Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-кп/4809/29/21 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 121 КК УкраїниДоповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора

потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0001000 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 05 червня 2018 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Хутір-Хмільна, Канівського району Черкаської області, а житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з середньою спеціальною освітою, одружений, пенсіонер, раніше не судимий,
засуджений за ч. 1 ст. 121 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_9 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом 3-річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покладено на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь Черкаської міської ради яка є розпорядником коштів Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги: р/р 9960, код 05503705, МФО 854018, банк ГУДКСУ в Черкаській області, призначення платежу: відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 ; - 211 грн. 76 коп. витрат, затрачених на лікування ОСОБА_6 .

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 104 грн. матеріальної шкоди та 80 000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 264 730 грн. 04 коп. матеріальної шкоди та 80 000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_9 в бюджет держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 1716 грн. 16 коп.
Цим же ви роком вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду ОСОБА_9 вчинив нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у момент заподіяння, за таких обставин:
Так ОСОБА_9 08 серпня 2015 року близько 18.00 год., перебуваючи в човні, який знаходився на березі острову, що розташований на території мисливських угідь смт. Ірдинь, Черкаського району, Черкаської області, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, а саме: із-за плаваючої на відкритій воді дикої підсадної качки, яка належала йому та в яку ОСОБА_6 здійснив постріл з власної мисливської рушниці, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, здійснив два постріли з мисливської рушниці марки «МЦ 21-12» 12 калібру, в бік човна марки «Казанка 6» в якому знаходились ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді:
- проникаючого поранення грудної клітки з ушкодженням серця, обох легень і крововиливом в серцеву сумку та плевральної порожнини; проникаючого поранення живота з ушкодженням печінки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1848 від 24 вересня 2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя;
- проникаючого поранення обох орбіт без ушкодження кісток основи та склепіння черепа з крововиливами в оболонки очей; уламковий перелом правої гайморової пазухи, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1848 від 24 вересня 2015 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я:
- рани м`яких тканин грудної клітки та живота, які не проникають в грудну клітку та черевну порожнину, численні рани м`яких тканин та обличчя, численні рани м`яких тканин верхніх та нижніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1848 від 24 вересня 2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я
та тілесні ушкодження ОСОБА_11 у вигляді:
- ран м`яких тканин живота справа, які проникають в черевну порожнину під діафрагму справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1750 від 18 вересня 2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя;
- ран м`яких тканин правого передпліччя з ушкодженням гілок правого ліктьового нерву, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1750 від 18 вересня 2015 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я;
- ран м`яких тканин голови справа, які не проникають в порожнину черепа, ран м`яких тканин грудної клітки справа, які не проникають в плевральну порожнину, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1750 від 18 вересня 2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі та в доповненнях до неї захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить скасувати вирок районного суду та закрити провадження по справі відносно його підзахисного на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на досудовому та судовому слідстві не були спростовані доводи його підзахисного про те, що він не мав наміру стріляти по потерпілим і не бачив їх.
Крім того слідчим за місцем проживання його підзахисного проведено обшук без дозволу суду, тобто вилучений під час цієї дії човен не може визнаватися допустимим доказом.
Крім цього, човен в якому перебував ОСОБА_9 був розміщений на ґрунті тобто вище рівня води, а постріл з рушниці ОСОБА_13 здійснив в зігнутому положенні, а тому дійсно рух вогнепальних снарядів був направлений зліва направо та дещо згори до низу. У висновку експерта №66 відсутні данні про те, що ОСОБА_13 вистрілив з висоти власного росту, а тому висновок суду про те, що ОСОБА_13 стріляв стоячи є необґрунтованим.
Разом з тим аналіз доказів по справі на які посилається суд як на доказ вини обвинуваченого, а саме: протоколи відтворення події за участю свідка ОСОБА_14 (а.д.с.155), який під час цієї слідчої дії показував: «Стріляли по плаваючий качці, у відповідь пролунав постріл»; з потерпілим ОСОБА_15 (а.с.161) який пояснив: « ОСОБА_16 стріляв у плаваючу качку, у відповідь пролунав постріл»; з потерпілим ОСОБА_16 5 грудня 2015 року, який пояснив, що вистрілив по плаваючій качці, у відповідь пролунав постріл, свідчить про те, що ОСОБА_13 здійснив один постріл.
Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт пояснив, що об`єктивні дані, які б вказували на те один чи два постріли були скоєні відносно потерпілих - відсутні.
Вважає, що висновок суду, про те, що ОСОБА_13 вистрілив двічі з рушниці по ОСОБА_16 і ОСОБА_15 базується лише на суперечливих показаннях потерпілих і свідка ОСОБА_14 .
Необхідно відзначити той факт, що ОСОБА_15 участі у судових засіданнях не приймав, і пояснень суду щодо кількості пострілів ОСОБА_13 не давав, а тому суд не вправі посилатися на його показання дані на досудовому слідстві.
Крім цього, ОСОБА_16 і ОСОБА_12 зацікавлені в засудженні ОСОБА_13 з причини того, що обставиною, яка сприяла спричиненню потерпілим тяжких тілесних ушкоджень є порушення потерпілим ОСОБА_16 правил полювання, а саме: стрільба з човна що рухається з працюючим двигуном в напрямку плаваючої качки і невидимого для нього ОСОБА_13 та незаконне сприяння цьому посадової особи - єгеря ОСОБА_14 сприяло та привело до трагічного наслідку. Ця обставина є такою, що спонукала ОСОБА_6 та ОСОБА_14 обмовити ОСОБА_13 у вчиненні двох пострілів, і була підставою суду оцінити такі показання потерпілого і свідків критично, та вважати їх недостатніми для обвинувачення підсудного за ч.1 ст. 121 КК України.
Суд у вироку не вказав наявність мотиву в діях ОСОБА_13 , обмежившись тим , що злочин скоєно на ґрунті раптово виниклого конфлікту через постріл ОСОБА_6 по качці ОСОБА_13 . Однак мотив це ознака суб`єктивної сторони злочину, тобто мотивом злочину може бути користь, помста і т.д., що спонукало суб`єкта до його вчинення.
Оскаржуваний вирок містить суперечності які є підставою для його скасування. Так, у вироку суд вказав, що ОСОБА_13 , умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер, своїх дій, здійснив два постріли в бік човна марки «Казанка-6» в якому знаходився ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , повинен був розуміти значення своїх дій і передбачити їх наслідки. Такий висновок суду вказує на те, що ОСОБА_13 скоїв злочин з необережності , так як при умисному скоєнні злочину його суб`єкт усвідомлював би суспільно-небезпечний характер свого діяння, його суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання, або свідомо припускав їх настання. Однак, суд вказав у вироку, що ОСОБА_13 повинен був розуміти і передбачити наслідки своїх дій, тобто вказав критерій злочинної недбалості в зв`язку з чим дії ОСОБА_13 за висновком суду необхідно було кваліфікувати, як злочин вчинений з необережності, а не за ч.1 ст.121 КК України.
Визначені судом докази вини ОСОБА_13 , а саме: протоколи огляду місць пригод, речових доказів, висновки судово-медичних експертиз, слідчих експериментів є доказами об`єктивної сторони, які підтверджують факт спричинення потерпілим тілесних ушкоджень, але ніяк не вказують на наявність у ОСОБА_13 умислу на вчинення злочину. Обстановка і обставини подій, а саме те, що учасники не бачили один одного, те що стріляючи по качці ОСОБА_16 не бачив ОСОБА_13 і міг поцілити по ньому так як той знаходився в засідці по напрямку руху шроту, випущеного з рушниці Гордієвського свідчить про те, що тілесні ушкодження отримані потерпілим внаслідок казусу.
Враховуючи вищевказане, апелянт вважає, що ОСОБА_13 невинний у спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень, оскільки це була його реакція на раптові постріли Гордієвського по підсадній качці при тому, що безпосередньо біля Лупини пролетів шрот, який скосив очерет, тому злякавшись, ОСОБА_9 похитнувся, втратив рівновагу і щоб не впасти, лівою рукою, якою до цього утримував рушницю обперся на борт човна. При цьому розвернувся вліво, не втримав рушницю у правій руці та по мимоволі, механічно натиснув на гачок рушниці, ствол якої випадково був направлений в сторону човна в якому перебували ОСОБА_16 та ОСОБА_15 .

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 просить скасувати вирок районного суду і ухвалити новий, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1. ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, без застосування ст. 75 КК України.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що призначаючи покарання суд не врахував, що жодної пом`якшуючої обставини не було встановлено під час досудового розслідування та в суді. Наявність захворювання не може бути пом`якшуючою обставиною і не звільняє винну особу від покарання та відшкодування завданих збитків.
ОСОБА_9 не являється інвалідом. Він не потребує постійного стороннього догляду. Жодної виписки з історії хвороб не надав суду.
ОСОБА_9 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні не визнавав під час досудового розслідування. В суді також свою вину не визнав. В досудовій доповіді також зазначено, що він під час спілкування з персоналом органу пробації свою вину не визнав.
Згідно ст.23 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
Тобто ОСОБА_9 взагалі не вважає себе винним, незважаючи очевидність його дій та сукупність доказів, які підтверджують умисне нанесення мені тяжких тілесних ушкоджень.
Упродовж трьох років він лікується і його стан здоров`я непоправно погіршилось.
Обвинувачений ОСОБА_9 не покаявся та навіть не вибачився за свої незаконні дії. ОСОБА_9 не висловив жалю з приводу вчиненого. У нього не має ніякого бажання спокутувати провину перед потерпілими особами і перед суспільством.
Цьому підтвердженням є також те, що обвинувачений цивільні позови не визнав взагалі. Жодної копійки на відшкодування завданих матеріальних збитків та моральної шкоди не сплатив. Суд також не врахував цих обставин, призначаючи покарання.
Також суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений повідомив суду неправдиві відомості стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення. Він не сприяв встановленню істини, а намагався заплутати суд своїми показами, з метою уникенння відповідальності.
Той факт, що обвинувачений є людиною похилого віку не може бути розцінений судом, як пом`якшуюча обставина. Він ще повністю себе обслуговує і його стан здоров`я дозволяє навіть ходити на полювання .
В досудовій доповіді Черкаського районного сектору Черкаського міського відділу з питань пробації вказано, що ОСОБА_9 втрачає контроль над своїми емоціями та поведінкою. Суд першої інстанції також не врахував цих обставин, призначаючи покарання з іспитовим строком. Залишаючись на свободі від він ще може вчинити злочин, так як не здатний себе контролювати.
Він на протязі трьох років лікується і в його житті настали істотні вимушені зміни. Він став майже інвалідом і сильно переживаю за своє здоров`я в майбутньому.
Враховуючи вирок суду у ОСОБА_9 взагалі не буде ніяких змін в житті, що також свідчить про явну несправедливість вироку суду, так як покарання призначене обвинуваченому є занадто м`яким.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого. Також просить в ході перегляду даного вироку повторно дослідити докази сторони обвинувачення та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 121 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_9 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні категорично не визнав, фактичні обставини встановлені судом заперечував, пояснюючи тільки те, що постріл він здійснив випадково, стоячи у човні, де був мул, посковзаючись при падінні.
Разом з цим, в ході судового розгляду судом достеменно з`ясовано, що потерпілі отримали тілесні ушкодження за обставин про які ОСОБА_6 розповів у судовому засіданні, а покази обвинуваченого спростовуються доказами дослідженими судом, в порядку передбаченому КПК України.
До того ж, обвинувачений ОСОБА_9 є людиною похилого віку, з життєвим досвідом, мисливцем, який має відповідний дозвіл на полювання та обізнаний з положенням про правила здійснення полювання, відповідно до яких умовою безпечного користування мисливською зброєю є чітке виконання правил користування нею та суворе дотримання правил безпеки поводження зі зброєю всіма мисливцями під час полювання.
Крім цього, враховані судом, як пом`якшуючі ті обставини, що ОСОБА_9 є людиною похилого віку, пенсіонером, хворий на онкологічне захворювання ніяким чином не знижують, його відповідальність перед потерпілими та суспільством. Фактично в житті ОСОБА_9 ні до моменту вчинення даного злочину, ні після цих подій спосіб життя не змінився, він не Знайшов ніяких людських слів щоб вибачитися перед потерпілими чи хоча б частково відшкодувати шкоду завдані своїми діями.
За наведених обставин прояв гуманності до обвинуваченого ОСОБА_9 є дещо не справедливим і не буде сприяти його виправленню.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які просили закрити провадження по справі за ч. 1 ст. 121 КК України або перекваліфікувати на необережний злочин, прокурора представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,, які просили залишити вирок без змін, потерпілого ОСОБА_6 , який наполягав на задоволенні його апеляційної скарги та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скаргу захисника слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Суд першої інстанції також обґрунтовано визнав ОСОБА_9 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції належними та допустимими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та навів у вироку.

Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ч. 1 ст. 121 КК Українивину у вчиненні злочину, не визнав та показав, що він 08 серпня 2015 року близько 18 год., перебував на полюванні в човні, який знаходився на березі острову, що розташований на території мисливських угідь смт. Ірдинь, Черкаського району, Черкаської області. Висота острову була на рівні води. Позаду від нього на відстані близько 25 метрів він висадив підсадну качку. Перед ним був між очеретом канал шириною близько 8 метрів.
В руках він тримав одноствольною самозарядну мисливську рушницею, 12 калібру, моделі МЦ 21-12, заводського виробництва СССР, на його думку, з дульним звуженням «чок». Рущниця була заряджена патронами марки «Тахо Патріот» без контейнеру, які були споряджені свинцевим дробом № 5 діаметром близько 3 мм., вага дробу 35 грам. В даному патроні на його думку перебувало близько 270-300 штук дробин.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_11 підпливли по каналу до острівця на човні, вони сиділи поруч на сидінні, човном керував єгер ОСОБА_12 , який знаходився позаду та керував човном.
Підпливаючи до острівця де він ( ОСОБА_9 ) перебував на човну ОСОБА_6 та ОСОБА_11 здійснили кілька пострілів по його качці, проте не попали. Від вистрілу скосило очерет неподалік від нього.
Він ( ОСОБА_9 ) тримав рушницю обома руками при цьому правою тримав за ложу, а лівою рукою за цівку рушниці. Він ( ОСОБА_9 ) злякався послизнувся похилився трохи назад, ліву руку з рушниці відпустив, щоб взятися за борт свого човна та випадково нажав на гачок та здійснив один постріл.
До нього підплив ОСОБА_12 він побачив, що у ОСОБА_11 були пошкодження в області печінки, а у ОСОБА_6 пошкодження на лобі. Обидва були в білих футболках, тому він бачив сліди крові. Яким чином він від одного вистрілу утворилися такі ушкодження він не може пояснити, оскільки вважає, що з 7 метрів діаметр розльоту дробу та зони враження на його думку складає близько 25-30 см.
ОСОБА_12 спитав, що він наробив та хотів його притопити, потерпілі поскаржилися, що їм зле та треба пливти. ОСОБА_12 забрав телефон і потрібно пливти.

Допитаний під час судового розгляду в судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_6 дав показання, що 08 серпня 2015 року близько 18 год., він знаходився на полюванні та перебував в нерухомому човні (двигун човна не працював), який перебував на воді правим бортом на відстані близько 2 метрів від берега на території мисливських угідь смт. Ірдинь, Черкаського району Черкаської області. Безпосередньо від човна до очерету відстань складала близько 1 метра та від човна до берега близько 1 метра.
Він сидів на середній лавочці човна з правого боку, зліва від нього на цій же лавочці сидів потерпілий ОСОБА_11 , човном керував єгер ОСОБА_12 , який знаходився позаду та керував мотором човна.
У нього та ОСОБА_11 міцна тіло будова, тому вони як крупні люди сиділи на лавочці майже поруч. Між ними відстань складала близько 5 см. Довжина сидінь човна складала близько 1 метра, висота сидінь над рівнем води близько 20-25 см.

Він (потерпілий ОСОБА_6 ) вистрелив по дичині в цей час майже відбувся постріл він відчув пошкодження на правому коліні та з правого боку живота та правій руці. Він відразу подумав, що підірвалася його рушниця, він розвернув рушницю вправо і подивився на неї. Приблизно через дві секунди відбувся інший постріл. Дріб попала в очі, плече та груди ( в праву частину тулубу) і він відразу перестав бачити.
Частина дробу попала і в ОСОБА_11 (оскільки той сидів зліва і він частково прикривав останнього) проте від якого пострілу першого чи другого він не може пояснити.
Як він зрозумів по звуку вистріл здійснили з берегової лінії попереду човна, з відстані близько 7 метрів. Кут пострілу по відношенню напрямку розташування траєкторії руху човна складав близько 30-40 градусів.
Внаслідок отриманих пошкоджень він переніс вісім операцій в тому числі операції очей та втратив частину зору та взагалі не бачить у вечірній час.

Свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції пояснив, що він 08 серпня 2015 року близько 17-18 годин разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_17 та ОСОБА_11 на його власному човні поїхали на полювання до мисливських угідь смт. Ірдинь. По дорозі на острові вони висадили ОСОБА_17 , а він разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_6 попливли далі. Пропливши по каналу, повертаючись назад, десь за 15 метрів вони побачили підсадну качку, з близької відстані він почув вистріли, скільки точно не пам`ятає. Дані вистріли прийшлися на ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , які в той момент перебували в положенні сидячи. Останній швидко зреагувавши вистрибнув з човна та побрів у тому напрямку близько 7-8 метрів. В очереті він виявив чоловіка похилого віку, який у руках тримав рушницю, він застосувавши силу вирвав ту рушницю та трохи притопив даного чоловіка. Він запитав у нього: «Що ти на робив?», а обвинувачений відповів: «А хто бачив?». Після цього він вихватив у нього телефон, щоб потім можна було якось встановити даного чоловіка. Телефон він потім віддав працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_17 в суді першої інстанції пояснив, що він 08 серпня 2015 року близько 17-18 годин поїхав зі ОСОБА_18 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 на полювання до мисливських угідь смт. Ірдинь. Сівши у човен, який належав ОСОБА_19 , вони попливли, де по дорозі висадили на одному із островів його, а інші попливли далі. Через хвилин 40 хлопці повернулися, у човні був ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , які мали видимі ознаки тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_20 в суді першої інстанції пояснив, що він разом з ОСОБА_9 08 серпня 2015 року поїхали на полювання до мисливських угідь в смт. Ірдинь Черкаського району. Припливши на місце біля озера, вони висадили підсадну качку, він сів в очереті за 70 метрів десь від качки. В цей момент на повному ходу по каналу пропливав човен з трьома особами, які почали стріляти з рушниці по очерету в тому напрямку де сидів ОСОБА_9 , він почав кричати щоб вони не стріляли туди, але вони його не чули.

Крім даних показань свідків та потерпілого, вина ОСОБА_9 підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами, а саме:

Протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 09 серпня 2015 року про те, що об`єктом є домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_9 та за результатами огляду якого у сейфі виявлено та вилучено пояс шкіряний у якому знаходиться 21 патрон червоного кольору, чохол з мисливською зброєю, калібру 12, марка МЦ 2112, № НОМЕР_1 , чохол з мисливською зброєю марки «Іж» 57, № х07311в розрядженому вигляді (дві частини) зброя двохствольна.

Протоколом огляду місця події від 09 серпня 2015 року, про те, що об`єктом огляду є гараж за адресою: АДРЕСА_2 , у якому знаходився човен, на якому пливли потерпілі та телефон, який ОСОБА_12 виявив у особи, яка стріляла у ОСОБА_6 та який у подальшому зник з місця події; указаний телефон марки «Нокіа 1600» чорного кольору вилучено за результатами огляду місця події.

Протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 09 серпня 2015 року, про те, що об`єктом огляду є мисливське господарство «Ірдинське», що розташоване в адміністративних межах смт. Ірдинь, Черкаського району, Черкаської області.

Протоколом огляду предмета від 12 серпня 2015 року про те, що проведено огляд вилученого мобільного телефону «Нокіа 1600» чорного кольору.

Постановою про визнання речовими доказами від 12 серпня 2015 року про те, що мобільний телефон марки «Нокіа 1600» визнано речовим доказом по даній справі.

Протоколом огляду предмета від 20 серпня 2015 року про те, що проведено огляд вилучених штанів темно-зеленого кольору, трусів сірого кольору, ременю від мисливської рушниці та вилучено указані предмети.

Постановою про визнання речовими доказами від 20 серпня 2015 року про те, що штани темно-зеленого кольору, труси сірого кольору та ремінь від мисливської рушниці визнано речовими доказами по даній справі.

Заявою ОСОБА_11 про те, що він просить долучити до матеріалів справи його особисті речі, а саме футболку з довгим рукавом та кепку захисного маскувального кольору зі слідами пошкодження мисливським шротом.

Постановою про визнання речовими доказами від 08 вересня 2015 року про те, що футболку з довгим рукавом та кепку визнано речовими доказами по даній справі.

Ухвалою про тимчасовий доступ до речей і документів від 21 вересня 2015 року про те, що надано тимчасовий доступ до медичних документів, а саме історії хвороби потерпілого ОСОБА_6 , що знаходилася у 3 Черкаській міській лікарні.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 21 вересня 2015 року про те, що надано доступ до історії хвороби ОСОБА_6 .

Висновком експерта №1750 від 18 вересня 2015 року про те, що у ОСОБА_11 мали місце ушкодження: рани м`яких тканин голови справа, які не проникають в порожнину черепа, рани м`яких тканин грудної клітки справа, які не проникають в плевральну порожнину, рана м`яких тканин живота справа, яка проникає в черевну порожнину під діафрагму справа, рани м`яких тканин живота справа, які не проникають в черевну порожнину; рани м`яких тканин правого передпліччя з ушкодженням гілок правого ліктьового нерву. Вказані ушкодження спричинені пострілом (пострілами) зі зброї спорядженої шротом, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному у постанові про призначення експертизи та відносяться: рана м`яких тканин живота справа, яка проникає в черевну порожнину під діафрагму справа до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя; рани м`яких тканин правого передпліччя з ушкодженням гілок правого ліктьового нерву до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; рани м`яких тканин голови справа, які не проникають у порожнину черепа, рани м`яких тканин грудної клітки справа, які не проникають в плевральну порожнину, рани м`яких тканин живота справа які не проникають в черевну порожнину до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Висновком експерта №1792 від 24 вересня 2015 року про те, що у ОСОБА_6 згідно даних наданих медичних документів мали місце ушкодження проникаючі поранення грудної клітки з ушкодженням серця, обох легень і крововиливом в серцеву сумку та плевральні порожнини; проникаючі поранення живота з ушкодженням печінки, проникаючі поранення обох орбіт без ушкодження кісток основи та склепіння черепа з крововиливами в оболонки очей; уламковий перелом правої гайморової пазухи, рани м`яких тканин грудної клітки та живота, які не проникають в грудну клітку та черевну порожнину, численні рани м`яких тканин та обличчя, численні рани м`яких тканин верхніх та нижніх кінцівок. Вказані ушкодження спричинені пострілом (пострілами) зі зброї спорядженої шротом, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному у постанові про призначення експертизи та відносяться: - проникаюче поранення грудної клітки ушкодженням серця, обох легень і крововиливом у серцеву сумку та плевральні порожнини; проникаюче поранення живота з ушкодженням печінки до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя; проникаючі поранення обох орбіт, без ушкодження кісток основи та склепіння черепа з крововиливами в оболонки очей; уламковий перелом правої гайморової пазухи до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; рани м`яких тканин грудної клітки та живота, які не проникають в грудні клітку та черевну порожнину, численні рани м`яких тканин та обличчя, численні рани м`яких тканин верхніх та нижніх кінцівок до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Висновком експерта №1848 від 24 вересня 2015 року про те, що у ОСОБА_6 згідно даних наданих медичних документів, мали місце ушкодження проникаючі поранення обох орбіт без ушкодження кісток основи та склепіння черепа з крововиливами в оболонки очей, розривами сітківки обох очей та зниженням зору на обоє очей. Вказані ушкодження спричинені пострілом (пострілами) зі зброї спорядженої шротом, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному у постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Висновком експерта №1/944 від 03 листопада 2015 року про те, що одна рушниця з наданих на експертизу, являється гладкоствольною вогнепальною зброєю гладкоствольною двоствольною мисливською рушницею з горизонтально-спареними стволами 12 калібру моделі ІЖ 58, заводського виробництва СССР, заводський номер № НОМЕР_2 . Друга рушниця являється гладкоствольною вогнепальною зброєю одноствольною самозарядною мисливською рушницею, 12 калібру, моделі МЦ 21-12, заводського виробництва СССР, заводський № НОМЕР_1 . Надані на експертизу рушниці придатні для здійснення пострілів.

Висновком експерта №1/945 від 30 жовтня 2015 року про те, що 21 патрон наданий на експертизу, являється боєприпасами до гладкоствольної мисливської зброї шротовими патронами, 12 калібру, спорядженими заводським способом. Патрони споряджені шротом № 3 (діаметр 3,5 мм). Дані патрони придатні до стрільби.

Протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_12 з фототаблицею до нього від 19 жовтня 2015 року про те, що останній розказав та показав про відомі йому події, що відбулися 08 серпня 2015 року на мисливських угіддях смт.Ірдинь, а саме вказав розміщення людей у човні, на місце, де вони пропливали між 2 островами, в якому напрямку ОСОБА_6 побачив качку та на яку здійснив постріл. Також показав, що в їх напрямку пролунали постріли з відстані близько 5-7 м.

Протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_11 з фототаблицею до нього від 19 жовтня 2015 року про те, що останній розказав та показав про відомі йому події, що відбулися 08 серпня 2015 року на мисливських угіддях смт. Ірдинь, а саме на 6 кар`єрі мисливських угідь, показав де полювали того дня. Показав на напрямок в якому вони пливли, позаду нього сидів ОСОБА_12 , а спереді з ним сидів ОСОБА_6 , вказав на місце де вони пропливали між 2 островами. Вказав, де ОСОБА_6 побачив плаваючу качку та здійснив постріл, а потім вказав на острів з якого в їх сторону пролунали постріли, на відстані близько 5-7 м.

Висновком експерта №2186 від 23 листопада 2015 року про те, що виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження могли виникнути як за обставин на які він вказав у протоколі проведення слідчого експерименту від 19 жовтня 2015 року, так і за обставин на які вказав ОСОБА_12 в протоколі проведення слідчого експерименту від 19 жовтня 2015 року.

Протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_6 з фототаблицею до нього від 05 грудня 2015 року про те, що останній розказав та показав, у якому напрямку 08 серпня 2015 року він рухався у човні та в якому напрямку, а саме, що він сидів спереді по центру човна на сидінні з правого боку, а з лівого боку знаходився ОСОБА_11 , та позаду них біля двигуна сидів ОСОБА_12 , далі потерпілий показав напрямок у якому він побачив плаваючу качку по якій здійснив постріл, після чого ОСОБА_6 показав на напрямок з якого пролунали постріли по їхньому човні з відстані близько 5-7 м..

Висновком експерта №2423 від 22 грудня 2015 року про те, що виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження могли виникнути за обставин, на які він вказав у протоколі проведення слідчого експерименту від 05 грудня 2015 року.

Протоколом огляду місця події від 01 березня 2016 року про те, що об`єктом огляду є територія домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено з автомобіля марки УАЗ д.н.з. НОМЕР_3 саморобний човен сірого кольору, що складається з 2-х частин, резинові сапоги зеленого кольору.

Протоколом огляду предмета та фототаблицею до нього від 20 квітня 2016 року про те, що оглянуто човен з металу сірого кольору, на якому є фарба темно-зеленого кольору, з правого та лівого бортів на передній зовнішній стороні є позначки: «МГ 02», білого кольору.

Постановою про визнання речовими доказами від 28 березня 2016 року про те, що резинові чоботи та металевий човен визнано речовими доказами по даній справі.

Висновком експерта №1/817 від 13 червня 2016 року про те, що зусилля спуску на спусковому гачку рушниці МЦ 21-12, промисловий № НОМЕР_1 , в середньому становить 25Н (~2,55кг), зусилля спуску на спусковому гачку рушниці ІЖ-58 МАЕ, промисловий № НОМЕР_2 , в середньому становить: для правого ствола (середній спусковий гачок), 18 Н (~ 2,83 кг; для лівого ствола (задній спусковий гачок) 24 Н (~ 2,45 кг). На час огляду на деталях ударно-спускового механізму рушниці МЦ 21-12, промисловий № НОМЕР_1 , та на деталях ударно-спускових механізмів рушниці ІЖ 58 МАЕ, промисловий № НОМЕР_2 , наявні незначні дефекти контактних поверхонь, які утворилися в результаті взаємодії деталей між собою, які не зменшують зусилля спуску на спускових гачках, які на час огляду не впливають на правильне функціонування ударно-спускових механізмів.

Висновком експерта №66 МК від 20 липня 2016 року про те, що на наданих на експертизу предметах огляду виявлено наступне: на трусах 4 наскрізних пошкодження, розташованих спереду, зліва, в нижній частині, які мають одну з ознак вхідного вогнепального, а саме наявність дефекту тканини. Додаткових факторів пострілу в ділянці пошкоджень не виявлено. На шкіряному ремені 9 нарізних пошкоджень, з яких №№ 1-8 та № 17 на зовнішній поверхні мають ознаки вхідного вогнепального і спричинені одиночними снарядами діаметром близько 2-3 мм, до складу яких входив свинець та відповідно їм пошкоджений №№ 9-16 та № 18, які мають ознаки вхідних вогнепальних. Напрямок руху вогнепальних снарядів ззовні до середини, зліва направо та дещо згори до низу. Визначення моделі вогнепальної зброї не входить до компетенції лікаря судово-медичного експерта-криміналіста, тому в цілому не виключається можливість спричинення вищевказаних пошкоджень при пострілі з одноствольної мисливської рушниці 12 калібру моделі «МЦ 21-12», спорядженої патронами з шротом № 5, рівно як і при пострілі з іншої моделі мисливської рушниці такими ж патронами.

Висновком судово-медичної криміналістичної експертизи №67 МК від 22 липня 2016 року про те, що на наданих на експертизу предметах одягу виявлено наступне: на футболці 20 наскрізних пошкоджень, розташованих спереду переважно праворуч, на кашкеті 5 наскрізних пошкоджень, розташованих переважно на передній поверхні, найбільш ймовірно вищевказані пошкодження є вогнепальними шротовими з діаметром ранячого снаряду близько 2-3 мм. Визначення моделі вогнепальної зброї не входить до компетенції лікаря судово-медичного експерта-криміналіста, тому вцілому не виключається можливість спричинення вищевказаних пошкоджень при пострілі з одноствольної мисливської рушниці 12 калібру моделі «МЦ 21-12», спорядженої патронами з шротом № 5, рівно як і при пострілі з іншої моделі мисливської рушниці такими ж патронами.

Висновком додаткової комплексної судово-медичної та судово-балістичної експертизи № 04-01/12/СЕ-19/124-21/3399-БЛ від 14.06.2021, відповідно до якого середні розміри осипу шроту при стрільбі з наданої на експертизу рушниці 12 калібру моделі МЦ 21-12 промисловий № НОМЕР_1 , наданими на експертизу патронами 12 калібру, спорядженими шротом № 5 (3,0 мм) без контейнеру, із масою шротового снаряду 36 г, моделі «Буран» промислового виробництва ПП НВФ «Тахо» м. Херсон Україна, отримані в ході експериментальної стрільби відповідно становлять (довжина х висота):
на відстані 6 м при розміщенні мішені під кутами 90° (по нормалі), 30°, 40°, 45°: 118x120 мм, 241x105 мм, 199x124 мм, 182x132 мм;
на відстані 7 м при розміщенні мішені під кутом 90° (по нормалі), 30°, 40°, 45°: 160x157 мм, 348x152 мм, 280x138 мм, 235x148 мм;
на відстані 8 м при розміщенні мішені під кутом 90° (по нормалі), 30°, 40°, 45е: 212x208 мм, 454x162 мм, 371x171 мм, 288x190 мм.
Вирішити питання не є можливим по причинах наведених в дослідницькій частині.
Загальна дистанція стрільби, з якої висота (діаметр) осипу шроту при здійсненні одного пострілу складає близько 100 см, утвореного шротом №5 при здійсненні пострілу з руїнниці МЦ 21-12, промисловий № НОМЕР_1 , наданими на експертизу патронами 12 калібру, спорядженими шротом № 5 (3,0 мм) без контейнеру, із масою шротового снаряду 36 г, моделі «Буран» промислового виробництва Тахо м. Херсон Україна при розміщенні мішені під кутом 90° (по нормалі) під кутом 90° (по нормалі), 30°, 40°, 45 становить 31, 3 м до 36,2 м

Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочинів, колегія суддів дійшла висновку, що вказані докази в сукупності беззаперечно вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії, як нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у момент заподіяння,

Що стосується доводів захисту про те, що ОСОБА_9 здійснив один постріл, необхідно зазначити наступне.
Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_12 та наданих у суді першої інстанції та свідка ОСОБА_6 наданих у суді апеляційної інстанції відстань між човном у якому знаходились ОСОБА_11 та ОСОБА_6 та ОСОБА_9 склала близько 5-8 метрів.
Також в суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 повідомив, що він сидів на середній лавочці човна з правого боку, зліва від нього на цій же лавочці сидів потерпілий ОСОБА_11 , човном керував єгер ОСОБА_12 , який знаходився позаду та керував мотором човна. У нього та ОСОБА_11 міцна тіло будова, тому вони як крупні люди сиділи на лавочці майже поруч. Між ними відстань складала близько 5 см. Довжина сидінь човна складала близько 1 метра, висота сидінь над рівнем води близько 20-25 см.

Судом апеляційної інстанції призначено комплексну судово-медичну та судово-балістичну експертизу.

Відповідно до висновку додаткової комплексної судово-медичної та судово-балістичної експертизи № 04-01/12/СЕ-19/124-21/3399-БЛ від 14.06.2021 розміри осипу шроту при стрільбі з наданої на експертизу рушниці 12 калібру моделі МЦ 21-12 промисловий № НОМЕР_1 , наданими на експертизу патронами 12 калібру, спорядженими шротом № 5 (3,0 мм) без контейнеру, із масою шротового снаряду 36 г, моделі «Буран» промислового виробництва ПП НВФ «Тахо» м. Херсон Україна, отримані в ході експериментальної стрільби відповідно становлять (довжина х висота):
- на відстані 6 м при розміщенні мішені під кутами 90° (по нормалі), 30°, 40°, 45°: 118x120 мм, 241x105 мм, 199x124 мм, 182x132 мм;
- на відстані 7 м при розміщенні мішені під кутом 90° (по нормалі), 30°, 40°, 45°: 160x157 мм, 348x152 мм, 280x138 мм, 235x148 мм;
- на відстані 8 м при розміщенні мішені під кутом 90° (по нормалі), 30°, 40°, 45е: 212x208 мм, 454x162 мм, 371x171 мм, 288x190 мм.
Загальна дистанція стрільби, з якої висота (діаметр) осипу шроту при здійсненні одного пострілу складає близько 100 см, утвореного шротом №5 при здійсненні пострілу з руїнниці МЦ 21-12, промисловий № НОМЕР_1 , наданими на експертизу патронами 12 калібру, спорядженими шротом № 5 (3,0 мм) без контейнеру, із масою шротового снаряду 36 г, моделі «Буран» промислового виробництва Тахо м. Херсон Україна при розміщенні мішені під кутом 90° (по нормалі) під кутом 90° (по нормалі), 30°, 40°, 45 становить 31, 3 м до 36,2 м
Отже, враховуючи те, що потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження в різні частини тіла, розмір осипу шроту при здійсненні одного пострілу повинна складати близько 100 - 120 см.
Враховуючи розмір максимального осипу в ході експериментальної стрільби на відстані 8 м не перевищує 45,4х16,2 см колегія суддів приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_9 здійснив два постріли в напрямку човну, на якому знаходились ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .
А тому, апеляційні доводи захисту про те, що ОСОБА_9 здійснив один постріл є такими, що не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються висновком експерта № 04-01/12/СЕ-19/124-21/3399-БЛ.

При цьому вид рушниці обвинуваченого при натисканні на спусковий гачок видає лише одиночний постріл, тобто другий постріл обвинувачений також здійснив ціле направлено в сторону потерпілих, оскільки здійснення пострілів обвинуваченим через очерет в напрямок потерпілих свідчить про те, що обвинувачений розумів значення (вчинення) своїх дій і передбачати їх наслідки, розуміючи, що здійснює постріли з рушниці в сторону людей.

Що стосується доводів захисту та обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_9 здійснив постріл, коли він під слизнувся та почав падати, необхідно зазначити наступне.
В суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 пояснив, що в очереті він виявив обвинуваченого ОСОБА_9 , який запитав у нього: «Що ти на робив?», а обвинувачений відповів: «А хто бачив?».
Таким чином, на думку колегії суддів ОСОБА_9 у разі того, що якщо він здійснив постріл, коли під слизнувся та почав падати, повинен був одразу ж повідомити про це, свідка ОСОБА_12 та надати потерпілим медичну допомогу.
Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 жодним чином не надав медичну допомогу, не надав матеріальну допомогу на лікування потерпілим, а вже після вчинення дій зібрався та поїхав додому відпочивати. Також ОСОБА_9 під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції не вибачився перед потерпілим.
В той же час з показань свідка ОСОБА_20 , наданих в суді першої інстанції, останній не підтвердив, що ОСОБА_9 здійснив постріл, коли він під слизнувся та почав падати. Проте колегія суддів вважає вказані свідчення необґрунтованими, оскільки вказаний свідок знаходився на значній відстані на іншій частині суші, крім того є родичем обвинуваченого та заінтересований в результатах розгляду справи.
Таким чином враховуючи те, що показання свідка ОСОБА_12 відповідно до ОСОБА_9 повідомив його що не він стріляв, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, колегія суддів залишає без задоволення доводи захисту та обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_9 здійснив постріл, коли він під слизнувся та почав падати, як такі, що надані з метою захисту та уникнення покарання.

Твердження захисника про те, що обвинувачений стріляв крізь очерет колегія суддів не враховує, оскільки згідно висновку вищезазначеної експертизи, очерет суттєво не змінює траєкторію руху дробового заряду, а лише зменшує його швидкість та пробивні властивості шротин. Крім того, як правильно зазначали представник потерпілого та прокурор в ході огляду місця події та проведених слідчих експериментів за участі потерпілого ОСОБА_11 , окремо за участі потерпілого ОСОБА_6 , окремо за участі свідка ОСОБА_12 було оглянуто місце з якого здійснив постріли обвинувачений, проте будь-яких пошкоджень рослин очерету не було виявлено, що беззаперечно вказує на те, що постріли обвинуваченим було здійснено понад очеретом з висоти власного зросту. Вказане повністю узгоджується з висновком експертизи №66 від 20.07.2016 року, згідно якого напрямок руху вогнепальних зарядів ззовні до середини, злів направо та дещо з гори до низу свідчить про те, що обвинувачений стріляв стоячи, у той час коли потерпілі знаходились в положенні сидячи у човні, відтак і напрямок снарядів відбувся згори до низу.

В той же час послідовні, логічні та однакові показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_12 , повністю узгоджуються з висновком додаткової комплексної судово-медичної та судово-балістичної експертизи № 04-01/12/СЕ-19/124-21/3399-БЛ від 14.06.2021

Що стосується доводів захисту та обвинуваченого ОСОБА_9 про відсутність умислу та мотивів , необхідно зазначити наступне.
Верховний Суд України в своїх рішеннях (справи № 5-10кс14, № 5-32кс14) неодноразово вказував, що вирішуючи в справах про злочини проти життя та здоров`я особи питання про те, з прямим чи непрямим умислом діяв винуватий, суд має виходити із сукупності всіх обставин справи й ураховувати не тільки поведінку винуватого, потерпілого і їх взаємостосунки до злочину, під час і після його вчинення, але й спосіб учинення злочину, застосовані засоби і знаряддя, сам характер заподіяних потерпілим поранень. Про наявність саме прямого умислу можуть свідчити, зокрема, діяння винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого і не призвели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі. Суд також звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату - це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчиняти замах на їх досягнення.
Так, ОСОБА_9 з мотивів того, що потерпілий стріляв по його прирученій дикійкачці, тим самим наніс шкоду його майну, умисно знаючи про місце перебування потерпілих, здійснив в їх сторону два постріли, розумів що може бути спричинена тяжка шкода здоров`ю, і бажав, або свідомо припускав такі наслідки. При чому тяжкість цих наслідків у його свідомості не була конкретизована, тобто ОСОБА_9 діяв з прямим умислом.
При цьому колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 є людиною з життєвим досвідом, мисливцем зі значним стажем понад 30 років, який має відповідний дозвіл на полювання та обізнаний з положенням про правила здійснення полювання, відповідно до яких умовою безпечного користування мисливською зброєю є чітке виконання правил користування нею та суворе дотримання правил безпеки поводження зі зброєю всіма мисливцями під час полювання, зокрема і суворою вимогою - заборони направляти навіть незаряджену зброю в напрямку людей.
Таким чином суд першої інстанції правильно констатував наявність прямого умислу в діях ОСОБА_9 щодо спричинення потерпілому ОСОБА_11 та ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.
Враховуючи знаряддя вчинення злочину кількість пострілів, вид рушниці обвинуваченого при натисканні на спусковий гачок видає лише одиночний постріл, тобто другий постріл обвинувачений також здійснив ціле направлено в сторону потерпілих, оскільки здійснення пострілів обвинуваченим в напрямок потерпілих - свідчить про те, що обвинувачений розумів значення (вчинення) своїх дій і передбачати їх наслідки, розуміючи що здійснює постріли з рушниці в сторону людей.
Таке поєднання умислу та форми вини підтверджує правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності кваліфікації дій ОСОБА_9 саме за ч. 1 ст. 121 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 містять усі елементи складу злочину, що йому інкримінують.
Об`єктивних даних, які б свідчили про дії ОСОБА_9 , пов`язані із захистом своїх прав та інтересів на момент скоєння злочину, а також необережність дій обвинуваченого матеріали кримінального провадження не містять.
А тому, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисту та обвинуваченого про відсутність умислу ОСОБА_9 на заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про зміст умислу ОСОБА_9 колегія суддів виходить з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховуючи засоби і знаряддя останнього, причини припинення злочинних дій, стосунки потерпілого і підсудного та їх поведінку, яка передувала злочину.

Як вбачається з матеріалів справи в результаті раптово виниклого конфлікту, шляхом пострілу з мисливської рушниці, ОСОБА_9 наніс потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкоджень
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що потерпілі в ході конфлікту зі не становили для обвинуваченого будь-якої загрози і підстав для самозахисту або необхідності відвернення посягання з боку потерпілого в нього не виникало.

При цьому, враховуючи кількість пострілів та вид рушниці обвинуваченого при натисканні на спусковий гачок видає лише одиночний постріл, тобто другий постріл обвинувачений також здійснив ціле направлено в сторону потерпілих, переконливо свідчать про те, що ОСОБА_9 усвідомлював можливість настання негативних наслідків своїх дій, у тому числі й ті, що фактично настали, тобто його умисел був спрямований на заподіяння значної шкоди здоров`ю потерпілим.

Разом з тим необхідно зазначити про наявність умислу у ОСОБА_9 на вчинення ним кримінального правопорушення, оскільки він побачив, як потерпілий стріляв по його підсадній качки.
А тому, на ґрунті раптово виниклого конфлікту, на думку колегіє суддів обвинувачений ОСОБА_9 під час конфлікту, тримаючи в руках мисливську рушницю, не стримував себе у та умисно наніс потерпілим тілесні ушкодження.

Що стосується доводів захисту по визнання неналежним неналежними доказами протоколу проведення слідчого експерименту з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , з підстав того, що свідок та потерпілий зазначив, що з боку обвинуваченого був «постріл», необхідно зазначити, що в ході судового розгляду справи свідок ОСОБА_12 та потерпілий ОСОБА_21 категорично зазначав, що пролунало два постріли, при цьому слідчий помилково зазначив, що пролунав лише один постріл.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку або перешкоджали чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок, не встановлено. Тако,ж не встановленого упередженого ставлення суду до обвинуваченого ОСОБА_9 під час розгляду справи. Тому, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника з цього приводу є безпідставною.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинуваченого та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів прийшла до висновку, що процесуальні права обвинуваченого та їх реалізація в ході судового розгляду справи були забезпечені та дотримані, і їх істотних порушень, не встановлено, а тому відсутні підстави для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

При призначенні покарання с суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України суд першої інстанції вірно врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії злочинів, обставини вчинення, особу обвинуваченого, який відстоюючи свою позицію невинуватості у суді навіть не вибачився перед потерпілими, витрати понесені на лікування потерпілими не відшкодував навіть частково, є особою похилого віку, пенсіонером, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Враховано наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого складне онкологічне захворювання, відсутність обставин, яка обтяжує покарання.

Також судом першої інстанції враховано досудову доповідь сектору з питань пробації, щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
А тому на думку апеляційного суду, районний суд обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення ОСОБА_9 можливо у виді позбавлення волі на певний строк, із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням на обвинуваченого обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Доводи потерпілого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 про призначення ОСОБА_9 більш суворого покарання, колегія суддів залишає без задоволення, оскільки у відповідності до вимог ч. 3 ст. 439 КПК України ухвалу суду апеляційної інстанції не скасовано у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, а тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 416 КПК України колегія суддів позбавлена можливості посилити покарання.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду, свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 необхідно залишити без задоволення, а вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 05 червня 2018 року стосовно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 121 КК Українинеобхідно залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів.

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , - залишити без задоволення, а вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 05 червня 2018 року стосовно ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4