Провадження по справі № 1-кп/752/1616/21
В И Р О К
іменем України

"08" листопада 2021 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000043, дані про яке 26.04.2021 внесені до Єдиного реєстру судових розслідувань, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з повною базовою середньою освітою, офіційного не одруженого, працюючого водієм у ТОВ «Компанія МТД», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

встановив:
25 січня 2021 року о 11 год. 15 хв. ОСОБА_5 керував технічно справним автомобілем марки «AUDI A8», н.з. НОМЕР_2 (реєстрація Республіки Польщі) та рухався по вул. Жилянській у напрямку вул. І.Еренбурга зі сторони вул. Льва Толстого у м. Києві у смузі руху, яка призначена для руху громадського транспорту. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, діючи з необережності, у порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 (б), 17.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_5 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою і відповідно не зреагував на її зміну, не звернув увагу на те, що транспортні засоби, які рухались у другій і третій смузі зупинились перед нерегульованим пішохідним переходом, не зменшив швидкість руху аж до повної зупинки транспортного засобу, не переконавшись у відсутності перешкод для руху, здійснив виїзд на нерегульований пішохідний перехід де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка здійснювала перехід проїзної частини зліва направо по ходу його руху по нерегульованому пішохідному переходу. В результаті наїзду ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у виді: відкритої черепно-мозкової травми (забій головного мозку тяжкого ступеня з формуванням внутрішньо-мозкової гематоми скроневої долі, субдурального геморагічного нашарування над правою півкулею головного мозку зі зміщенням серединних структур вліво, перелом лобної кістки з переходом на комірки решітчастого лабіринту, явищами гематосинусу, забійно-скальповану рану тім`яної ділянки); закритої травми тазу (розрив обох крижово-клубових з`єднань, перелому лонної та сідничної кісток справа, перелому лонної кістки зліва, перелому бокових мас крижа праворуч, перелому поперечного відростку 5 поперекового хребця справа); закритої травми правої гомілки (уламковий перелом верхньої третини обох кісток в верхній третині зі зміщенням уламків).

Порушення ОСОБА_5 пунктів 1.5, 2.3 (б), 17.1, 18.4 ПДР знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у виді заподіяних ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, суд визнає винуватим ОСОБА_5 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих йому дій за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі. Пояснив суду, що дійсно 25.01.2021 о 11 год. керував вказаним у обвинувальному акті транспортним засобом і рухався по вул. Жилянській у напрямку вул. І.Еренбурга у м. Києві. Висадив пасажирів та продовжив рух у першій смузі по вул. Жилянській. Під час руху, не звернув увагу, що транспортні засоби, які рухались у другій і третій смузі зупинились на виїхав на пішохідний перехід. Побачив пішохода, коли вона опинилася попереду керованого ним автомобіля. Він не встиг застосувати жодних дій, щоб упередити наїзд на пішохода. Одразу викликав швидку допомогу і поліцію. Після госпіталізації потерпілої до лікарні і на даний час він надає матеріальну допомогу ОСОБА_8 . Просив не призначати йому реальну міру покарання та врахувати, що він проживає у цивільному шлюбі та фактично має на утриманні неповнолітню дитину, яка є донькою його дружини, працює водієм і це є єдиним джерелом доходу. Також просив не позбавляти його права керування транспортним засобом, оскільки він не зможе надавати матеріальну допомогу потерпілій і утримувати власну родину. Шкодує про вчинене, та зазначає, що вчинив злочин ненавмисно.

Потерпілий ОСОБА_9 подав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, у якій також зазначив, що не має жодних матеріальних і моральних претензій до ОСОБА_5 . Цивільний позов не заявлений.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою інших учасників судового провадження, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюють, визнано судом недоцільним. При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин; сумніви у добровільності його позиції - відсутні, наслідки неможливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку - роз`яснені.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, є доведеною.

При обранні покарання ОСОБА_5 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким; данні про його особу, згідно яких ОСОБА_5 судимостей не має, працює водієм у ТОВ «Компанія МТД» та позитивно характеризується за місцем роботи, зокрема трудовий колектив підприємства за зборах прийняв рішення клопотати про те, щоб ОСОБА_5 не позбавляли права керування транспортними засобами. Має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно. Проживає (зі слів) у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , у сім`ї виховується неповнолітня дитина 2006р.н. ОСОБА_10 підтвердила факт шлюбних відносин із ОСОБА_5 та його участь у вихованні та утриманні її дитини. Судимостей не має. Здійснює добровільне відшкодування матеріальних витрат на поточне лікування потерпілої.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає дійове каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Покарання повинно бути призначено ОСОБА_5 у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України. Між тим, ураховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, який свою винуватість визнав, вчиняє дії, що свідчать про його каяття, у сукупності із вищезазначеними даними про його особу ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування покарання, з покладанням раду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Також ураховуючи, що ОСОБА_5 працює водієм і це є єдиним джерелом його доходу, а також необхідністю подальшого лікування потерплої ОСОБА_8 , зокрема планового оперативного втручання, що підтверджується даними висновку нейрохірурга від 03.11.2021, затратної вартості на медичні препарати тощо, позицію сторони обвинувачення, яка просила не застосувати до додаткове стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, відсутності матеріальних претензій до ОСОБА_5 з боку потерпілого, суд вважає за можливе не застосовувати до ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Таке рішення, на думку суду, буде сприяти тому, що матеріальні витрати потерпілої на лікування будуть відшкодовані ОСОБА_5 , які продовжить працювати водієм.

На думку суду, призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 і ст.124 КПК України. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 370, 371, ч.2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-21/3962-ІТ від 12.02.2021 у сумі 1634,50 грн., судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-21/109101-ІТ від 18.03.2021 у сумі 1634,50 грн. судово-медичної експертизи № 042-274-2021 від 08.04.2021 у сумі 1796,90 грн., всього стягнути 5065 грн. 90 коп. (П`ять тисяч шістдесят п`ять гривень дев`яносто копійок).

Речовий доказ автомобіль «AUDI A8», номерний знак польської реєстрації НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_11 , знаходиться у користуванні ОСОБА_5 та переданий йому на відповідальне зберігання за адресою: м. Київ, вул. Туполєва, 18-Б, залишити у користуванні останнього.

Арешт, накладений на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2021 (справа №761/3073/21, провадження № 1-кс/761/2823/21), на автомобіль марки автомобіль «AUDI A8», номерний знак польської реєстрації НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_11 , знаходиться у користуванні ОСОБА_5 , а також заборону вчиняти будь-які дії щодо користування, розпорядження та відчуження вищезазначеного транспортного засобу, скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Відповідно до частин 3 і 6 ст.376 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх права на ознайомлення із журналом судового засідання і подання на нього письмових зауважень, а також отримання копії вироку, із її врученням обвинуваченому негайно після оголошення.

Суддя ОСОБА_1