Провадження № 11-сс/811/1425/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 3 грудня 2021 року про відмову у задоволенні скарги,

ВСТАНОВИЛА:

оскарженою ухвалою відмовлено в задоволені скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 від 28 жовтня 2021 року.

На дану ухвалу ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк подання апеляційної скарги, скасувати оскаржувану ухвалу. Визнати протиправним невнесення працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові відповідних відомостей на підставі заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28 жовтня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань та порушення прав гарантованих ст. 56 КПК України. Зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові, внести відповідні відомості на підставі його заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28 жовтня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування пропуску строку зазначає, що не був присутнім при оголошенні оскаржуваної ухвали та отримав таку 16 грудня 2021 рекомендованим листом, тому на його погляд строк пропущено ним з поважних причин.

Вважає, що слідчий суддя порушив норми матеріального та процесуального права. Вказує, що слідчий суддя покликається на норми КПК України, які не дають право судді відмовити в задоволенні його скарги.

На його погляд, на підставі п.1 ч.2 ст.56 КПК України слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова зобов`язаний був задоволити його скаргу так як на підставі даної норми працівники Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові зобов`язані були зареєструвати його заяву про вчинений злочин та визнати його потерпілим або вказати в ухвалі, що працівники Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові мають право порушувати права гарантовані п.1 ч.2 ст.56 КПК України, що не було зроблено в результаті чого порушено норми даної статті.

Також вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає фактичним обставинам справи тому, що висновки суду не підтверджуються доказами, що працівники Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові, мають право не вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлень про кримінальне правопорушення відповідно до заяви від 28 жовтня 2021 року.

В КПК України відсутні норми, які надають право працівникам Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Львові не вносити відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28 жовтня 2021 року.

В судове засідання апеляційного суду учасники кримінального провадження не з`явились, про причини своєї неявки в суд до початку розгляду справи не повідомили, про розгляд справи були повідомлені належним чином. В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає, що не бажає брати участь у апеляційному розгляді. Враховуючи викладене та на підставі ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційний суд вважає за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності учасників, які не з`явились.

Заслухавши доповідь головуючого, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Матеріалами справи підтверджуються доводи ОСОБА_6 , щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписами ч. 2 ст. 214 КПК України зазначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У відповідності з ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Внесення відомостей до ЄРДР урегульовано «Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженим Наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298.

Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Однак, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

У межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа, дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві (повідомленні) містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до Генерального прокурора з заявою про вчинення кримінального правопорушення від 28 жовтня 2021 року, яку в подальшому скеровано до розгляду Територіальному управлінню Державного бюро розслідування, розташованого у м. Львові, відповідно до якої він просив внести відомості до ЄРДР за ст. 382 КК України відносно суддів Львівського апеляційного суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які зловживаючи посадовим становищем, всупереч інтересам служби при розгляді його апеляційної скарги шляхом умисного невиконання: Рішень Конституційного суду України №6-зп від 25 листопада 1997 року, №9-зп від 25 грудня 1997 року, №15-рп/2002 від 09 липня 2002 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року по справі №454/3511/13-к, прийняли на думку скаржника незаконну постанову від 27 липня 2021 року по справі №454/3511/13-к в результаті чого незаконно позбавили його доступу до правосуддя та порушили його права гарантовані ст. 40,55,56 Конституції України. Просив визнати його потерпілим в даному кримінальному провадженні.

З заперечення поданого слідчим ТУ ДБР вбачається, що відомості в ЄРДР не внесено, оскільки із обставин викладених у зверненні ОСОБА_6 , підстав для вжиття заходів, передбачених ст. 214 КПК України не вбачається, про що повідомлений останній листом від 1 грудня 2021 року.

Окрім того, з поданої скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 фактично не погоджується із винесеним рішенням колегії суддів Львівського апеляційного суду.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_6 , який відбувся відповідно до вимог ст. 306 КПК України, слідчим суддею постановлено ухвалу про відмову у задоволенні скарги. Таке рішення, на переконання колегії суддів, відповідає фактичним обставинам справи, є належним чином обґрунтованим та вмотивованим з дотриманням положень ст. 370 КПК України, в такому з посиланням на норми кримінального процесуального закону та матеріали кримінального провадження слідчим суддею зроблено вірний висновок.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР, не є будь-яка заява, а лише та заява, яка містить фактичні дані які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, слідчим суддею взято до уваги також те, що доводи заявника фактично зводяться до незгоди із прийнятим суддею рішенням у справі.

Погоджується з таким висновком слідчого судді і апеляційний суд, оскільки, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_6 про кримінальні правопорушення, такі зводяться до незгоди із прийнятим судом рішенням у справі, а тому такі не можуть бути підставою для скасування рішення слідчого судді.

В ході апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною й обґрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 3 грудня 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду від 3 грудня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4