ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3003/21 Номер провадження 11-кп/814/1171/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника установи

виконання покарань ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеконференції судове провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_10 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 та звільнено умовно-достроково на 10 місяців 20 днів від відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановлення такого судового рішення місцевий суд мотивував тим, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом усього строку відбування покарання довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_9 .

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано те, що за даними матеріалів особової справи, з урахуванням тяжкості та суспільної небезпечності злочину, строку покарання, особистого ставлення засудженого до вчиненого, ОСОБА_9 поведінкою та ставленням праці протягом усього строку відбування покарання не довів своє виправлення та потребує додаткового контролю адміністрацією установи виконання покарань.

Заслухавши доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; представника установи виконання покарань, засудженого та його захисника, які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Цих вимог судом першої інстанції дотримано.
За ч.ч.1,2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п.1 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за нетяжкий злочин.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" №2 від 26 квітня 2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п.п. 1 та 2 цієї Постанови Пленуму Верховного Суду України умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_9 засуджено 31 березня 2021 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України на 2 роки 2 місяці позбавлення волі, а саме за те, що він 07 червня 2020 року приблизно об 11 годині 50 хвилин у приміщенні магазину «Світ рослин», що за адресою: вул. Європейська, 145 м. Полтава, діючи таємно, шляхом вільного доступу, з відкритої полиці магазину викрав 1 секатор «Verano», вартістю 299 гривень 29 копійок, а також 09 червня 2020 року приблизно о 10 годині 50 хвилин у згаданому магазині тим же способом викрав 4 названі секатори, загальною вартістю 2429 гривень 38 копійок (а.о.с. 49-50).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що початок строку покарання ОСОБА_9 визначено з 25 червня 2020 року, кінець строку покарання 25 серпня 2022 року. У місцях позбавлення волі засуджений знаходиться з 25 червня 2020 року.

Таким чином, засуджений відбув половину строку покарання, призначеного судом за нетяжкий злочин, що відповідно до п.1 ч.3 ст.81 КК України свідчить про наявність передумови для розгляду питання про застосування положень ст.81 КК України щодо ОСОБА_9 .

Указана обставина не оспорюється і в апеляційній скарзі.

Згідно з положеннями ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

При цьому, в основі висновку суду про виправлення засудженого має лежати аналіз даних про його поведінку та ставлення до праці за увесь період відбування покарання, а не лише той, що безпосередньо передує вирішенню питання щодо умовно-дострокового звільнення.

Як убачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_9 з 26 червня до 20 серпня 2020 року та з 02 грудня 2020 року до 13 квітня 2021 року перебував у ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)», де характеризувався позитивно, 1 раз заохочувався у вигляді подяки за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки, встановлених КВК України, та правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, стягнень не мав та за власною ініціативою працював у виробничій майстерні установи.

З 21 серпня до 01 грудня 2020 року і з 14 квітня 2021 року засуджений відбуває покарання у ДУ "Божковська виправна колонія (№16)", має 1 заохочення у вигляді подяки за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки, встановлених КВК України, та правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, за відсутності стягнень, працевлаштований на виробництві установи, за що отримує заробітну плату, сумлінно ставиться до праці, виконання передбачених законом вимог персоналу установи та проявляє розумну ініціативу щодо виконання робіт з благоустрою установи.

Відповідно до ст.ст.110, 112, 113, 123, 127 КВК України ОСОБА_9 приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну ініціативу в організації їх роботи та підтримує родинні зв`язки. Визнає винуватість у вчиненому злочині, покарання вважає справедливим, за вироком суду позову не має, виконавчі листи на адресу установи виконання покарань щодо засудженого не надходили, що підтверджується даними характеристик ДУ "Божковська виправна колонія (№16)" від 30 квітня, 15 червня, 30 липня, 16 та 27 вересня 2021 року, довідок про заохочення і стягнення, працевлаштування ОСОБА_9 , заявами останнього щодо роботи та відповідями на них (а.о.с. 34-35, 43-46, 66, 80, 86, 97, 100, 102, а.с.п. 5).

Про те що, визнання винуватості ОСОБА_9 під час перебування в установі виконання покарань не є формальним у зв`язку із невідворотністю покарання, свідчить і той факт, що засуджений визнавав винуватість у вчиненому злочині, щиро розкаявся та активно сприяв його розкриттю кримінального правопорушення під час судового розгляду кримінального провадження щодо нього, тобто до набрання вироком законної сили і направлення у місця позбавлення волі (а.о.с. 49-50).

27 вересня 2021 року ДУ "Божковська виправна колонія (№16)" надано висновок про те, що ОСОБА_9 за час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, до нього можливо застосувати положення ст.81 КК України (а.с.п. 14).

Наведене підтверджено і представником цієї установи виконання покарань у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Таким чином, аналізуючи встановлені вище дані про поведінку засудженого, його ставлення до праці за увесь період відбування покарання у їх сукупності, на думку колегії суддів, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_9 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, цей суд належним чином дослідив обставини справи, за результатами чого постановив законне й обґрунтоване судове рішення про задоволення клопотання захисника та звільнення ОСОБА_9 умовно-достроково від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому, в апеляційній скарзі прокурором не наведено переконливих доводів, які би ставили під сумнів правильність оскаржуваного судового рішення.

Підстав, передбачених ст.409 КПК України, для скасування чи зміни ухвали місцевого суду щодо ОСОБА_9 , колегією суддів не встановлено.

Урахувавши наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376,404,405,407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_9 без змін.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4