Справа № 932/9853/21
Провадження №1-кс/932/4896/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пологи, Запорізької області, українця, громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, яке розподілено для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 . В клопотанні сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення підозрюваному розміру застави. Клопотання мотивоване тим, що в провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001473 від 19 листопада 2021 року, яке розпочато за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 18.11.2021 приблизно о 23:20 годині ОСОБА_4 , знаходився за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де розпивав спиртні напої разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , в цей час почувши стукіт по стіні з сусідньої квартири АДРЕСА_3 в якій на той час знаходився ОСОБА_8 , зі своїми знайомими, останні вирішили у відповідь також постукати по стіні.

Далі, ОСОБА_4 , вийшов з квартири АДРЕСА_4 , де зустрів ОСОБА_8 , та його знайомих з якими у нього на ґрунті раптово виниклих, неприязних відносин, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 , раптово виник злочинний умисел, направлений на заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Далі, ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , приблизно о 23 год. 30 хв., реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння ОСОБА_8 , умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, діючи умисно, усвідомлюючи, що його дії можуть привести до тяжких наслідків, які за своїм характером можуть відноситися до небезпечних для життя та здоров`я потерпілого, утримуючи в правій руці ніж, перебуваючи в безпосередній близькості до ОСОБА_8 , завдав йому один удар ножом в область черевної порожнини, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

В результаті умисних дій, ОСОБА_4 , відповідно до довідки КНП «Клінічна лікарня швидкої допомоги» ДМР від 19.11.2021 спричинив ОСОБА_8 , тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото різаного поранення передньої черевної стінки з пошкодженням дванадцятипалої кишки, внутрішньо-черевну кровотечу.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.

19.11.2021 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.11.2021 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України.

На даному етапі досудового розслідування слідчий вважає, що є необхідність в застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. З цих підстав сторона обвинувачення просить клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання, просив його задовольнити повністю.

Підозрюваний визнав підозру частково та пояснив, що між двома компаніями виник конфлікт, в результаті якого йому розпилили в обличчя газовий балончик та наносили тілесні ушкодження, тому він не міг нічого вдіяти в цій ситуації, і взявши ніж, наніс потерпілому удар ножем в область черевної порожнини. Просить застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник підозрюваного не заперечував проти підозри, однак ризики вважає недоведеними. Підозрюваний раніше не судимий, позитивно характеризується, тому просить застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Вислухавши пояснення сторони обвинувачення та сторони захисту, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як встановлено ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні 0001473 від 19 листопада 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Орган досудового розслідування вважає, що до вчинення цього злочину може бути причетний гр. ОСОБА_4 .

Підозра обґрунтовується, зокрема, протоколом огляду місця події від 19.11.2021 року, протоколом огляду місця події від 19.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам за участю свідка ОСОБА_11 ; медичною довідкою КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» та іншими доказами.

Так, з протоколу допиту свідка ОСОБА_11 встановлено, що між ними та іншою компанією із сусідньої квартири виник конфлікт, при цьому під час конфлікту з вікна квартири, що розташована на першому поверсі будинку, раніше невідома йому особа погрожувала їм, постійно демонстрував ножа. Після чого ця особа вийшла з квартири та в ході конфлікту вдарила ножем в область живота ОСОБА_12 , та покинула місце події. Свідок ОСОБА_11 зможе впізнати особу нападника.

Згідно протоколу пред`явлення особи за фотознімками від 19.11.2021 року свідок ОСОБА_11 впізнав особу, яка нанесла тілесні ушкодження ножем. Цією особою виявився гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інші докази, наявні в матеріалах клопотання, можуть свідчити про те, що до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України може бути причетний гр. ОСОБА_4 .

Таким чином, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя, з урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, вважає, що підозра, яка висунута гр. ОСОБА_4 є обґрунтованою, оскільки здобуті органом досудового розслідування докази можуть свідчити про те, що останній може бути причетний до вчинення цього злочину.

Аналізуючи ризики, на які посилається сторона обвинувачення, слід вказати таке.

Так, на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, і розуміючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинене кримінальне діяння, вагомість наявних доказів, може вчиняти спроби переховування від досудового розслідування та суду.

Однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною. Як неодноразово зазначав Європейський суд у своїх рішеннях, ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), «Летельє проти Франції», п. 43). Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторами.

Оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин, при цьому не працює, не одружений, не має на утриманні дітей, слідчий суддя вважає, що його нічого не тримає в місті тимчасового проживання, тому він може здійснити спроби переховування від органів досудового розслідування та суду. Отже, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеним стороною обвинувачення.

З приводу ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вказує, що показання свідків є основною доказовою базою по даному кримінальному провадженню, і розуміючи це, підозрюваний може будь-якими способами намагатись вплинути на свідків, з метою змінити їх показання. Крім того, підозрюваний мешкає по сусідству з потерпілим та свідками, тобто вони можуть знову приходити до квартири, що знаходиться навпроти, і перебування підозрюваного за місцем свого проживання знову може призвести до конфлікту, а також до спроб залякування, погроз тощо. Тому цей ризик є також доведеним.

Виходячи з такого, з метою запобігання вказаним ризикам, слідчий суддя вважає можливим застосувати до підозрюваного винятковий запобіжний захід тримання під вартою.

Слідчим суддею розглянута можливість застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу, проте ураховуючи тяжкість покарання та наявність ризиків, відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного в місці проживання, приходжу до висновку, що менш обтяжливий запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не убезпечить від реалізації вказаних ризиків.

За положеннями ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Ураховуючи, що підозрюваний застосував до потерпілого насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я, вважаю можливим не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення підлягає до задоволення повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк дії ухвали до 17.01.2022 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ