У Х В А Л А
Іменем України

15 лютого 2022 року

м. Київ
справа № 263/6791/17
провадження № 51-1102км21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд, колегія суддів) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року стосовно нього у кримінальному провадженні № 0000049,

встановив:
1. За вироком Куйбишевського районного суду Запорізької області від

04 березня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання за: ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
2. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_4 остаточне покарання 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
3. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла станом на

31 березня 2017 року) зараховано ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 27 березня 2017 року до 31 березня 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

4. За цим же вироком засуджено ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 307 КК України.
5. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 рокузазначений вирок стосовно ОСОБА_4 і ОСОБА_5 залишено без змін.
6. Згідно з вироком ОСОБА_4 засуджено за те, що він, будучи працівником правоохоронного органу та в силу цього достовірно знаючи про порядок обігу та відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, 16 лютого 2017 року у період часу з 11:52 до 11:56 за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення негласної слідчої дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки незаконно збув «покупцю» ОСОБА_6 , який відповідно до постанови про забезпечення конфіденційності даних про особу був залучений як ОСОБА_7 , за 420 грн два паперові згортки з речовиною рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 1,67 г та 1,71 г відповідно.

7. Крім цього, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, 27 березня 2017 року у період часу з 08:21 до 08:26 у буд. АДРЕСА_2 незаконно придбав у ОСОБА_5 поліетиленовий згорток з речовиною рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 57,63 г, який незаконно зберігав при собі з метою подальшого збуту та у той же день в період часу з 08:26 до 08:28 на вулиці біля вищевказаного будинку під час проведення негласної слідчої дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки незаконно збув за 1000 грн «покупцю» ОСОБА_6 , який відповідно до постанови про забезпечення конфіденційності даних про особу був залучений як ОСОБА_7 .

8. Він же, діючи умисно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 307 КК України, 27 березня 2017 року в період часу з 08:21 до 08:26 за адресою: АДРЕСА_2 придбав без мети збуту у ОСОБА_5 поліетиленовий згорток з речовиною рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 69,2 г, який поклав до особистих речей та став зберігати, після чого перевозив на автомобілі «Фольксваген Бора», номерний знак НОМЕР_1 , до затримання працівниками правоохоронних органів того ж дня.
9. Також за даним вироком встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, 27 березня 2017 року в період часу з 08:21 до 08:26 за адресою: АДРЕСА_2 незаконно збув ОСОБА_4 за 2500 грн два поліетиленові згортки з речовиною рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 57,63 г та 69,2 г.
10. У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвели до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що апеляційний суд усупереч вимогам статей 94, 370, 418, 419 КПК України, відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, належним чином не обґрунтував таке рішення, та при цьому не дотримався принципу безпосередності дослідження доказів.
11. Так, за твердженням засудженого ОСОБА_4 , поза увагою апеляційного суду залишилися доводи в апеляційній скарзі та доповненнях до неї про провокацію та підбурювання його і ОСОБА_5 до вчинення злочину, проведення оперативної закупки наркотичного засобу неуповноваженими особами, за відсутності правових підстав для її проведення та в іншому кримінальному провадженні, складення протоколу за результатами проведення НС(Р)Д з порушеннями, внаслідок чого отримані під час слідчих дій докази є недопустимими.
12. Крім цього, скаржник зазначає, що наявні в матеріалах кримінального провадження технічні носії інформації, на яких зафіксовано хід і результати НС(Р)Д, є копіями, оригінали до справи не долучено та в порядку ст. 290 КПК України стороні захисту не відкрито.
13. Також указує на те, що за відсутності підтверджених витрат спеціального призначення працівники поліції не могли видати покупцю грошові кошти для проведення оперативної закупки.
14. Даючи власний аналіз доказам у справі, ОСОБА_4 вважає, що його винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не доведено поза розумним сумнівом.

15. Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
16. Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
17. Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.
18. Як убачається зі змісту касаційної скарги засудженого, доводи у ній переважно зводяться до того, що у цьому кримінальному провадженні мала місце провокація вчинення злочину з боку правоохоронних органів. Аналогічні доводи були предметом ретельної перевірки і наступної оцінки колегії суддів під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження за апеляційними скаргами сторони захисту. Відхиляючи зазначені доводи та погоджуючись з висновками суду першої інстанції, апеляційний суд у своїй ухвалі обґрунтовано послався на те, що саме ОСОБА_4 запросив до себе додому

ОСОБА_6 для збуту йому наркотичної речовини та, крім того, повідомив йому, що знає, де можна придбати набагато більшу кількість такої речовини за меншу суму коштів, і саме він придбав цю речовину у ОСОБА_5 для подальшої реалізації її ОСОБА_6 . При цьому саме ОСОБА_4 за власною ініціативою встановлював час та місце передачі наркотичної речовини та суми, які повинен був сплатити ОСОБА_6 , при кожній закупці. Водночас жодних даних, які би свідчили про примушування ОСОБА_6 до співпраці з правоохоронними органами, встановлено не було. За таких обставин апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що дії ОСОБА_6 та працівників поліції зводилися до пасивної поведінки, спрямованої лише на фіксацію злочинної діяльності, що виключає ознаки провокування. З такими аргументами апеляційного суду цілком погоджується і колегія суддів суду касаційної інстанції, а доводи у касаційній скарзі засудженого по суті зводяться до його власної оцінки обставин справи, відмінної від їх оцінки судом.
19. Перевіряючи доводи сторони захисту щодо сумнівності та незаконності результатів НС(Р)Д та недотримання під час їх проведення вимог статей 246, 251, 266, 271 КПК України, апеляційний суд у своїй ухвалі зазначив, що постанови та доручення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій з огляду на їх зміст відповідають зазначеним вимогам кримінального процесуального закону, а протоколи за результатами НС(Р)Д оформлені відповідно до приписів ст. 104 КПК України. При цьому під час апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України були дослідженні клопотання про надання дозволу на проведення НС(Р)Д та протоколи надання стороні захисту доступу до вказаних документів, які були розсекречені 10 вересня 2020 року.
20. З приводу наявності в матеріалах справи копій технічних носіїв інформації, на яких зафіксовано НС(Р)Д та їх результати, то постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 березня 2021 року в справі № 554/5090/16-к (провадження № 51-1878 кмо 21) розтлумачено порядок оцінки електронного доказу та його допустимості. Так, у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.
21. Як убачається зі змісту долучених до касаційної скарги судових рішень, підставою для початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні стало звернення свідка ОСОБА_6 до правоохоронних органів з приводу розповсюдження ОСОБА_4 наркотичної речовини, а НС(Р)Д проводилися після внесення відповідних відомостей до ЄРДР та у межах даного кримінального провадження. Відомості, невідомі під час реєстрації кримінального правопорушення, у тому числі щодо кола причетних до злочину осіб, вносилися до Реєстру після їх встановлення. При цьому усі ці відомості стосувалися факту збуту наркотичних засобів. Відтак є неспроможними доводи у касаційній скарзі засудженого про порушення кримінального провадження та проведення НС(Р)Д без достатніх підстав і використання судом доказів, здобутих в іншому кримінальному провадженні.
22. Щодо не надання стороною обвинувачення джерела походження грошових коштів, які використовувались при оперативних закупках, апеляційний суд з посиланням на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від

10 грудня 2020 року (справа № 464/710/18, провадження № 51-3805км20) обґрунтовано зазначив, що з показань покупця ОСОБА_6 , понятих, з протоколів оглядів покупця та грошових купюр убачається, що заздалегідь ідентифіковані банкноти відповідних номіналів було видано саме працівниками правоохоронних органів, а відсутність у матеріалах провадження письмового підтвердження про виділення цих коштів саме по собі не є підставою для визнання доказів недопустимими.
23. Погоджуючись із викладеними у вироку суду першої інстанції висновками і мотивами прийнятого ним рішення, апеляційний суд законно й обґрунтовано постановив залишити цей вирок без змін, із чим погоджується також колегія суддів касаційного суду. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України, у ній наведені підстави, з яких відхилено апеляційні скарги сторони захисту, та докладні мотиви прийнятого судом рішення. При цьому не є слушними доводи у касаційній скарзі ОСОБА_4 про порушення судом апеляційної інстанції принципу безпосередності дослідження доказів, оскільки за результатами апеляційного перегляду суд не вдався до їх переоцінки і погодився з викладеними у вироку висновками щодо фактичних обставин справи, які базуються на безпосередньому дослідженні місцевим судом доказів у судовому засіданні в рамках змагальної процедури та їх аналізі й оцінці з дотриманням вимог ст. 94 КПК України.

24. Крім того, доводи, аналогічні викладеним у касаційній скарзі засудженого, були предметом перевірки суду касаційної інстанції під час розгляду в касаційному порядку зазначеного кримінального провадження за касаційними скаргами захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах засуджених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Перевіркою матеріалів кримінального провадження, крім іншого, було встановлено, що постанови та доручення прокурора і слідчого про проведення НС(Р)Д, протоколи про результати контролю за вчиненням злочину за змістом відповідають вимогам статей 251, 271 КПК України, а протоколи про хід і результати процесуальних дій складені з дотриманням вимог ст. 104 КПК України, містять усі необхідні відомості та підписи уповноважених на їх складання осіб і учасників процесуальних дій.
25. За встановлених судами фактичних обставин дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України кваліфіковано правильно, а покарання йому призначено відповідно до вимог статей 50, 65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчинених ним злочинів, даних про його особу та конкретних обставин справи і вважати це покарання несправедливим унаслідок суворості підстав не вбачається. Вимоги ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України при призначенні ОСОБА_4 остаточного покарання судами також дотримано.
26. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були безумовними підставами для скасування чи зміни оскарженої ухвали апеляційного суду, колегією суддів не встановлено.
27. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
На підставі вищенаведеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2021 року стосовно нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3