Справа № 741/143/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/848/21
Категорія - скарги Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Чернігові матеріали об`єднаного кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, яку було винесено під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме, до 15 січня 2022 року включно, із визначенням застави у 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 113 500 грн..

Суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на те, що судом розглядалося клопотання про обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, проте, у червні 2021 року обвинувачений був затриманий та доставлений до суду для розгляду клопотання, не зміг підтвердити документально свої неявки у судові засідання, а тому суд прийшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти встановленим ризикам.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту у зв`язку з необхідністю догляду за хворими батьками. Зазначає, що його неявки до суду відбулися ненавмисно, визнає, що був неуважний. Вказує, що за час слідства у нього з`явилося безліч хвороб. Зобов`язується на виклики правоохоронних органів з`являтися вчасно.

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2021 року та ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід, непов`язаний з обмеженням волі. Звертає увагу на поважність причин неявки ОСОБА_8 в судові засідання через захворювання, а також через його неуважність, та вказує, що запізнення на судове засідання не є підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначає, що ОСОБА_8 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України не визнає, даного кримінального правопорушення не вчиняв.

Заслухавши доповідача, прокурора, який наполягав на залишенні ухвали суду без змін, захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційні скарги з викладених в них підстав, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що в задоволенні апеляційних скарг слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Як убачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Носівського районного суду Чернігівської області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 13 листопада 2017 року за № 0000404, згідно з яким ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд відмічає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі.

Під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки в судовому засіданні прокурором доведено, що ОСОБА_8 ніде не працює, за місцем проживання характеризується негативно, на виклики до суду неодноразово не з`являвся, про поважні причини неявки не повідомляв.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними і на даний час вони виключають можливість іншого запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 на більш м`який.

При цьому, суд врахував тяжкість обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, суд, керуючись наданими йому законом повноваженнями, дійшов висновку про доцільність обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі і є доцільним.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, та те, що під час судового розгляду ОСОБА_8 неодноразово на виклики суду у судові засідання не з`являвся, зокрема, 29.10.2021 року під розписку його було повідомлено про дату та час наступного судового засідання, яке мало відбутися 17.11.2021 року на 15 годину, однак, на визначений час у судове засідання не з`явився та не повідомив про поважні причини неявки, неодружений, непрацюючий, за місцем проживання характеризується негативно, що свідчить про недостатню міцність соціальних зв`язків, те, що раніше до нього застосовувався запобіжний захід у виді домашнього арешту, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо невиправданості застосування саме такого запобіжного заходу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують саме тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , при цьому, будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, стороною захисту під час апеляційного розгляду не наведено.

Посилання обвинуваченого та його захисника в апеляційних скаргах на те, що неявки до суду відбулися ненавмисно, як на підставу для застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не заслуговують на увагу, оскільки ці обставини не можуть в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку особи в статусі обвинуваченого.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги щодо появи у нього ряду захворювань, адже вони не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підгрунтям для застосування саме такого запобіжного заходу, і такі є також голослівними, оскільки документального підтвердження наявності у обвинуваченого тяжкої хвороби, яка перешкоджає перебуванню під вартою апеляційному суду не надано.

Обираючи ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою судом розглянута можливість застосування застави щодо особи, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а визначена застава призначена забезпечити належну процесуальну поведінку особи. Відтак, відсутні підстави твердити про залишення поза увагою можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, у суду не було підстав вважати, що застосування більш м`яких, ніж взяття під варту, запобіжних заходів може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому обраний запобіжний захід є обґрунтованим і з ним погоджується апеляційний суд.

З огляду на це, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційних скарг про те, що суд порушив вимоги закону та необґрунтовано застосував відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, у зв`язку з чим і передбачених законом підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого і його захисника та скасування ухвали суду немає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при розгляді справи в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 17 листопада 2021 року, якою обрано обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме, до 15 січня 2022 року включно, із визначенням застави - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4