Справа № 496/5808/21
Провадження № 1-о/496/5/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року колегія суддів Біляївського районного суду Одеської області, у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами Вироку Апеляційного суду Одеської області від 13.04.2005 року, Ухвали Верховного Суду від 05.07.2005 року -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , посилаючись на норми п.1 ч.3 ст. 459 КПК України, звернувся до Біляївського районного суду Одеської області із заявою про відкриття провадження за нововиявленими обставинами та приведення вироку Апеляційного суду Одеської області від 13.04.2005 року, Ухвали Верховного Суду від 05.07.2005 року у відповідність до Рішення Конституційного Суду України від 16.09.2021 року №6-р(ІІ)/21 від 16.09.2021 року.
Свою заяву ОСОБА_4 мотивує тим, що згідно вироку Апеляційного суду Одеської області від 13.04.2005 року ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 187, п.п.1,6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі, на даний час відбуває покарання у ДУ «Замкова виправна колонія №58». Ухвалою Верховного Суду від 05.07.2005 року вирок Апеляційного суду Одеської області від 13.04.2005 року залишений без змін. 16.09.2021 року Конституційний Суд України виніс остаточне рішення за конституційною скаргою громадянина ОСОБА_5 щодо відповідності Конституції України (конституційності) приписів ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК України, визнавши такі положення як такими, що не відповідають Конституції України (не конституційними) з огляду на відсутність у КК України механізму дострокового звільнення від довічного позбавлення волі чи заміни будь яким. Тім самим підтвердив і констатувавши, міра покарання у виді позбавлення волі в такому виді є неконституційною і не відповідає Європейської Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. У зв`язку з чим призначений йому, ОСОБА_4 , строк покарання у виді довічного позбавлення волі без реалістичної перспективи звільнення, без визначення чіткої дати, коли може бути переглянуто строк його довічного покарання і на підставі яких критеріїв Апеляційний суд Одеської області порушив Конституцію України, а тому просить суд відкрити провадження за нововиявленими обставинами та привести вирок Апеляційного суду Одеської області від 13.04.2005 року та Ухвали Верховного суду від 05.07.2005 року у відповідність до Рішення Конституційного Суду від 16.09.2021 року.
Суд, виконуючи вимоги ч.2 ст. 464 КПК України, дослідивши вказану заяву ОСОБА_4 , вирішуючи питання про можливість відкриття провадження, встановив.
В вищевказаній заяві ОСОБА_4 зазначається лише, що підставою для відкриття провадження за нововиявленими обставинами, з посиланням на норми п.1 ч.3 ст. 459 КПК України, є рішення Конституційного Суду України від 16.09.2021 року №6-р(ІІ)/21, яким на думку заявника, встановлено неконституційність покарання у виді довічного позбавлення волі, яке призначено йому.
Разом з тим, виключними обставинами, відповідно до п.1 ч.3 ст. 459 КПК України визнаються, зокрема, встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.
Таким чином, за змістом п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України, установлення неконституційності окремих положень закону, іншого правового акта чи їх окремого положення є виключною обставиною за умови застосування судом відповідних приписів при вирішенні конкретної справи.
Рішенням Конституційного Суду України від 16.09.2021 року №6-р(ІІ)/2021 визнано неконституційними положення ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК України, відповідно до яких умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, не могли бути застосовані до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.
Вказаним Рішенням Конституційного Суду України зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 КК України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення, тим самим забезпечити реалістичну перспективу звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, від подальшого відбування такого покарання шляхом унормування порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення з метою поширення їх дії на такий вид покарання, як довічне позбавлення волі.
Таке Рішення Конституційний Суд України постановив з метою реалізації статей 3, 23, 28 Конституції України та приведення Кодексу у відповідність до Конституції України та зазначив, що обов`язком Верховної Ради України є законодавчо забезпечити реалістичну перспективу звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, від подальшого відбування такого покарання шляхом унормування порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення.
Тому виконання вищевказаних приписів Конституційного Суду України має бути здійснено шляхом внесення Верховною Радою України змін до норм права, котрі регулюють питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміну його невідбутої частини більш м`яким, з метою поширення їх дії на такий вид покарання, як довічне позбавлення волі.
Крім того, згідно з положеннями розділу VIII КПК України зазначені питання вирішуються під час виконання вироку в порядку ст. 539 КПК місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Таким чином, згідно вказаного у заяві рішення Конституційного Суду України було визнано такими, що не відповідають Конституції України лише ч. 1 ст. 81 та ч.1 ст. 82 КК України і не було прийнято рішення про неконституційність Закону, який було застосовано під час розгляду судом справи стосовно заявника.
Крім того, у своїй заяві ОСОБА_4 не зазначає обставини застосування судом, який розглядав справу стосовно нього, ст.ст. 81, 82 КК України, а також відсутні посилання, що рішення Конституційного суду України є підставою для перегляду судових рішень саме за нововиявленими обставинами. Будь якого іншого обґрунтування та інших обставин на підтвердження заявлених вимог заявник не зазначає.
Довічне позбавлення полі, як один із видів покарання відповідно до п.12 ч.1 ст. 51 КК України, передбачено ст. 64 КК України.
Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 16.09.2021 року № 6-р(ІІ)/2021 вищезазначена норма неконституційною не визнавалася.
З урахуванням наведеного, доводи заявника про те, що Рішенням від 16.09.2021 року №6-р(ІІ)/2021 Конституційний Суд України визнав неконституційною норму про призначення покарання у виді довічного позбавлення волі, є безпідставним.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Великої палати Верховного Суду від 05.10.2021 у справі № 1-1/2004, від 21.10.2021 у справі № 13-208зво21, від 21.10.2021 у справі № 13-210зво21, від 01.11.2021 у справі № 13-225зво21.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у відкритті кримінального провадження про перегляд за нововиявленими обставинами оспорюваних судових рішень на підставі того обґрунтування, яке викладено у заяві ОСОБА_4 .
Керуючись ст. 459, 460, 462, 464 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 відмовити у відкритті кримінального провадження за заявою про перегляд Вироку Апеляційного суду Одеської області від 13.04.2005 року, Ухвали Верховного Суду від 05.07.2005 року за нововиявленими обставинами.
Копію даної ухвали разом із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами невідкладно надіслати особі, яка її подала.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом семи днів.

Головуючи суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3