Справа № 688/2975/16-к
Провадження №11-кп/801/581/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції з Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області та Славутським міськрайонним судом Хмельницької області клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 та клопотання його захисника ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000025 від 09.01.2016 відносно обвинувачених ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, п.п.11, 12 ч.2 ст.115 КК України,
в с т а н о в и в:
На розгляді у Вінницькому апеляційному суді перебуває кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000025 від 09.01.2016 відносно обвинувачених ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.27, п.п.11, 12 ч.2 ст.115 КК України, за апеляційними скаргами з доповненнями обвинуваченої ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2017 року.
На електронну адресу Вінницького апеляційного суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу її підзахисному обвинуваченому ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт.
Клопотання мотивовано тим, що відповідно до постанови Верховного Суду від 28.01.2021 скасовано ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 05.12.2018 року та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Цією постановою не вирішено питання про продовження чи скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_15 , який вперше було обрано 29.02.2016 і востаннє продовжений йому строком на 60 днів, а саме 14 червня 2017 року по 12 серпня 2017 року включно, а згідно вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.08.2017 року щодо ОСОБА_9 запобіжний захід залишено попередній - тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу.
На сьогодні вищевказаний вирок законної сили так і не набрав, а ухвала апеляційного суду скасована Верховним Судом і питання про тримання обвинуваченого ОСОБА_9 . Верховним Судом не врегульоване. Сам факт того, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не є достатнім для тримання його під вартою та/або продовження такого запобіжного заходу.
ОСОБА_9 перебуває під вартою уже шостий рік, а тому тримання його під вартою виходить за межі розумних строків, є обмеженням його прав та свобод, порушенням принципу поваги до свободи особистості. ОСОБА_9 є особою молодого віку, мав бездоганну репутацію, жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності, військовий, учасник АТО, не підтримує і не підтримував відносини з особами схильними до вчинення злочинів, має вищу освіту, був курсантом Академії сухопутних військ іменні Сагайдачного, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, має постійне зареєстроване місце проживання, офіційно працював, матеріально забезпечений, має родину, друзів, постійно мешкав з мамою та бабусею, під час тривалого досудового розслідування та судового розгляду дотримувався процесуальної поведінки, сприяв досудовому розслідуванню, добросовісно виконував покладені на нього обов`язки.
У зв`язку з викладеним, захисник вважає, що на даний час відпали ризики, зазначені в ч.1 ст.177 КПК України, ОСОБА_9 не має будь-якого наміру переховуватися від суду, позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як усі речові докази були вилучені. Також немає потреби незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, так як під час судового розгляду було їх було допитано та зроблені висновки експерта, та немає необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому останній підозрюється. А тому враховуючи особу обвинуваченого, мінімізовані ризики, які були підставами для обрання та продовження найсуворішого запобіжного заходу, є підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_9 також звернувся до апеляційного суду з клопотанням про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , звільнивши його з-під варти в залі суду, а також покласти обов`язки, передбачені п.п.1,2,3,8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
В доводах свого клопотання посилається на те, що в даний час відсутні будь-які ризики, передбачені в ч. 1 ст. 177 КПК України, так як він має постійне зареєстроване місце проживання, немає наміру будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженні та судовому розгляду або ж вчиняти будь-які інші незаконні дії. Крім того зазначає, що Верховним судом було повністю задоволено касаційну скаргу його захисника, що повинен врахувати апеляційний суд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_12 підтримали подані ними клопотання в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на викладені у них доводи.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення поданих клопотань та просив залишити їх без задоволення.
Обвинувачені ОСОБА_7 ОСОБА_8 , захисники ОСОБА_16 та ОСОБА_11 не заперечували проти задоволення даних клопотань.
Заслухавши виступи учасників кримінального провадження, дослідивши подані клопотання захисника та обвинуваченого, матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що подані клопотання задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Встановлено, що ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14.06.2017 року ОСОБА_9 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 14.06.2017 по 12.08.2017 включно. В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника - ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.
Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.08.2017 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6,11,12 ч.2 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього його майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 визначено обчислювати з 29 лютого 2016 року.
Зараховано ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України, а саме з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 29 лютого 2016 року по 20 червня 2017 року.
Запобіжний захід ОСОБА_9 залишено без змін - тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 05.12.2018 року вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.08.2017 року щодо ОСОБА_9 та інших обвинувачених залишено без зміни.
Постановою Верховного Суду від 28.01.2021 року касаційні скарги захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_14 задоволено, а касаційні скарги засуджений ОСОБА_9 та ОСОБА_8 задоволено частково. Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 05.12.2018 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Апеляційний суд не може погодитися з доводами клопотань обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_12 про те, що підставою зміни запобіжного заходу ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт є скасування Верховним Судом ухвали Хмельницького апеляційного суду від 5 грудня 2018 року щодо останнього та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції з тих підстав, що попередня ухвала про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінена та не скасована в апеляційному порядку. Вирок суду першої інстанції, яким запобіжний захід ОСОБА_9 тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу. Також при зверненні до Верховного Суду ні ОСОБА_9 , ні його захисник не ставили питання щодо скасування запобіжного заходу, внаслідок чого в постанові Верховного Суду не вирішувалося питання щодо обраного запобіжного заходу останньому. А тому застосований ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 5 грудня 2018 року запобіжний захід відносно ОСОБА_9 - тримання під вартою до вступу вироку суду першої інстанції в законну силу - діє.
Також колегія суддів не може погодитися з доводами клопотання захисника щодо зміни останньому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з наступних підстав.
Так, статтею 29 Конституції України визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_9 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, яке відповідно ст.12 КК України віднесено до особливо тяжкого злочину.
Це узгоджується також із з нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Тяжкість покарання за діяння у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , обставини та характер їх вчинення, вид і тяжкість санкції за інкриміновані діяння, вік обвинуваченого - у своїй сукупності дають достатні підстави апеляційному суду вважати, що обвинувачений може здійснити спроби: 1) переховуватися від суду; 2) вчинити інше кримінальне правопорушення; 3) вчинити тиск на потерпілого та свідків.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
На думку колегії суддів тривалий період утримування останнього під вартою, наявність в ОСОБА_9 певних соціальних зв`язків, постійного зареєстрованого місця проживання в м. Славута Хмельницької області, офіційного місця роботи, наявність родини, зокрема матері та бабусі, статусу учасника АТО, дотримання процесуальної поведінки, сприяння досудовому розслідуванню, добросовісне виконання покладених на нього обов`язків, про що зазначає його захисник в клопотанні, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченого, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики, передбачені положенням ст.177 КПК України.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Також будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 на даний момент більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні апеляційного суду не встановлено.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та в судове засідання апеляційного суду надані не були.
У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника ОСОБА_12 про зміну ОСОБА_9 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слід відмовити, оскільки підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт апеляційний суд не вбачає, а ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу щодо останнього не зменшилися. Окрім того, апеляційним судом не розпочато судовий розгляд по суті та не перевірено доводи поданих апеляційних скарги, на що в своїй постанові звернув Верховний Суд.
Керуючись ст.ст. 197, 201, 203, 404, 405, 407, 419 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4