КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1329/2021 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
№ 755/5858/20
Категорія КК: ч. 2 ст. 186 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишенів Республіки Молдова, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 27.12.2002 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 19.06.2003 за ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 121, ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 14.07.2010 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

За вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні відкритого викрадення чужого майна /грабежу/, вчиненого повторно за наступних обставин.
Так, ОСОБА_7 , 21 лютого 2020 року, приблизно о 00 год. 45 хв., перебуваючи в салоні автомобіля «Hyundaigetz», д.н.з. НОМЕР_1 , неподалік зупинки громадського транспорту «Птахофабрика» в бік м. Бровари, повторно, відкрито викрав майно ОСОБА_8 на загальну суму 38 059 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичних обставин та кваліфікацію вчиненого ОСОБА_7 злочину, просить змінити вирок в частині призначеного покарання, у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Просить звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, на підставі ст. 75 КК України, встановити іспитовий строк 3 роки та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги захисник вказує про неналежне врахування судом тяжкості скоєного ОСОБА_7 злочину, даних про особу обвинуваченого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, один з яких хворий та потребує сторонньої допомоги. Також обвинувачений не має негативних характеристик, негативно ставиться до скоєного, щиро розкаявся.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, провівши судові дебати, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, доведена дослідженими судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України доказами і ніким не заперечується.

Покарання ОСОБА_7 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України. При цьому судом враховані обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, а саме судом враховано дані про особу обвинуваченого, який не перебуває під наглядом лікарів нарколога та психіатра. Крім того, судом враховано конкретні обставини скоєного ОСОБА_7 , а саме те, що останній визнав вину, розкаявся та відшкодував спричинені збитки. Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та врахував відсутність обставин, які його обтяжують. При цьому суд врахував неодноразове вчинення обвинуваченим злочинів проти власності різного ступеню тяжкості. ОСОБА_7 неодноразово відбував покарання у виді позбавлення волі, був звільнений умовно-достроково, проте знову ж таки вчиняв корисливі злочини. Вказані захисником обставини, на думку колегії суддів, не зменшують суспільну небезпечність скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення.
Тому колегія суддів погоджується з прийнятим судом рішенням щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_7 покарання ближче до мінімального строку, визначеного санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.Підстави для застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням відсутні. Дані про особу обвинуваченого, свідчать про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, оскільки доводи, що в ній викладені, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.
Порушень вимог кримінального процесуального закону в ході судового розгляду допущено не було.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає порушень вимог закону України про кримінальну відповідальність під час призначення ОСОБА_7 покарання, а тому вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 рокущодо останнього підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. 404, ст. 405, 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

______________ _______________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4