БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/647/21
Провадження № 1-кп/730/68/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2021 р. м.Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни кримінальне провадження №0000273 від 2 липня 2021 року по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голінка Бахмацького району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта базова середня, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
- вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 20 грудня 2006 року за ч.3 ст.15, ч. 3 ст.185; ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2009 року за ч.1 ст.121, ч. 1 ст.115, ч. 4 ст.70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 11 років;

- вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 лютого 2021 року за ч.2 ст.389, ст.ст. 71.72 КК України до покарання у вигляді 5 місяців 13 днів арешту;

- вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області 4 серпня 2021 року за ст. 126-1, ч. 4 ст. 70 КК Укераїни, до 6 місяців арешту;
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
22.05.2021 року в обідній час ОСОБА_5 з метою крадіжки чужого майна, прибув до приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на території футбольної бази «Єдність», що за адресою АДРЕСА_2 , де через незачинені вхідні двері потрапив до приміщення готелю, перебуваючи в середині якого, через незачинені двері потрапив до середини кімнати №30, звідки повторно таємно від оточуючих викрав належний ОСОБА_7 телевізор LCD LED LI7 15.6 DVB-T2 12-220v вартістю 2107,20 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.
Прокурор вважав, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України повністю доведена зібраними у справі доказами. Твердження обвинуваченого про відсутність умислу на проникнення до приміщення готелю з метою заволодіння чужим майном спростовані показами допитаних у справі свідків. Вказав, що наявність обставин що пом`якшують покарання обвинуваченого не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження. Просив остаточно призначити покарання обвинуваченому у вигляді трьох років позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_7 суду повідомив, що весною на початку літа 2021 року він деякий час працював в готелі «Хілтон» куди був прийнятий на випробувальний термін. Там він займався вирішенням господарських питань. Він проживав в кімнаті №30 на 3 поверсі готелю. До готелю можна потрапити через центральний та бокові входи. Двері з бокового входу зазвичай зачинені. Двері центрального входу відчинені, коли в готелі є відвідувачі, тобто футболісти які проживають там під час тренувань. Якщо зайти з центрального входу і підніматись сходами, то його кімната розташована відразу біля сходів, якщо з бокового входу то в кінці коридору. Кімната не зачинялася на ключ, проте двері завжди були зачинені. В кімнаті на стіні на спеціальному кріпленні знаходився належний йому телевізор. 15.06.2021 року він виявив, що телевізора немає і повідомив адміністратора готелю ОСОБА_8 , яка повідомила в поліцію. Також зазначив, що в готелі можна попить води на першому поверсі, де розміщенні кухня і санвузли.
Вказав, що телевізор йому повернули працівники поліції. Він не пошкоджений і в робочому стані. Претензій до обвинуваченого він не має, щодо покарання покладається на розсуд суду.

ОСОБА_5 у судовому засіданні винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав частково, та пояснив, що числа і місяця він не пам`ятає, він ішов на ставок подивиться на рибу, проходячи повз готель йому захотілось попити води. Вхідні двері готелю були відчинені. Він зайшов до приміщення, щоб попросити води. На першому поверсі нікого не було, і він піднявся на другий поверх. Через незачинені двері однієї з кімнат він побачив на стіні телевізор, в цей момент в нього виник умисел на крадіжку, він зняв телевізор, взяв його під руку, заховавши під кофту та пішов до школи. Дорогою в нього виникла думка, що телевізор йому не потрібен. На території школи, біля їдальні є приміщення, куди він потрапив через незачинене вікно і залишив телевізор на столі. Через декілька днів він повернувся, щоб повернути телевізор власнику, проте його там не було. Як з`ясувалося пізніше, працівники школи повернули його власнику. Щиро розкаюється у вчиненому, вважає що активно сприяв розкриттю злочину оскільки добровільно зізнався у вчиненому працівникам поліції. На досудовому розслідуванні давав інші покази з приводу виникнення умислу на крадіжку, оскільки давав покази під примусом.

Захисник вважав, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані невірно. Спосіб вчинення крадіжки телевізора шляхом проникнення до готелю, це лише припущення не підтверджене жодними доказами. Про те, що обвинувачений проник до готелю не зазначено у формулі обвинувачення. Вважає, що дії ОСОБА_5 слід перекваліфкувати за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити мінімальне покарання передбачене санкцією вказаної частини статті.

Свідок ОСОБА_9 повідомив, що 22.05.2021 року до обіду в с. Плиски він зустрів ОСОБА_10 . Вони взяли 1,5 л горілки і разом її розпивали. В процесі вживання спиртного ОСОБА_5 запропонував піти до альтанки, що знаходиться біля ставка. Коли вони проходили повз готель, ОСОБА_5 віддав йому пляшку горілки і побіг в бік готелю сказавши, що зараз повернеться. Він не бачив, як обвинувачений заходив в готель. Він пішов до альтанки, а невдовзі прийшов ОСОБА_5 та приніс телевізор в коробці, сказав, що вкрав у готелі. Він йому не повірив, оскільки знав, що там всюди стоять камери. Вони продовжили вживати алкоголь і він заснув на траві. Коли проснувся ні обвинуваченого, ні телевізора вже не було.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що працює адміністратором футбольної бази «Єдність» та готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». У кімнаті №33, що знаходиться на 3 поверсі, проживав завгосп ОСОБА_7 . У його кімнаті знаходився належний йому телевізор. В один із днів, ОСОБА_7 повідомив, що телевізор зник. Вона як адміністратор повідомила про це поліцію. Через деякий час поліцейські повернули їй телевізор, сказали, що забрали його в директора школи. До готелю можна потрапити через парадний та боковий входи. Готель функціонує на базі футбольної бази «Єдність» і в ньому розміщуються футболісти, що приїжджають на тренування. На той час в готелі не було відвідувачів і всі входи зазвичай були замкнені. Прибиральниця могла залишити їх відчиненими на деякий час. На першому поверсі готелю розміщена кухня, двері якої не замикаються, та санвузли. У вказаних приміщеннях можна попити води.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він працює директором Плисківської ЗОШ. У травні 2021 року ( точного часу він не пам`ятає) у першій половині дня до нього прийшла заступник ОСОБА_12 , і сказала, що знайшла телевізор. З її слів він зрозумів, що його знайшли десь за будівлею школи. Візуально неможливо було визначити чи то телевізор чи монітор. Оскільки телевізор був знайдений на території школи, то вони вирішили помістити його в комп`ютерний клас. Через місяць прийшли працівники поліції та повідомили, що це телевізор викрадений з готелю.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що у травні 2021 року вона пішла до колодязя, що знаходиться на території школи між двома навчальними корпусами. В господарському приміщенні одне з вікон було забите дошками, які можна було відірвати руками. На підвіконні вона побачила предмет схожий на монітор комп`ютера. Вона повідомила директора та сказала йому, що цей предмет не належить школі. Після цього принесла телевізор до директора, він наказав помістити його в комп`ютерний клас.

Заслухавшиобвинуваченого, потерпілого, свідків та дослідивши інші докази у справі у визначеному порядку та обсязі, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 в пред`явленому йому обвинуваченні підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів:

- протоколом прийняття від ОСОБА_8 заяви про вчиненне кримінальне правопорушення від 02.07.2021 року (а.с. 66);

- протоколом огляду місця події від 02.07.2021 року, що проводився за адересою с. Плиски, віл. Робітнича, 1, а готелі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з якого вбачається що на третьому поверсі вказаного готелю знаходиться кімната №30, де проживав потерпілий ОСОБА_7 (а.с. 68-75).

- протоколом огляду від 02.07.2021 року, проведеного на території Плисківскої ЗОШ, де директор ОСОБА_11 добровільно видав телевізор марки «Samsung» чорного кольору, з серійним номером 156А9, модель NO L17. (а.с. 77-80).

- постановою про приєднання до матеріалів справи речових доказів, а саме телевізора сорного кольору марки «Samsung» моделі L17.(а.с. 82)

- постановою про залучення в якості потерпілого ОСОБА_7 від 12.06.2021 року. (а.с.87).

- висновком судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/125-21/5973-ТВ від 12.07.2021 року, відповідно до якого ринкова вартість викраденого телевізора могла становити 2107,20 рн. (а.с.37-42);

Показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які узгоджуються між собою, а також з показаннями потерпілого та іншими доказами у справі.

Дослідивши вказані докази суд дійшов висновку про те, що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, зібрані у встановленому законом порядку, не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

Інші документи, надані стороною обвинувачення та досліджені судом не доводять і не спростовують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

При цьому, як встановлено в судовому засіданні та підтверджено наявними матеріалами справи ОСОБА_7 є власником вищевказаного телевізора і потерпілим від вказаного злочину, на момент розгляду справи в суді телевізор знаходиться у нього. Вказане свідчить про наявність описок в постанові про приєднання до матеріалів справи речового доказу та залучення в якості потерпілого ОСОБА_7 .

Що стосується тверджень обвинуваченого та його захисника про відсутність умислу на проникнення до приміщення з метою крадіжки, то суд зважує на наступне. Обвинувачений вказав, що він потрапив до приміщення готелю «Хілтон» через центральний вхід. Як вбачається із показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , якщо зайти до готелю з центального входу, то на першому поверсі розміщена кухня та санвузли. Там навіть за відсутності персоналу можна попити води. Кімната №30, де проживав потерпілий знаходиться на третьому поверсі готелю. Той факт, що обвинувачений піднявся на третій поверх, шукаючи воду чи працівників готелю, свідчить про те, що він прибув до готелю саме з метою заволодіння чужим майном, оскільки попити води він міг в місцях загального користування розміщених на першому поверсі готелю.

Крім того, як зазначила свідок ОСОБА_8 , готель функціонує на базі футбольної бази «Єдність» і працює лише в той час, коли приїздять на тренування футболісти, в інший час готель закритий. Вказані обставини свідчать про відсутність режиму вільного доступу до приміщення готелю.

Таким чином, суд критично оцінює твердження обвинуваченого про відсутність в нього умислу на проникнення до приміщення готелю. Часткове визнання обвинуваченим своєї вини суд розцінює як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення за ч. 3 ст. 185 КК України.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно поєднаному з проникненням у приміщення, вчинив кримінальне правопорушщення передбачене ч.3 ст. 185 КК України і його дії органом досідового рохслідування кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, особу винного.

Як особа, ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується задовільно, неодружений, є особою молодого працездатного віку, але не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та є особою, яка має судимість.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого відсутні. Вказані в обвинувальному акті пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та добровільне відшкодування завданого збитку не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 частково визнав свою вину та заперечив спосіб вчинення крадіжки шляхом проникнення до приміщення. Тому, вищевказані обставини суд вважає такими, що не можуть свідчити про щире каяття та активне сприяння особи в розкритті злочинів.

Не знайшла свого підтвердження і обставина добровільного відшкодування шкоди потерпілому, оскільки, як встановлено судом, викрадений обвинуваченим телевізор потерпілому повернули працівники поліції.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є рецидив злочинів.

Потерпілий претензій до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявлявся.

Таким чином, виходячи з тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, відсутності пом`якшуючих та наявність обтяжуючої покарання обставин, особи винного та його ставлення до вчиненого ним діяння, вартість викраденого, позиції потерпілого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства, а саме позбавленням волі, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Оскільки, кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст. 185 КК України було вчинене ОСОБА_5 22.05.2021 року, тобто до постановлення вироку Борзнянського районного суду Чернігівської області від 4 серпня 2021 року, яким йому було призначене покарання у вигляді шести місяців арешту, то необхідно застосувати положення ч.4 ст.70 КК України і призначити покарання за сукупністю злочинів, визначивши остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим, зарахувавши в строк остаточно призначеного судом покарання частково відбуте за попереднім вироком суду, з врахуванням правил встановлених ст.72 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України, а про процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, - відповідно до положень ст.122, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України ОСОБА_5 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його фактичного затримання з 25 червня 2021 року.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 514,86 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи.

Речові докази по справі: телевізор марки «Samsung» чорного кольору, з серійним номером 156А9, модель NO L17 залишити ОСОБА_7

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1