Справа № 464/1490/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/754/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 06.07.2021 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 28 березня 2021 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін..

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він, 01.03.2021 р. близько 12:05 год., перебуваючи на загальній площадці, що на третьому поверсі шостого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до потерпілої ОСОБА_9 та, штовхнувши її в груди, відкрито, шляхом ривка, зірвав з обох мочок її вух золоті сережки круглої форми із заокругленими виточками, загальною вагою 3,47 грам, вартістю 3 357,57 грн., після чого втік з місця події із викраденим майном, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Окрім цього, ОСОБА_7 11.03.2021 р. близько 11:00 год., перебуваючи на пішохідній доріжці, неподалік будинку №16 на вул.Котляревського у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, підійшовши ззаду до потерпілої ОСОБА_10 , відкрито, шляхом ривка, зірвав з обох мочок її вух золоті сережки круглої форми у вигляді кілець, загальною вагою 4,08 грам, вартістю 3 933,97 грн., після чого втік з місця події із викраденим майном, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Окрім цього, ОСОБА_7 25.03.2021 р. близько 16:50 год., перебуваючи неподалік будинку №28 на вул. Хуторівка у м.Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, підійшовши ззаду до потерпілої ОСОБА_11 , застосувавши при цьому насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, яке виразилося у спричиненні останній подряпин на мочках обох вушних раковин, відкрито, шляхом ривка, зірвав з обох мочок її вух золоті сережки із камінням червоного кольору, загальною вагою 5,46 грам, вартістю 5 264,58 грн., після чого втік з місця події із викраденим майном, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції зазначив, як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки обвинувачений не усвідомлював, що потерпіла є особою похилого віку. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що потерпілі просили суворо не карати обвинуваченого та зазначили про повне відшкодування їм шкоди. Вказує, що обвинувачений визнав вину у вчиненому, щиро розкаявся.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів провадження, суд першої інстанції, у зв`язку з тим, що жоден з учасників процесу проти цього не заперечив, а обвинувачений визнав вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, визнав за недоцільне дослідження доказів щодо цих обставин, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
З огляду на те, що судовий розгляд у суді першої інстанції проводився за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, без дослідження доказів вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оскільки такі жодною стороною процесу не оспорювались, враховуючи положення ч. 2 ст. 394 КПК України, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга захисника в частині оскарження встановлених судом першої інстанції обставин, що обтяжують покарання, є безпідставною.
Відтак, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюється.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття у вчиненні злочинів та добровільне відшкодування шкоди, обставина, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо осіб похилого віку.

Крім того, суд першої інстанції при призначенні покарання врахував висновок досудової доповіді, згідно з яким ризик вчинення повторного злочину та небезпеки для суспільства є середнім.

Відтак, колегія суддів вважає за неможливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки обвинувачений вчинив злочин щодо осіб похилого віку, що суттєво підвищує ступінь його суспільної небезпечності, крім того відповідно до досудової доповіді, ризик вчинення повторного злочину та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюються як середній.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах встановлених у санкції статті, та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для скасування чи зміни вироку Сихівського районного суду м. Львова від 06.07.2021 року із звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Сихівського районного суду м. Львова від 06.07.2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4