Справа № 683/66/21
УХВАЛА
25 жовтня 2021 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
засудженого ОСОБА_4
його захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Старокостянтинові Хмельницької області клопотання засудженого ОСОБА_4 про зняття судимості за строком давності виконання вироків,
ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про зняття судимості за строком давності виконання вироків.
В обґрунтування клопотання він вказує, що засуджений вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 1997 року за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки із відстроченням виконання вироку на два роки та засуджений вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 березня 1999 року за ч. 2 ст. 140, 43 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік вісім місяців. 22 лютого 2000 року згідно ст. 52 КК України (в редакції 1960 року) його достроково звільнено на дев`ять місяців два дні. Зазначає, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції 1960 року) минув строк давності виконання вироків (22 роки), тому просить зняти судимість за строком виконання вироків суду.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання за обставин на його обґрунтування.
Захисник в судовому засіданні вказав на наявності підстав для задоволення клопотання відносно засудження за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 1997 року, оскільки покарання призначене вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 березня 1999 року було враховане при призначенні покарання за вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 30 листопада 2001 року.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання за безпідставністю.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов до висновків про наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджено вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 лютого 1997 року за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки із відстроченням виконання вироку на два роки.
Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 березня 1999 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 140, 43 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік вісім місяців.

22 лютого 2000 року згідно ст. 52 КК України (в редакції 1960 року) ОСОБА_4 умовно-достроково звільнено на дев`ять місяців два дні.

Вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 30 листопада 2001 року ОСОБА_4 засуджено за п. п. «а», «з» ст. 93, ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього його приватного майна.

У відповідності з ч. 3 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до призначеного покарання приєднано невідбуті 9 місяців 2 дні за вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 березня 1999 року і за сукупністю вироків, шляхом поглинання менш суворого покарання довічним позбавленням волі, остаточно визначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього його приватного майна.

Відповідно до ч.1 ст.538 КПК України після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.

Згідно з ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотання (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч.8 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.90 КК України строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання.

Згідно із ст.91 КК України якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу. Зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні кримінальні правопорушення. Зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу. Порядок зняття судимості встановлюється Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 26 грудня 2003 року «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» погашення і зняття судимості є різними формами припинення стану судимості. Воно можливе лише за наявності передбачених ст.55 КК України 1960 року чи статтями 89, 108 КК України 2001 року підстав і за умови, що особа протягом строку погашення судимості не вчинить нового злочину. Погашення судимості не потребує посвідчення спеціальним рішенням суду чи іншим документом.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 26 грудня 2003 року «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості», якщо особа, яка відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинила злочин, то відповідно до ч.5 ст.90 КК України перебіг цього строку переривається й останній обчислюється заново після фактичного відбуття покарання (основного й додаткового) за новий злочин. У таких випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин.

Зняття судимості є правом, а не обов`язком суду. Тому, якщо з урахуванням обставин справи суд дійде висновку, що особа не довела свого виправлення, він вправі відмовити у знятті судимості.

З врахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність обставин, які б дали підстави прийти до безумовного і безспірного висновку про можливість зняття судимості з ОСОБА_4 .

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 89, 91 КК України, ст. ст. 369-372,538 КПК України, суд
постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зняття судимості.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя