Ухвала
21 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 621/2774/21
провадження № 51-712ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 16 вересня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року щодо нього,
встановив:
За вироком Зміївського районного суду Харківської області від 16 вересня

2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що засуджений не погоджується

із зазначеними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд

в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог

п. 4 ч. 2, ч. 3 та ч. 5 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, думка особи, яка подає касаційну скаргу, з приводу її участі у касаційному розгляді. Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини,

що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання

про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції,

як на підставу для скасування оскарженого вироку, передбачену п. 1 ч. 1

ст. 438 КПК України, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень ст. 412 цього Кодексу не наводить.
Крім того, засуджений, оскаржуючи ухвалу апеляційного суду, серед іншого, посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Окрім цього, засуджений у касаційній скарзі, порушуючи питання про зупинення виконання оскаржених вироку та ухвали, доводів на обґрунтування необхідності прийняття такого рішення не наводить.
Також, усупереч ч. 3 ст. 427 КПК України, засуджений у скарзі не зазначає чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Окрім зазначеного, відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.
При цьому, копія це оформлене відповідно до встановленого порядку повне і точне відтворення змісту документа.
Однак, засуджений всупереч вищевказаному додав до касаційної скарги копію вироку суду першої інстанції, яка відтворена неналежним чином, оскільки

її неможливо прочитати.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 16 вересня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року щодо нього залишити

без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк

з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3