ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/109/22 Справа № 279/3166/19 Категорія: ст.81 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів секретаря судового засідання за участі: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 ,-

в с т а н о в и л а :

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання начальника державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , посилаючись на те, що вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.12.2019 ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26.06.2018 остаточно для відбування визначено покарання за сукупністю вироків у виді 8 років 4 місяців позбавлення волі. Зараховано час попереднього ув`язнення (з урахуванням ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 26.08.2018) з 17.02.2017 по 12.09.2018 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 17.02.2017. Кінець строку відбування покарання 22.11.2023.

Станом на 04.11.2021 ОСОБА_7 відбув 3/4 строку покарання 6 років 3 місяці 12 днів., невідбута частина становить 2 роки 18 днів.

За час перебування в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» м.Чернігів характеризувався посередньо. Режим утримання не порушував, не притягувався до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не мав, до суспільно-корисної праці не залучався. За час перебування в ДУ «Коростенська ВК-71» характеризувався негативно, 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене у встановленому законом порядку, до праці не залучався, заохочень не мав. З 13.03.2020 відбуває покарання в ДУ «СВК № 92» та характеризується позитивно. Допустив порушення встановленого порядку відбування покарання, за що 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення погашено у встановленому законом порядку. Працевлаштований на виробництві установи за спеціальністю каменотес, до своїх обов`язків відноситься сумлінно, старанно з розумною ініціативою, за що 3 рази заохочувався правами начальника установи. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує позитивно, робить належні висновки. Приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення та установи в цілому. За характером ввічливий, тактовний. В середовищі засуджених не конфліктний. Підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. На профілактичному обліку в установі не перебуває. Провину у скоєному злочині визнає повністю, розкаюється.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.
Просить суд взяти до уваги, що стягнення, застосовані відносно нього, погашені у встановленому законом порядку, він має три заохочення начальника ДУ «СВК (№92)» та те, що він пішов добровольцем в збройні сили України.

Засуджений ОСОБА_7 належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги в судове засідання для участі в апеляційному розгляді не з`явився. Клопотання щодо розгляду апеляційної скарги за його участю не подавав.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обміркувавши над наведеними в апеляційній скарзі доводами, колегія суддів дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

За змістом ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.12.2019 за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26.06.2018 за яким його засуджено за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України призначено покарання за сукупністю вироків у виді 8 років 4 місяців позбавлення волі.

Як вбачається з наявної характеристики, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_7 характеризується наступним чином: - за час перебування в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» м.Харків характеризувався посередньо, режим утримання не порушував, не притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав, до суспільно-корисної праці не залучався. За час перебування в ДУ «Коростенська ВК-71» характеризувався негативно, один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашене у встановленому законом порядку, до праці не залучався, заохочень не мав. За час період відбування покарання в ДУ «Старобабанівська ВК (№92)» Черкаської області характеризується позитивно, допустив порушення встановленого порядку відбування покарання, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашено у встановленому законом порядку, працевлаштований на виробництві установи, до своїх обовязків відноситься сумлінно, старанно, за що три рази заохочувався правами начальника установи, на заходи виховного та профілактичного характеру реагує позитивно, робить належні висновки, приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення та установи в цілому, за характером ввічливий, тактовний, не конфліктний, на профілактичному обліку установи не перебуває, приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу та у роботі самодіяльних організацій, провину в скоєному злочині визнає повністю і розкаюється, підтримує зв`язки з близькими.

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 04.11.2021 засуджений ОСОБА_7 має три заохочення та два стягнення, які погашені в установленому законом порядку.

При цьому, кінець строку припадає на 22.11.2023, а на даний час процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах без ізоляції від суспільства.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду і не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Достатніх даних на підтвердження необхідності застосування щодо ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення засуджений не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що стягнення, застосовані відносно нього, погашені у встановленому законом порядку, він має три заохочення начальника ДУ «СВК (№92)» та те, що він пішов добровольцем в збройні сили України є безпідставними, та які, у даному випадку, не є підставою для застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення. Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обґрунтованого рішення.

Відповідно до ч.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Апеляційний суд, виходячи з положень ст.81 КК України та п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним кримінальних правопорушень, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в місцях позбавлення волі, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєних кримінальних правопорушень та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період перебування в місцях позбавлення волі не довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

З огляду на вищевикладене, доводи засудженого не спростовують висновків суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, п.1 ч.1 ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді