарзі, а він свої в дебатах, які в письмовому вигляді просив долучити до матеріалів провадження, а також заперечив проти задововлення апеляційної скарги прокурора.

Потерпілий ОСОБА_10 підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечив проти апеляційної скраги обвинуваченого. Додатково пояснив, що погано пам`ятає події 2015 року, підтримує свої пояснення, надані під час судововго розгляду прорвадження. Зазначив, що вони з братом зранку 08.03.2015 року прибули на мотоциклі на околицю села Червонка Овруцького району, збирали гриб чага, із собою взявбув металошук та сокира у брата. Потім до них підійшов ОСОБА_8 , почав питати хто вони такі та звідки, на що вони йому спокійно відповіли. Войцедський почав на них критчати та погрожувати. Вони йоому не погрожували і не кричали, за хустку не хапали, топором не замахувалися. Потім під час цієї суперечки вони почали зближатися з Войцедським, між ними була відстань приблизнло 5 метрів. Войцедський вистрілив йому в праву частину живота та пішов з місця події, він бачив що у нього пішла кров, проте допомогу не пропонував. Вони з братом сіли на мотоцикл та поїхали до батька у село Кованка, яка знаходиться близько 4 метрів від місця події. Мати наклала йому тугу повязку, а батько на машині повіз на зустріч швидкій домомозі. Войцедського він знав тілько візуально, знайомий з ним не був, неприязних відносин між ними раніше не було.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши часткове судове слідчтво за клопотанням прокурора та сторони захисту, дослідивши частково письмові докази, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Суд зазначених вимог закону під час розгляду провадження при здійсненні висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та перекваліфікації його дій з ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 на ст.124 КК України, на думку колегії суддів дотримався та ухвалив законне, обгунтоване та вмотивоване рішення. Зазначений висновок відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах. Крім того в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вирок суду є законним та обгрунтованим, призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого обвинуваченим та його особі, цивільний позов потерпілого вирішено у відповідності до вимог закону.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо недоведеності його вини у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України та необхідності закриття провадження із застосуванням ст.ст. 36, 39 КК України свого підтвердження не знайшли. При цьому також безпідставними є і доводи апеляційної скарги прокурора про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні закінченого замаху на вбивство потерпілого та неправильного застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність.

Так, доводи обвинуваченого щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та щодо недоведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263, ст.124 К України, викладені в його апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Зокрема, безпідставними є доводи про те, що в основу обвинувального вироку суд поклав докази, які зібрані органом досудового розслідування з порушенням прав людини і основоположних свобод, а інші суперечливі обставини, на які посилався захисник, не досліджував, і оцінку у вироку їм не дав.

Натомість слід зазначити, що у вироку суду міститься формулювання обвинувачення, визначене судом доведеним, зазначено місце, час, спосіб вчинення та мотив злочину, вказано чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші. Наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про винуватість ОСОБА_8 , допитані потерпілий та свідки, проведені експертизи, показанням яких надана юридична оцінка, досліджені та належним чином оцінені докази кожен окремо та в їх сукупності, тощо.

Суд, дослідивши докази, прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст.85 КПК України належними, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, з чим також погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, вина ОСОБА_8 повністю підтверджується, а доводи його апеляційної скарги про те, що він не винен у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України повністю спростовуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, зокрема:

- протоколом огляду .місця події від 08,03.2015 року та фототаблицеюдо нього, згідно якого місцем огляду являється домогосподарство належне ОСОБА_8 , яке знаходиться в с. Червонка Овруцького району, під час якого вилучено предмет схожий на пістолет з маркуванням «Корнет ПРС», калібр 26 мм, НОМЕР_1 , 5 набоїв патронів, схожих на патрон до сигнального пістолета та 23 предмета схожих на патрони, виготовлені заводським способом, які ОСОБА_8 добровільно видав.

- протоколом огляду місця події від 08.03.2015 року та фототаблицеюдо нього, згідно якого місцем огляду являється домогосподарство, де проживає ОСОБА_18 , яке знаходиться в с. Кованка Овруцького району, в ході проведення якого вилучено одяг потерпілого, в який він був одягнутий в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень, в тому числі куртку, сорочку та майку з пошкодженнями та зі слідами, схожими на кров.

- протоколом огляду місця події від 09.03.2015 року, згідно якого місцем огляду являється приміщення Овруцької ЦРЛ, що знаходиться в м. Овруч по вул. Радянська, 108, а саме хірургічне відділення, ординаторська, де було вилучено поліетиленовий пакет, в якому знаходились 16 металевих дробин (кульок), пошкоджений пластмасовий контейнер та паперовий пиж зі слідами схожими на кров.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.03.2015 року та фототаблицеюдо нього, в ході проведення якого обвинувачений ОСОБА_13 розповів та на місці показав, за яких обставин було нанесено тілесні ушкодження ОСОБА_10

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.03.2015 року та фототаблицеюдо нього , в ході проведення якого свідок ОСОБА_19 розповів та на місці показав, за яких обставин його брату було нанесено тілесні ушкодження.

- висновком експерта № 1/359 від 23.04.2015 року, з якого вбачається, що вилучений у Войцедського пістолет є сигнальною зброєю - однозарядним сигнальним пістолетом моделі «КОРНЕТ ПРС» серії НОМЕР_1 , калібру 26 мм, що виготовлений промисловим способом і не відноситься до вогнепальної зброї.

- висновком експерта № 1/360 від 27.04.2015 року, згідно якого надані вісімнадцять об`єктів, виявлені та вилучені 09.03.2015 року в ході проведсня огляду місця події в Овруцькій ЦРЛ, які були вилучені в ОСОБА_10 в ході проведення- медичної операції, є: шістнадцять об`єктів - є складовою частиною боєприпасів мисливської гладкоствольної вогнепальної зброї - частиною мисливського патрону - стріляними шротинами, які виготовлені промисловим способом не відносяться до боєприпасів.

- висновком судово-медичного експерта №63 від 10.03.2015 року, згідно якого ОСОБА_10 буди заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення передньої черевної стінки зліва з пошкодженням стінки шлунку, стінки тонкої кишки, сальника, яке ускладнилось розвитком зачерсвиниої гематоми зліва іа внутрішньою кровотечею. Вказане тілесне ушкодження утворилося від воі печального поранення, пайвірніше шротом (згідно медичної документації, при проведенні оперативного втручання було вилучено дрібні металеві предмети невеликих розмірів), утворнлось незадовго до поступления в стаціонар 08.03.2015 року, 14:40 год. За ступенем тяжкості, вказане тілесне ушкодження відносніься до категорії тяжких по критерію небезпеки для житія в момсні заподіяння.

- висновком експерта Л» 67 від 10.03.2015 року, зіідпо якого при проведенні експертизи, у ОСОБА_8 наявність будь-яких тілесних ушкоджень К1 їх слідів не було встановлено.

- висновком експерта № 70-МК від 27.04.2015 року, згідно якого па куртці, сорочці та майці потерпілого ОСОБА_10 виявлено но одному наскрізному пошкодженню тканини, що розташовуються на передній поверхні в середній частині зліва. Дані пошкодження являються вхідними вогнепальними. Дані пошкодження на одязі по розташуванню співпадают ь між собою і а з ушкодженнями па тілі в ділянці передньої черевної стінки зліва. Пошкодження па одязі та тілі потерпілого ОСОБА_10 утворилися внаслідок одноразового пострілу з вогнепальної зброї оснащеної шротовим снарядом в скалал якого входив характерний металевий сплав заліза.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.04.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_10 та фототаблицеюдо нього, згідно якого останній розповів та показав як йому було заподіяно тілеспі ушкодження.

- висновком комплексної медико-криміналістичної та балістичної експертизи № 26/1/726від 10.02.2016 року, згідно якого рсіульїаіи співе іавлеппя пошкоджень, отриманих на тканинах-мішенях при експсрпмепіальних пострілах, з пошкодженнями на одязі потерпілого ОСОБА_20 свідчать, що за характером та розмірами пошкодження, то були виявлені па одязі потерпілого були спричинені при пострілі з наданої па експертизу зброї і відстані близько 1-го метра. В складі нашарувань речовин, які паянні па ватному тампоні - протирка каналу ствола, однозарядної о сигнального пістолета моделі «Корнет ПРС» серії НОМЕР_2 , виявлено продукти згоряння (пострілу) димного пороху. В складі нашарувань речовин, які наявні на вашому тампоні - протирка каналу саморобного вкладного ствола однозарядного сигнального пістолета моделі «Корнет ПРС» серії НОМЕР_1 . виявлено продукти згоряння (пострілу) нітроцелюлозного (бездимного) пороху, і однозарядного сигнального пістолета моделі «Корнет ПРС» серії НОМЕР_1 саморобним вкладним стволом, проводились постріли з впкорисіаппямнітроцелюлозного (бездимного) пороху. Результати дослідження конеірукпії. ударно-спускового механізму і експерименту дають підстави для висновку про тс. що з наданого однозарядного пістолета моделі «Корнет ПРС». серії НОМЕР_1 , калібру 26 мм з саморобним гладкоетвольним вкладним стволом 410 (36) калібру та без нього постріли без натискання на спусковий гачок можливі: за обов`язкової умови: постановки курка в положення «бойового взводу» до падіння чи удару; за певних обставин: при падіння з висопі0,2 м та вище натверду поверхню, - здійснення значних ударів пістолетом по твердих предметах.

Даний висновок комплексної медико - криміналістичної та балістичної експертизи Лг226/1/726 від 10.02.2016 року, в цій частині спростовує покази Войцедського, що зіскочив курок і відбувся постріл, так як курок не буй поставлений в положення «бойового взводу» до падіння чи удару. Крім того, пістолет на Войцедському висів на шнурку на шиї відповідно ствол був направлений до низу, коли відбувся б постріл, то він би був здійснений в землю, а так як постріл був здійснений в живіт потерпілого, то свідчить, шо пістолет Войцедський перед посірілом тримав в руці, направлений був прямо у потерпілого.

Постановою про визнання речовими доказами пістолету з вкладним стволом, 23 саморобних мисливських патрони, 4 сигнальних патрони, стріляну гільзу. 16 стріляних пижів, стріляну прокладку від мисливського па і ропу, куртку, сорочку, майку з паскріїїшмн пошкодженнями тканини іа передачу їх на зберігання до Овруцького РВ УМВС України.

- показами потерпілого ОСОБА_10 , який иокаїав. прн яких обставинах йому були заподіянні тілесні ушкодження за допомогою вогнепальної зброї ОСОБА_8

- показами свідка ОСОБА_12 , який показав, саме при яких обставинах був здійснений постріл ОСОБА_8 в папрямок потерпілого ОСОБА_21 та заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_22 , який є батьком потерпілою, лав покази, шо він знав, шо сини поїхали. Після чого, говорили, що и ньоіоеірі.іяв обвинувачений, вони його знали, казали, шо він в них неодноразово стріляв, вони тікали, а потім вистрілив в упор.

Показами свідка ОСОБА_23 , яка в судовому засіданні показала, що її чоловік ОСОБА_8 дійсно мав сигнальний пістолет, який придбали, коли в них в 2011 році народилася дочка.

Показами свідка ОСОБА_24 , який в судовому засіданні дав покази, що у потерпілого, ніс до проведення операції був проведений рентген і було виявлено сторонні предмети, які вилучалися під час операції, їх було дуже багато.

Показами свідка ОСОБА_25 , який дав покази, що при огляді Войцедськоіо від нього скарг не було, не було зафіксовано у нього тілесних ушкоджень. Також роз`яснив про розміри проникаючих ран на тілі потерпілого, зокрема, тс, мисливський заряд при ударі об тіло розплющується, і тому рана на тілі г більшою ніж самий заряд перед пострілом.

Таким чином в діях обвинуваченого ОСОБА_8 немає ознак добровільності під час видачі вогнепальної зброї, тому шо ОСОБА_8 видав зброю, після того, як йому запропонували цс зробити працівники міліції, про що свідчить протокол огляду місця події від 08.03.2015 року.

Отже, здача зброї в поліцію у зв`язку з тим, що правоохоронцями був викритий факт її зберігання та використання, не с добровільною, а значнії, - не звільняє від відповідальності.

Також судом досліджено та надано оцінку письмовим та речовим доказам та показам самого обвинуваченого ОСОБА_8 , який в ході судового розгляду змінював свої покази, проте, його покази спростовані дослідженими доказами, а саме: показаннями потерпілого, свідків, протоколом огляду місця події, слідчих експериментів, висновками експерті.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 з приводу необхідності перекваліфікації його дій зі ст.124 на ст.36,39 КК України та доводів апеляційної скарги прокурора з приводу перекваліфікації дій Войцедського зі ст.124 на ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, то такі доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед інших обставин, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Стаття 92 КПК України покладає обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Згідно зі статтею 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна правова конструкція закріплена й у ч. 4 ст. 17 КПК України. Зі змісту ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України випливає, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (п. 45) випливає, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Верховний суд, ухвалюючи свої постанови, неодноразово роз`яснював, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання) «поза розумним сумнівом».
Дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 р. у справі № 712/13361/15).
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к).
Відповідно до приписів ст. 15 КК України замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом, коли особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачає його суспільно-небезпечні наслідки і бажає їх настання. У випадку, коли особа лише свідомо припускає настання суспільно-небезпечних наслідків, тобто діє з непрямим умислом, або умисел є невизначеним, неконкретизованим, направленим на настання будь-яких наслідків у результаті вчинення дій, у тому числі тілесних ушкоджень або можливої смерті потерпілого, кримінальна відповідальність за вчинення замаху на вбивство виключається, а відповідальність настає залежно від фактично заподіяних наслідків. Такі висновки неодноразово викладав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 26.02.2019 у справах № 653/1302/15-к, 362/7312/15-к, у постанові від 15.08.2019 у справі № 610/3116/17.
Згідно зі ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.
Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 цього Кодексу.
Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через вчинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.
Отже, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.
Щоб встановити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.
На врахування вищевикладеного орієнтує суди Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про необхідну оборону» № 1 від 26.04.2002 та правові позиції, викладені у рішеннях Верховного Суду, зокрема у постанові від 23.01.2020 у справі №442/5416/18.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не було доведено «поза розумним сумнівом» наявність у обвинуваченого прямого умислу на вбивство потерпілого. Обвинувачення у замаху на вбивство ґрунтується переважно на показаннях потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 , проте такі показання суперечать іншим доказам у справі.
Зокрема ОСОБА_10 та ОСОБА_12 показали, що постріл у потерпілого був здійснений з відстані близько 5-6 метрів. Про таку ж відстань між підозрюваним і потерпілим свідок ОСОБА_12 також показував під час проведення з його участю слідчого експерименту. Проте такі показання суперечать висновку експерта № 26/1/726 за результатами проведення комплексної медико-криміналістичної та балістичної експертизи, відповідно до якого постріл у потерпілого з наданої на експертизу зброї був здійснений з відстані близько 1-го метра. А на аркуші 19 цього ж експертного висновку зазначено, що ця відстань становила до 1-го метра. Спростування показань потерпілого та свідка висновком експертів вселяє обгрунтовані сумніви у достовірності їх показань щодо того, що вони не наближалися до обвинуваченого та йому не погрожували. Крім того, потерпілим та свідком визнається той факт, що у них з собою була сокира і лопата, що об`єктивно може сприйматися як можливі знаряддя нанесення тілесних ушкоджень. Натомість із вказаним висновком експерта узгоджуються показання обвинуваченого, які він давав як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, про те, що двоє чоловіків підходили до нього близько та потерпілий хапав його за хустку на шиї. Суд також звертає увагу на ту обставину, що під час проведення слідчих експериментів з участю підозрюваного ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_10 безпосередньо на місці події не робились відповідні виміри з метою встановити відстань, з якої був здійснений постріл у потерпілого.
Суд взяв до уваги обстановку вчинення правопорушення околиця малозаселеного віддаленого села посеред лісу, стан постійної емоційної напруги обвинуваченого, що передував правопорушенню, його тривожне очікування якихось неприємностей щодо себе та свого майна. Слідством не перевірялись показання обвинуваченого про те, що незадовго до конфлікту з потерпілим мало місце загорання належного йому сараю. Даний факт підтверджується показаннями свідка ОСОБА_23 , якій 08 березня 2015 року зателефонував обвинувачений, протоколом огляду місця події від 08 березня 2015 року, в якому зазначено, що в домогосподарстві обвинуваченого ОСОБА_8 дійсно виявлено пошкодження стіни сараю полум`ям, та показаннями свідка ОСОБА_26 .
Судом враховано той факт, що обвинувачений та потерпілий до зустрічі в лісі знайомі не були, тому підлягає обгрунтованому сумніву наявність мотиву та мети умисного вбивства потерпілого.
Згідно ч. 3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Крім того за клопотанням сторони обвинувачення під час апеляційного розгляду провадження було проведено часткове судове слідство та частково досліджено обставини вчинення кримінального правопорушення зокрема: протокол огляду місця події від 08.03.2015 року (а.с.17 т.1), протокол огляд місця події від 08.03.2015 року (а.с.20 т.1), протокл проведення софідчого експерименту від 09.03.2018 року (а.с.22-23 т.1) , протокол огляд місця події від 08.03.2015 року (а.с.18-19 т.1), протокол проведення слідчого екперименту від 09.03.2015 року (а.с.24-25 т.1), висновок експерта №1/359 від 23.04.2015 року ( а.с.26-27 т.1), висновок експерта №1/360 від 27.04.2015 року (а.с.28-29 т.1), висновок експерта №63 від 08.03.2015 року (а.с.30-31 т.1), висновок експерта №67 від 09.03.2015 року (а.с.32 т.1), висновок експерта №70-МК від 24.03.2015 року, протокол проведення слідчого експерименту від 14.04.2015 року (а.с.34-35 т.1), висновок судово-психіатричної експертизи №113 від 19.05.2015 року (а.с.36 т.1), вимога РВП на ОСОБА_8 (а.с.44 т.1), медичне заключення, довідка (а.с.45-46 т.1), довідка про склад сімї (а.с.47 т.1), характеристика (а.с. 48 т.1) , висновок екперта №26/1/726 від 05.02.2016 (а.с.179 т.1), протокол огляду місця події від 08.03.2015 року (а.с.3-5 т.3), протокол огляду місця події від 08.03.2015 року (а.с.14-18 т.3) , протокл прийняття заяви рпро вчинене кримінальне правовпорушення від 09.03.2015 року (а.с.23 т.3), протокол проведення слідчого експерименту від 09.03.2015 року (а.с.25-29 т.3), висновое експерта №1/359 від 23.04.2015 року (а.с.35-44 т.3) , висновок експерта №1/360 від 27.04.2021 року (а.с.47-50 т.3), висновок експерта №63 від 08.03.2015 (а.с.52-54 т.3), висновок експерта №67 від 09.03.2015 року (а.с.55 т.3), висновок експерта №71-МК від 24.03.2015 року (а.с.81-84 т.3), висновок експерта №113 від 19.05.2015 року (а.с.96 т.3) , довідка з лікарні від 01.12.2015 року (а.с.136 т.1), висновок судово-психіатричного експерта №129-2015 від 31.03.2015 року (а.с.87 т.3)

З даними висновком суду щодо перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ст.124 КК України, погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільким органом обвинувачення під час розгляду провадження в суді першої інстанції не доведено умисел ОСОБА_8 на закінчений замах на вмисне вбивство, оскільки як встановлено під час судововго розгляду справи ОСОБА_8 при зустрічі з братами Макарчуками, в руках одного з яких була сокира, і який схопив його за хустку на шиї, погрожували розправою, сприйняв таку загрозу свому життю реально, але вистріливши у життєво важливі органи потерпілого заподіяв тілесні ушкодження, чим перевищив межі необхідної оборони.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що поведінка ОСОБА_8 до, під час і після вчинення злочину свідчить про те, що ОСОБА_8 мав прямий умисел на позбавлення життя потерпілого і вчинив для цього всі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть смерть потерпілого, однак злочинний результат (смертельний наслідок) не настав лише в силу обставин, які не залежали від його волі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, з мотивів наведених вище.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про необхідність перекваліфікації його дій зі ст.124 КК України на ст.36, 39 КК України також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, оскільки як встановлено під час розгляду провадження ОСОБА_8 , побачивши двох підозрілих людей біля лісового масиву, повернувся домому та взяв зброю, а потім під час сварки з ОСОБА_21 здійснив постріл у потерпілого, який схопив його за хустку, чим перевищив межі необхідної оборони, оскільки дії потерпілого, який схопив його за хустку були неспіврозмірними діям щодо пострілу у життєво важливі органи потерпілого.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про скасування цивільного позову.

Так потерпілим ОСОБА_10 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в загальному розмірі 109024,29 грн., в т.ч. 9024,29 грн. матеріальної шкоди та 100000 грн. моральної шкоди.
Розглянувши цивільний позов відповідно до вимог ст.ст.128,129 КПК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову потерпілого.

Нормами, закріпленими в ст.81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Потерпілим в обґрунтування позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди надано реєстр документів на придбання медичних препаратів, складений та підписаний ним особисто, самих документів (чеків) суду не надано, тому суд не може вважати такі позовні вимоги підтвердженими належними доказами.

Як встановлено під час судового розгляду провадження, потерпілий ОСОБА_10 поніс втрати немайнового характеру, що виразились у його душевних стражданнях, які були викликані ушкодженням його здоров`я внаслідок неправомірних дій обвинуваченого. При визначенні розміру суми на відшкодування моральної шкоди судом враховано, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд враховує обсяг страждань позивача, певний час вимушених змін у життєвих стосунках, відсутність у нього доказів на підтвердження розміру моральної шкоди на суму саме 100000 грн., виходячи з вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про зменешення моральної шкоди повинен до 29028 грн, з чим також погоджується колегія суддів апеялційного суду. Підстав для скасування цивільного позхову, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_8 щодо порушень під час досудового розслідування, то вони є безпідставними, оскільки під час апеляційного розгляду провадження та дослідження доказів, зібраних на досудововму розлідування такі доводи не знайшли свого підтвердження, а доводи щодо його непричетності до пострілу в потерпілого взагалі є голослівними та такими, що спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, зазначеними у вироку суду і є на думку колегії суддів апеляційного суду способом уникнененя обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Так вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.124 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні поясненнями обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_10 , свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_22 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_23 ОСОБА_31 , ОСОБА_26 , ОСОБА_26 , ОСОБА_32 та письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 08.03.2015 року та фототаблицею до нього, згідно якого місцем огляду являється лісовий масив, що на східній околиці с. Червонка Овруцького району.
(а.с. 17 т.1, а.с.3-5 т.3)
- протоколом огляду місця події від 08.03.2015 року та фототаблицею до нього, згідно якого місцем огляду являється домогосподарство, належне ОСОБА_8 , яке знаходиться в с. Червонка Овруцького району, під час якого вилучено предмет схожий на пістолет з маркуванням «Корнет ПРС», калібр 26 мм, НОМЕР_1 , 5 набоїв схожих на патрон до сигнального пістолета та 23 предмета схожих на патрони, виготовлені заводським способом, які ОСОБА_8 добровільно видав.
(а.с. 18-19 т.1, а.с.7-13 т.3)
- протоколом огляду місця події від 08.03.2015 року та фототаблицею до нього, згідно якого місцем огляду являється домогосподарство, де проживає ОСОБА_12 , яке знаходиться в с. Кованка Овруцького району, в ході проведення якого вилучено одяг потерпілого, в який він був одягнутий в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень, в тому числі куртку, сорочку та майку з пошкодженнями та зі слідами, схожими на кров.
(а.с. 20 т.1, а.с.14-18 т.3)
- протоколом огляду місця події від 09.03.2015 року, згідно якого місцем огляду являється приміщення Овруцької ЦРЛ, що знаходиться в м. Овруч по вул. Радянська, 108, а саме хірургичне відділення, ординаторська, де було вилучено поліетиленовий пакет, в якому знаходились 16 металевих дробин (кульок), пошкоджений пластмасовий контейнер та паперовий пиж зі слідами схожими на кров.
(а.с. 21 т.1. а.с.22 т.3)
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.03.2015 року та фототаблицею до нього, в ході проведення якого обвинувачений ОСОБА_8 розповів та на місці показав, за яких обставин було нанесено тілесні ушкодження ОСОБА_10
(а.с. 22-23т.1, а.с. 25-29 т.3)
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.03.2015 року та фототаблицею до нього, в ході проведення якого свідок ОСОБА_12 розповів та на місці показав, за яких обставин його брату було нанесено тілесні ушкодження
(а.с. 24-25 т.1, а.с. 30-33 т.3)
- висновком експерта № 1/359 від 23.04.2015 року, з якого вбачається, що вилучений у Войцедського пістолет є сигнальною зброєю - однозарядним сигнальним пістолетом моделі «КОРНЕТ ПРС» серії НОМЕР_1 , калібру 26 мм, що виготовлений промисловим способом і не відноситься до вогнепальної зброї. Об`єкт, який знаходиться в каналі ствола вказаного пістолета є гладкоствольним вкладним стволом НОМЕР_3 калібру, що виготовлений саморобним способом та придатний для проведення пострілів мисливськими патронами 410 (36) калібру. При використанні його спільно з сигнальною зброєю калібру 26 мм при споряджанні його в канал ствола зброї. Представлений для дослідження однозарядний сигнальний пістолет моделі «Корнет ПРС», серії НОМЕР_1 , калібру 26 мм з наданим саморобним вкладним стволом, який розташований в каналі ствола пістолету без внесення незворотних змін в конструкцію пістолета є гладкоствольною вогнепальною зброєю - однозарядним пістолетом 410 (36) калібру.
Представлені для дослідження двадцять три об`єкти, які були вилучені 08.03.2015 року в ході проведення огляду місця події, є боєприпасами до стрілецької зброї рушничними мисливськими патронами 410 (36) калібру, які призначені до стрільби з мисливської гладкоствольної вогнепальної зброї НОМЕР_4 (36) калібру. Зброя може бути як не автоматична, так і напівавтоматична. Двадцять три патрони виготовлені саморобним способом з використанням промислово виготовлених гільз, капсулів, пижів, снаряду та пороху та придатні до проведення пострілів, в тому числі і з наданого однозарядного сигнального пістолета моделі «Корет ПРС», серії НОМЕР_1 , калібру 26 мм з саморобним вкладним стволом, який розташований в каналі ствола пістолета. Представлені для дослідження шість об`єктів, які були вилучені 08.03.2015 року в ході проведення огляду місця події є : - чотири об`єкти є 26 мм сигнальними патронами, які використовуються до стрільби з сигнальних пістолетів калібру 26 мм, в тому числі і до наданого однозарядного сигнального пістолета, моделі «Корнет ПРС», серії По № 00970, калібру 26 мм, та не відносяться до боєприпасів; - один об`єкт є складовими часинами 26 мм сигнального патрону гільзою з метальним зарядом, які не відносяться до боєприпасів; - один об`єкт є складовою частиною 26 мм сигнального патрону стріляною гільзою, яка не відноситься до боєприпасів. Надані чотири патрони та одна стріляна гільза виготовлені промисловим способом, один об`єкт виготовлений шляхом саморобного видалення піротехнічного складу промислового патрону. Представлені для дослідження чотири патрони придатні для стрільби.
(а.с. 26-27 т.1. а.с. 35-44 т.3)
- висновком експерта № 1/360 від 27.04.2015 року, згідно якого надані вісімнадцять об`єктів, виявлені та вилучені 09.03.2015 року в ході проведеня огляду місця події в Овруцькій ЦРЛ, які були вилучені в ОСОБА_10 в ході проведення медичної операції, є: - шістнадцять об`єктів є складовою частиною боєприпасів мисливської гладкоствольної вогнепальної зброї чатиною мисливського патрону стріляними шротинами, які виготовлені промисловим способом не відносяться до боєприпасів. Виходячи з розмірних конструктивних характеристик надані 16 шротин могли використовуватися в якості снаряду для спорядження мисливських патронів від 6 до 410 (36) калібрів. Надані 16 об`єктів не придатні для ідентифікації зброї, з якої були відстріляні. Деформація шротин (вмятини різної форми і розмірів) характерні для зіткнення з перешкодою (в тому числі одягом та тілом людини), анапівсферичеі вм`ятини, характерні для зіткнення суміжних снарядів один з одним в каналі ствола при пострілі, - «контактні плями». Один об`єкт є складовою частиною боєприпасу до мисливської гладкоствольної зброї мисливського патрону 410 (36) калібру стріляним поліетиленовим пижем з концентраторами, призначеними для відділення метального заряду від снаряда, пом`якшення поштовху порохових газів та перешкоджанню деформації снаряду, який не відноситься до боєприпасів. Наданий пиж виготовлений промисловим способом та призначений для гладкоствольної вогнепальної зброї НОМЕР_4 (36) калібру; один об`єкт є складовою частиною боєприпасу до мисливської гладкоствольної вогнепальної зброї мисливського патрону 410 (36) калібру стріляною прокладкою на снаряд, призначеною для фіксації та утримання снаряду в патроні (дульці гільзи), яка не відноситься до боєприпасів. Визначити спосіб виготовлення прокладки не вдалось можливим по причині її значної деформації. Прокладка призначена для споряджання мисливського патрону 410 (36) калібру та була відстріляна з гладкоствольної вогнепальної зброї 410 (36) калібру.
(а.с. 28-29 т.1, а.с. 47-50 т.3)
- висновком судово-медичного експерта № 63 від 10.03.2015 року, згідно якого ОСОБА_10 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого вогнепального поранення передньої черевної стінки зліва з пошкодженням стінки шлунку, стінки тонкої кишки, сальника, яке ускладнилось розвитком зачеревинної гематоми зліва та внутрішньою кровотечею. Вказане тілесне ушкодження утворилося від вогнепального поранення, найвірніше шротом (згідно медичної документації, при проведенні оперативного втручання було вилучено дрібні металеві предмети невеликих розмірів), утворилось незадовго до поступлення в стаціонар 08.03.2015 року, 14:40 год. За ступенем тяжкості, вказане тілесне ушкодження відноситься до категорії тяжких по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння.
(а.с. 30-31 т.1, а.с. 52-54 т.3)
- висновком експерта № 67 від 10.03.2015 року, згідно якого при проведенні експертизи, у ОСОБА_8 наявність будь-яких тілесних ушкоджень та їх слідів не було встановлено.
(а.с. 32 т.1, а.с. 55 т.3)
- висновком експерта № 70-МК від 27.04.2015 року. згідно якого на куртці, сорочці та майці потерпілого ОСОБА_10 виявлено по одному наскрізному пошкодженню тканини, що розташовуються на передній поверхні в середній частині зліва. Дані пошкодження являються вхідними вогнепальними. Дані пошкодження на одязі по розташуванню співпадають між собою та з ушкодженнями на тілі в ділянці передньої черевної стінки зліва. Пошкодження на одязі та тілі потерпілого ОСОБА_10 утворилися внаслідок одноразового пострілу з вогнепальної зброї оснащеної шротовим снарядом в скалад якого входив характерний металевий сплав заліза. Постріл був здійснений з відстані за межами дії факторів близької відстані, на що вказують ознаки відносно компактної дії шроту, а саме наявність одного основного пошкодження та невеликої кількості додаткових пошкоджень, їх характер, наявність дефекту по типу «мінус-тканина», відсутність дії порохових газів, кіптяви та порошинок.
(а.с. 33 т.1, а.с. 81-84 т.3)
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.04.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_10 та фототаблицею до нього, згідно якого останній розповів та показав як йому було заподіяно тілесні ушкодження.
(а.с. 34-35 т.1, а.с. 92-94 т.3)
- висновком судово-психіатричного експерта № 113 від 19.05.2015 року, згідно якого обвинувачений ОСОБА_8 в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він на даний час підозрюється, ознак хронічного психічного захворювання, тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки не виявляв. Він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він на даний час підозрюється, будь-яким психічним захворюванням не страждав. Виявляв акцентуйовані риси особистості (Шифр по МКХ-10, Z 73.1), за своїм психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_8 будь-яким психічним захворюванням не страждає. Виявляє акцентуйовані риси особистості (Шифр по МКХ-10, Z 73.1), за своїм психічним станом у даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_8 за своїм психічним станом застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
(а.с. 36-40 т.1, 96-100 т.3)
- висновком комплексної медико-криміналістичної та балістичної експертизи № 26/1/726 від 10.02.2016 року, згідно якого результати співставлення пошкоджень, отриманих на тканинах-мішенях при експериментальних пострілах, з пошкодженнями на одязі потерпілого ОСОБА_20 свідчать, що за характером та розмірами пошкодження, що були виявлені на одязі потерпілого були спричинені при пострілі з наданої на експертизу зброї з відстані близько 1-го метра. В складі нашарувань речовин, які наявні на ватному тампоні протирка каналу ствола, однозарядного сигнального пістолета моделі «Корнет ПРС» серії НОМЕР_1 , виявлено продукти згоряння (пострілу) димного пороху. В складі нашарувань речовин, які наявні на ватному тампоні протирка каналу саморобного вкладного ствола однозарядного сигнального пістолета моделі «Корнет ПРС» серії НОМЕР_1 , виявлено продукти згоряння (пострілу) нітроцелюлозного (бездимного) пороху. З однозарядного сигнального пістолета моделі «Корнет ПРС» серії НОМЕР_1 з саморобним вкладним стволом, проводились постріли з використанням нітроцелюлозного (бездимного) пороху. Результати дослідження конструкції, ударно-спускового механізму і експерименту дають підстави для висновку про те, що з наданого однозарядного пістолета моделі «Корнет ПРС», серії НОМЕР_1 , калібру 26 мм з саморобним гладкоствольним вкладним стволом 410 (36) калібру та без нього постріли без натискання на спусковий гачок можливі: за обов`язкової умови: постановки курка в положення «бойового взводу» до подіння чи удару; за певних обставин: при падіння з висоти 0,2 м та вище на тверду поверхню, - здійснення значних ударів пістолетом по твердих предметах тощо.

Аналізуючи зміст наведених вище доказів та надаючи їм оцінку з огляду на зазначені вище норми КПК України, судом першої інстанції цілком обґрунтовано відповідно до вимог КПК України визнано їх допустимими та належними, критично поставившись до доводів обвинуваченого щодо недопустимості доказів про проведення слідчих дій та висновків експертів.

Таким чином колегія суддів вважає, що судом повно та всебічно встановлено обставини вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, усі надані стороною обвинувачення докази досліджені та оцінені у відповідності до положень ст.94 КПК України, та зроблено законний, обґрунтований та вмотивований висновок про визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 КК України та ст.124 КК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про непослідовність показань обвинуваченого під час розгляду проваджененя та про невизнаненя ним вини є його правом, натомість обовязок доводити вину у виненні злочину покладано на орган обвинувачення в тому числі й щодо умислу на вмисне вбивство, що на думку колегії суддів не було зроблено під час розгляду провадження.

Щодо доовдів прокурора про те, що суд безпідставно ставить під сумнів показання брата потерпілого та його брата слід зазначити, що суд взяв до уваги їх показання та надав їм свою оцінку.

Щодо призначеного судом слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання зазначених вимог закону на думку колегії суддів дотримався.

Так, судом при призначеннні покарання ОСОБА_8 враховано ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень і їх негативні наслідки, так і особу винного, його вік, сімейний стан та стан здоров`я, який є батьком малолітньої дитини, кримінальне правопорушення вчинив вперше та під впливом негативних емоцій, викликаних збігом несприятливих життєвих обставин. Також судом враховано, що в місцях, де обвинувачений працював раніше, він характеризуються виключно позитивно, а по місцю проживання задовільно. Крім цього суд враховує думку потерпілого, який просить покарати обвинуваченого суворо. Враховуючи все вищевикладене, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про можливість в даному випадку виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, та застосував покарання в межах санкцій статей, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів та соціальної реабілітації, з чим також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Твердження обвинуваченого про те, що судом безпідставно не застосовано до нього ст.69 КК України оскільки він сприяв досудововму розлідуванню є надуманими, оскільки такі дані не були встановлені під ча с розгялду провадження.

Всі об`єктивні дані, які впливають на вид та розмір призначеного покарання, були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, тому підстав для застосування ст.69 КК України, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, доводи прокурора про наявність у ОСОБА_8 умислу на умисне вбивство потерпілого в зв`язку з чим необхідно перекваліфікуватиії його дій на ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України та доводи ОСОБА_33 про необхідність перекваліфікації його дій зі ст.124 на ст.36, 39 КК України та закриття провадження за ч.1 ст.263 КК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, як і всі інші доводи, зазначені в їх апеляційних скаргах.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 12 січня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.263, 124 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Кримінального Касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення.

Судді: