Дата документу 07.10.2021 Справа № 335/8607/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/8607/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1173/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
16 січня 2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України. Призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
19 грудня 2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186, ч 2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70, 71 КК України. Призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнився за відбуттям покарання 20 травня 2016 року;
25 вересня 2018 року вироком апеляційного суду Запорізької області вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13 лютого 2018 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасовано, а вступну частину вироку змінено. Призначено ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.2 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнився ОСОБА_6 за відбуттям покарання 11 травня 2020 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 травня 2021 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 за цим вироком ухвалено відраховувати з моменту його затримання - з 18 вересня 2020 року.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування ОСОБА_6 покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 18 вересня 2020 року по день набрання вироком законної сили включно відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України із співвідношення: одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 653,76 гривні процесуальних витрат.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить закрити кримінальне провадження.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що обвинувальний акт не містить наявних ознак засвідчення копії документа, на підставі чого не має юридичної сили. Тому вважає, що обвинувальний акт не має наявних ознак офіційного бланку, а також не відповідає копії офіційного документа, на підставі чого процесуальні дії, проведені у рамках цього обвинувального акту, не мають юридичної сили.
Апелянт посилається на положення ч.1 ст.293 КПК України, відповідно до якої, прокурор зобов`язаний під розписку надати копію обвинувального акту підозрюваному.
Порядок засвідчення копії службових документів визначений Розділом 10 п.8 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів в державних органах місцевого самоврядування на підприємствах в установах і організаціях, Наказ від 18 червня 2015 року №1000/5. Копія набуває юридичної сили лише у разі її засвідчення в установленому порядку.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 просить вирок змінити та кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, звільнивши ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на 1 рік.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що дії ОСОБА_6 кваліфіковані неправильно, а вирок підлягає зміні, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Суд визнав винним ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України, разом з тим ОСОБА_6 визнав свою вину не у відкритому, а у таємному викраденні чужого майна, та надав пояснення по суті обвинувачення.
Вказує, що суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України на підставі таких доказів: показань потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , патрульних, які не були свідками події, письмових доказів.
Разом з тим, на думку захисника, стороною обвинувачення не доведена вина ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, поза розумним сумнівом, оскільки не доведено, що ОСОБА_6 почув, що у центрі міста, де поруч є не тільки парк, але і дорога з автомобільним рухом, йому кричать «Стій!»; не спростовано, що ОСОБА_6 повернувся до потерпілого, щоб віддати телефон через розуміння того, що його дії стали помітними для потерпілого та останній наздоганяє ОСОБА_6 , через власне прийняте рішення.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , будучи особою раніше неодноразово засудженою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які у встановленому порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив новий корисливий злочин за таких обставин.
18 вересня 2020 року о 11:15 годині, ОСОБА_6 , знаходячись за адресою м.Запоріжжя, вул.Незалежної України, неподалік від буд. №58 помітив припаркований автомобіль «Рено Мастер», д.н.з. НОМЕР_1 , в кузові білого кольору. Далі, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та залишаються не поміченими, підійшов до передньої правої (пасажирської) двері автомобілю «Рено Мастер» д.н.з. НОМЕР_1 та відчинив її. Після чого, шляхом вільного доступу, проник до автомобіля та протягнув руку до салону, де з передньої панелі таємно викрав мобільний телефон «Моtorola ХТ 1585», в корпусі чорного кольору, вартістю 1399 гривень 67 копійок, який належить потерпілому ОСОБА_9 .
Для досягнення вказаної мети, направленої на таємне викрадення чужого майна, та утримуючи при собі раніше викрадений мобільний телефон «Моtorola ХТ 1585», в корпусі чорного кольору, ОСОБА_6 почав залишати місце скоєння злочину, але його дії були помічені потерпілим ОСОБА_9 , який в цей час почав кричати ОСОБА_6 , щоб він зупинився.
Однак, ОСОБА_6 , утримуючи при собі викрадений мобільний телефон ««Моtorola ХТ 1585» в корпусі чорного кольору, усвідомивши, що його дії викрити потерпілим ОСОБА_9 , та усвідомлюючи той факт, що його дії носять відкритий характер, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, продовжив дії щодо утримання викраденого майна, побіг з місця скоєння кримінального правопорушення, але невдовзі, біля буд. №58 по вул. Незалежної України в м.Запоріжжя був затриманий потерпілим ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, доводи своєї апеляційної скарги обвинувачений не підтримав; прокурора який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що ці скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався при розгляді цього провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що 18 вересня 2020 року в дообідній годині він, з метою оформлення документів йшов по вул.Незалежної України у бік «Критого ринку» . Біля одного з під`їзду, адресу не пам`ятає, стояв автомобіль, у якого двері відкриваються збоку - Рено Мастер. Потерпілий та свідок стояли біля під`їзду в цей момент. Він (обвинувачений) підійшов до пасажирської двері, вона були відкрита, побачив, що лежить телефон, від`єднав телефон від зарядного пристрою та відійшов з телефоном у бік пам`ятника - метра на 3-4. Потім побачив потерпілого, який працював, носив вікна та йому стало шкода потерпілого, і він вирішив повернути викрадений телефон власнику. Коли він підійшов до автомобіля потерпілий побачив його та почалася колотнеча. Він дістав телефон з кишені та віддав потерпілому, однак останній це не оцінив. Обвинувачений підсковзнувся та упав на землю. Також вказав, що коли він брав телефон, потерпілий його не бачив, і тому було стільки можливостей втекти, однак він не втік та віддав телефон потерпілому в руки, потерпілий поклав телефон в кишеню, потім почалася бійка. Потерпілий почав бити його. У подальшому поліція приїхала та відвезли його (обвинуваченого) у поліцію. Визнає, що викрав телефон, а не вчинив грабіж. Вказав, якби він бажав пограбувати, він би втік, у нього було багато можливостей. Йому ніхто не кричав «Стій». Побачив - лежить телефон, нікого немає, ось і взяв його. Телефон був чорний сенсорний. Потерпілий був біля бордюру зліва. Свідок вийшов коли вже була бійка. Коли викрадав телефон, потерпілий його не бачив.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Мотивуючи свій висновок, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що 18 вересня 2020 року приблизно об 11 годині ОСОБА_13 попрохав допомогти йому по роботі та завантажити та розвантажити автомобіль. Автомобіль підігнали до під`їзду, покинули його і знаходилися з правої сторони від нього, ліву сторону вони не бачили, чекали поки віднесуть віконні рами. Він подивився назад і побачив, що зачинялися праві двері. Обійшов автомобілі і спочатку побачив обвинуваченого, потім подивився вже в автомобіль і виявив, що немає телефону, розвернувся, а обвинувачений намагався піти. Він його окрикнув: «Повертай», однак ОСОБА_14 побіг, потерпілий - за ним. Бігли вони до кінця будинку, потім обвинувачений втратив рівновагу і впав, там потерпілий його і затримав. Він перебував біля кабіни водія, перебував зі ОСОБА_10 , їх було двоє. Він озирнувся і побачив, що закрилися пасажирські двері. Він обійшов з задньої сторони і побачив, що він вже відходив від автомобіля, і одразу ж виявив відсутність телефону, повернувся до нього, покликав його, він нічого не відповів, декілька разів озирнувся і побіг. Він побіг за ним і затримав його. Поки затримував, йшла боротьба, телефон в цей час вже лежав на землі. Коли ОСОБА_6 відходив від автомобіля, в його правій руці бачив свій телефон. Декілька разів окликнув. Коли повертав за кут, зменшив швидкість, він впав, зав`язалася боротьба. Перехожі викликали поліцію і до приїзду поліції він тримав його. ОСОБА_6 скаржився, щоб опустив руки, з приводу обставин нічого не пояснював, пропонував вирішити на місці. Він втікав від нього в іншу сторону. Телефон випав під час боротьби, тріснув. Коли затримував ОСОБА_6 , водій свідок не допомагав. Він заламував руки ОСОБА_6 , однак не бив. Телефон ОСОБА_6 не віддав. Телефон було взято з правої пасажирської сторони. Коли окликнув обвинуваченого, той почув ці окрики, озирався, він розумів, що його помітили. У правій руці він тримав телефон. Потерпілий кричав зупинитися. Наздогнав ОСОБА_6 метрів через 50, поліцію не викликав. Жінка спитала: «Я зараз викликаю поліцію?», на що потерпілий сказав: «Викликайте». Поліція приїхала через 10 хвилин, він поїхав до райвідділу та написав заяву. Обвинуваченого ніхто не запрошував, він потерпілому не знайомий, звідки він взявся - невідомо. Бус стояв у дворі, за дорогою знаходиться парк, у місці, де затримав ОСОБА_6 , є дорога. Покарання обвинуваченому просив призначити на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що за родом діяльності він займався встановленням нових вікон по вул.Незалежної України, 58. Вони старі рами забирали та грузили у автомобіль. В момент навантаження автомобіль був не замкнутий, тому що мобільний телефон потерпілого ОСОБА_9 лежав на зарядці на торпеді, двері були зачинені, однак не замкнені. Був відкритий лише вантажний відсік і вони по черзі носили рами. Підозрюваний стояв біля правого крила десь в метрі від автомобіля і спостерігав, чи робив вигляд, що спостерігає, як встановлюють вікна. В один момент свідок пішов за дровами і почув як клацає дверцята ручки, ОСОБА_15 повинен бути з тієї сторони, а тому коли свідок почув як клацнула ручка, він не хвилювався, оскільки там був ОСОБА_15 . Він взяв дрова вийшов і побачив як ОСОБА_15 женеться за підозрюваним. Свідок поклав дрова, двері закрив та пішов слідом. На розі будинку він побачив ОСОБА_15 , який затримав підозрюваного, телефон вже лежав на землі. Приїхали поліція, забрали телефон. На уточнюючи питання свідок пояснив, що це було у вересні 2020 року. Також вказав, що він має мікроавтобус Рено Мастер. Вони вдвох виконували цю роботу. Обвинувачений спостерігав хвилини 2-3, він стояв в метрі від автомобіля. Мобільний телефон був в автомобілі - сенсорний чорний телефон «Моторола». Потерпілий гнався за обвинуваченим та кричав: «Стій! Зупинись!». Обвинувачений біг з усіх ніг. Коли свідок вийшов за будинки, ОСОБА_16 вже затримав обвинуваченого. Обвинувачений вже лежав і потерпілий зафіксував йому руки, тілесні ушкодження не наносилися. Працівники поліції приїхали - 3 екіпажі, всі чоловіки. Телефон лежав на землі. Коли вернувся, під`їхали слідчі, від давав показання. Обвинувачений кричав та на публіку працював. Телефон повернули потерпілому. Підтверджує, що обвинувачений є саме тією особою, яка взяла телефон. Потерпілий кричав: «Стій! Стій!». Це було чітко чутно. Був день, людей на вулиці не було і було тихо. Жінки викликали поліцію, яка приїхала через хвилин 10. Потерпілий йому сказав, що обвинувачений поцупив телефон з машини, а потім викинув на землю.
Свідок ОСОБА_11 пояснив, що працює в Управлінні патрульної поліції в Запорізькій області. 18 вересня 2020 року він працював на патрульному автомобілі з ОСОБА_12 . Під час виконання службових обов`язків патрулювання отримали виклик близько 11:30 про те, що за адресою: вул. Незалежної України 58, чоловік з автомобіля витягнув телефон та побіг у бік будинку 60 Б за адресою Незалежної України. Прибувши за місцем виклику, було виявлено заявника ОСОБА_9 1987 року народження, який пояснив, що з автомобіля «Рено мастер» під час того, як розвантажували його, чоловік витягнув телефон та побіг. Заявник намагався його наздогнати, а коли вони прибули до місця події, у них сталася сутичка, боротьба і потерпілий прямо вказав на обвинуваченого як на чоловіка, який це скоїв. До обвинуваченого було застосовано спецзасіб кайданки та на місце події викликано СОГ. Також у траві виявлено телефон мобільний «Моторола». До екіпажу входив старший сержант поліції ОСОБА_12 . Обвинувачений нічого не розповідав про кримінальне правопорушення. Потерпілий їм пояснив, що під час того, як вони розвантажували автомобіль зі своїм знайомим (даних не знає) виявили те, що з автомобіля зник телефон. Від автомобіля відходив чоловік, потерпілий побіг за ним, обвинувачений почав убігати від нього, зав`язалась бійка, під час якої у обвинуваченого випав телефон. Бійка почалась через те, що обвинувачений вкрав телефон. У обвинуваченого була агресивна зухвала поведінка, він постійно виражався нецензурною лайкою, казав, що це не він. Телефон перебував на траві, саме де у обвинуваченого та заявника відбувалась бійка. Те, що телефон випав з кишені обвинуваченого, свідок не бачив. Коли вони приїхали, заявник сидів на обвинуваченому та чекав наряд поліції для з`ясування обставин.
Свідок ОСОБА_12 пояснив, що працює в Управлінні патрульної поліції. 18 вересня 2020 року він працював на патрульному автомобілі з ОСОБА_17 . Вони отримали виклик про те, що за адресою Незалежної України 60 у заявника з автомобіля «Рено мастер» невідомий викрав телефон. Прибувши за місцем виклику, між будинком 60 та 58 було виявлено невідомого громадянина та заявника, який пояснив, що помітив, як з його автомобіля невідомий виліз, та він побіг за ним та намагався його затримати. У громадянина було помічено викрадений телефон. Обвинувачений казав, що він хотів віддати телефон та піти, по відношенню до заявника вів себе агресивно, до приїзду поліції у них була бійка, заявник намагався його затримати. Обвинувачений знаходився від машини приблизно на відстані 50 метрів. Мобільний телефон знаходився на землі. Заявник пояснив, що під час бійки у затриманого випав мобільний телефон. Коли саме випав телефон, вони не бачили. Обвинувачений пояснив, що він хотів здійснити крадіжку. Коли вилазив з машини, його побачив потерпілий, він почав тікати, потом бажав повернути телефон. Саме обвинуваченого вони затримували.
Жодних підстав ставити під сумнів достовірність показань потерпілого та вказаних свідків не вбачається.

Відомостей, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що зазначені особи обмовляють обвинуваченого, в матеріалах провадження немає.

Більш того, вказані показання узгоджуються як між собою так і з письмовими доказами, дослідженими судом, яким надана відповідна правова оцінка у вироку:

- з протоколом огляду місця події від 18 вересня 2020 року, відповідно до якого, у присутності двох понятих було оглянуто місце події, ділянка проїзної частини дороги у дворі будинку АДРЕСА_2 , на якій розташований автомобіль Рено Мастер білого кольору, НОМЕР_1 , та фото таблицею до протоколу огляду місця події, у якій містяться оглядовий фотознімок місця розташування транспорту за адресою: м.Запоріжжя, вул. Незалежної України, 58 (фото №1-5), вузловий фотознімок місця крадіжки у салоні автотранспорту, за адресою: м.Запоріжжя, вул.Незалежної України, 58 (фото №6)
- з протоколом огляду місця події від 18 вересня 2020 року, відповідно до якого, за участю власника ОСОБА_9 , двох понятих, оглянута ділянка місцевості, що має трав`яне покриття та розташована приблизно в 5 метрах від торцевої частини будинку АДРЕСА_3 . На зазначеній ділянці в траві виявлено мобільний телефон чорного кольору. Біля телефону виявлено на відстані 3 метрів чоловіка, який представився ОСОБА_9 , та чоловіка, який представився ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повідомив про те, що раніше судимий за злочини проти власності. Згідно з протоколом, ОСОБА_9 пояснив, що вищезазначений мобільний телефон належить йому та вказав на чоловіка, який представився ОСОБА_6 , повідомив, що останній викрав у нього мобільний телефон, у зв`язку із чим ОСОБА_9 в подальшому затримав ОСОБА_6 та в ході затримання у останнього випав з кишені зазначений телефон. В ході огляду вилучено мобільний телефон «Моtorola», з трави в 5 метрах від торцевої частини будинку АДРЕСА_3 , який упаковано до паперового конверту. До протоколу додано фототаблицю з оглядовим фотознімком частки місцевості за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходився мобільний телефон (фото №1-4), детальним фотознімком мобільного телефону (фото №7,8), оглядовим знімком учасників ОМП (фото №5), оглядовим фотознімком, на якому потерпілий вказує, де знаходиться мобільний телефон (фото №6);
- з протоколом огляду предмету від 18 вересня 2020 року, згідно з яким оглянуто мобільний телефон «Моtorola ХТ 1585» в корпусі чорного кольору, в ході огляду якого потерпілий заявив, що це саме його мобільний телефон, він його впізнав за візуальними ознаками, ушкодженнями та наявними фотографіями та листуванням. До протоколу додано фототаблицю, де зображено вигляд упаковки, загальний вигляд мобільного телефону, імеі мобільного телефону (фото №1-9);
- з висновком судової товарознавчої експертизи №1375-20 від 23 вересня 2020 року, згідно з яким, ринкова вартість мобільного телефону «Моtorola ХТ 1585» в корпусі чорного кольору на момент вчинення злочину складала 1399,67 грн.
Крім того, суд першої інстанції на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення послався на дані протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18 вересня 2020 року, яким підтверджується, що потерпілий ОСОБА_9 звернувся із заявою про злочин, в якій повідомив, що 18 вересня 2020 року в проміжок часу з 11-10 до 11-20 невстановлена особа з салону автомобіля Рено Мастер білого кольору скоїла крадіжку мобільного телефону Моторола ХТ 1585 чорного кольору. Відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 18 вересня 2020 року, про що свідчить витяг з ЄРДР №0002163.
Згідно з витягом з ЄРДР № 0002163, внесено відомості за ч.2 ст.186 КК України, де зазначено, що 18 вересня 2020 року надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, раніше засудженою за вчинення корисливого злочину, знаходячись біля будинку, 58 по вул.Незалежної України, з автомобілю марки «Рено Мастер» відкрито викрав мобільний телефон «Моторола», чим завдав матеріального збитку ОСОБА_9 .
Згідно з рапортами поліцейських: фабула ЄО 18 вересня 2020 о 11:25 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 18 вересня 2020 о 11:24 за адресою: Возненівський район, м.Запоріжжя, вул. Незалежної України, 58 заявник повідомив про те, що затримали крадія, який 5 хвилин тому викрав з авто мобільний телефон.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18 вересня 2020 року, ОСОБА_6 затримано 18 вересня 2020 року о 11.15 год потерпілим ОСОБА_9 . Підставою затримання вказано: «якщо особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення». Від отримання протоколу затримання ОСОБА_6 відмовився, факт відмови засвідчено захисником - адвокатом ОСОБА_18 .

Проаналізувавши досліджені докази, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що ці докази у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Те, що дії ОСОБА_6 спочатку мали таємний характер, не спростовує наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого саме ч.2 ст.186 КК України, оскільки, як правильно встановлено судом, після того, як обвинуваченого помітив потерпілий, ОСОБА_6 , розуміючи це, намагався втекти від потерпілого з викраденим майном.

Зазначений висновок кореспондується з положеннями п.4 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про злочини проти власності № №10 від 06 листопада 2009 року, згідно з якими, дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.

Таким чином, доводи обвинуваченого та його захисника про те, що в цьому випадку вчинено крадіжку, а не грабіж, спростовуються матеріалами провадження.

Оскільки обвинувачений, хоча спочатку і не мав умислу на вчинення грабежу, проте, розуміючи, що його дії були викриті потерпілим, тікав з викраденим від потерпілого з викраденим майном, таємне викрадення чужого майна перейшло у відкрите.

При цьому, твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він бажав повернути викрадений телефон потерпілому, є непереконливими та суперечать фактичним обставинам провадження та спростовуються вищевказаними доказами.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 не чув, як потерпілий кричав йому : «Стій!», спростовуються показаннями як самого потерпілого так і свідка ОСОБА_10 .

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд дотримався вимог ст.65 КК України, врахувавши характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, новий злочин вчинив через чотири місяці після звільнення з місць позбавлення волі.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Врахувавши всі обставини у сукупності, суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, хоч і на мінімальний строк, передбачений санкцією статті обвинувачення, проте з реальним його відбуванням, тобто без застосування положень ст.75 КК України, з чим погоджується і колегія суддів і підстав для пом`якшення призначеного покарання не убачає.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 травня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк,- з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4