Справа № 129/2958/20
Провадження по справі № 1-кп/129/324/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" жовтня 2021 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в м. Гайсині кримінальну справу (кримінальне провадження) № 0001075 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Писарівка Кодимського району Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, проживає однією сім`єю із жінкою без реєстрації шлюбу, має на своєму утриманні двоє малолітніх дітей, має статус учасника бойових дій, військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, відповідно до ст. 89 КК України несудимого, -
в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

Установив:
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України та проходячи військову службу на посаді старшого механіка-водія гармати самохідного артилерійського взводу самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, 11.08.2020 року, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без дозволу командирів та поважних причин, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 та ухилявся від проходження військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, за місцем свого проживання за адресою, - АДРЕСА_2 , до 17.11.2020 року, - часу його добровільного прибуття до військової прокуратури Вінницького гарнізону.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

З урахуванням позицій прокурора та обвинуваченого, які заявили про скорочений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що він, будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України та проходячи військову службу на посаді старшого механіка-водія гармати самохідного артилерійського взводу самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , 11.08.2020 року, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, в умовах особливого періоду, без дозволу командирів та поважних причин, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 та ухилявся від проходження військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, за місцем свого проживання за адресою, - АДРЕСА_2 , до 17.11.2020 року, - часу його добровільного прибуття до військової прокуратури Вінницького гарнізону.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів.
Обираючи покарання ОСОБА_4 , суд за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими покарання обвинуваченого обставинами враховує його щире каяття, його активне сприяння у розкритті злочину, номінальну відсутність судимості, наявність статусу учасника бойових дій, наявність на його утриманні двох малолітніх дітей.
Окрім зазначеного, суд при призначенні покарання ОСОБА_4 враховує його особу, який є осудним, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, характеризується позитивно, є номінально несудимим, має власну сім`ю, проживає однією сім`єю із жінкою без реєстрації шлюбу, має на своєму утриманні двоє малолітніх дітей, має статус учасника бойових дій.
За таких обставин навіть попри номінальну тяжкість скоєного стосовно ст. 12 КК України, з урахуванням засад виваженості та справедливості, досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - покарання має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) суд визнає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від нього на підставі ст. 75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він не скоїть нових злочинів та виконає обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

До набуття вироком законної сили суд визнає за можливе відносно обвинуваченого запобіжного заходу не обирати.

Керуючись ст.ст. 369 - 374 КПК України, суд,

Ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Відповідно до ст.75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити, якщо в період іспитового строку один рік він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього цим вироком обов`язки.
Згідно з п. 1) , п. 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Суддя: