ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/2446/21 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/3212/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши в режимі відео конференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 29 вересня 2021 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Балаклія Харківської області, українцю, громадянину України, з повною вищою освітою, який не одружений, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимий 14.11.2018 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 307 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна,
який органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 27 листопада 2021 року з визначенням застави у розмірі 181600 грн.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції вказав на те, що не зменшилися та продовжують існувати ризики, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, зокрема ризики переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
При цьому судом зазначено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні 11 епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а також 2 епізодів кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, що у поєднанні з відомостями про попередню судимість за аналогічний злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України у 2018 році, та мірою покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим, вказує на наявність вказаних ризиків.
З урахуванням зазначеного, суд вказав і на відсутність підстав для зменшення розміру застави, що призначається під час продовження строку тримання під вартою.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу про продовження строку тримання під вартою та ухвалити нову ухвалу, якою обрати до нього більш м`який запобіжний захід , а саме домашній арешт, а крім того, змінити розмір встановленої суми застави в бік зменшення.

Зазначає, що рішення суду є необґрунтованим. Жодний із заявлених прокурором ризиків ним не доведений та не підтверджений у суді.

Посилається на те, що він не має намірів ухилятися від суду, впливати на свідків, а також вчиняти нові злочини.

Звертає увагу, що він має на утриманні батьків-пенсіонерів, які в даний момент проживають в США, у нього є малолітній син від першого шлюбу, який проживає в м. Одесі. Також просить врахувати ту обставину, що він самостійно прибув до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо нього.

Крім того, поза увагою суду залишилося, що матеріальна шкода злочином не завдана, обвинувачений має реєстрацію та місце проживання у Харківській області.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду його апеляційної скарги, клопотань про слухання справи з його участю до суду апеляційної інстанції не подавав.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема можливість переховування від суду, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

Крім того, колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку та тяжкого злочину, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 307 КК України, за останній з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна, раніше судимий за кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення, що беззаперечно свідчить про стійку антисоціальну поведінку обвинуваченого, який на шлях виправлення не стає, продовжує вчиняти аналогічні злочини.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Між тим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_8 інкримінується вчинення 11 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини та незаконне придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно; та 2 епізоди кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому, саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належного дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Між тим, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий за аналогічні злочини, офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про існування ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, єсуб`єктивними, оскільки повністю спростовуються даними матеріалів судового провадження та висновками суду, що зазначені в оскаржуваній ухвалі.

Твердження обвинуваченого про те, що він не має наміру переховуватися від суду, самостійно прибув до суду для розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу, матеріальна шкода злочином не завдана колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції враховані всі обставини в їх сукупності.
Доводи обвинуваченого про наявність у нього реєстрації у Харківській області, а також на його утриманні перебувають батькипенсіонери та малолітній син в даному конкретному випадку недостатньо свідчать про належне виконання обвинуваченим своїх процесуальних прав та обов`язків, в разі обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання обвинуваченого щодо зменшення розміру застави колегією суддів не приймаються, оскільки предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом обґрунтовано зазначено, що розмір застави визначений в межах п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а докази того, що визначений судом розмір застави є завідомо непомірним для обвинуваченого суду не надані.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики, встановленні під час обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Також колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст. 177, ст. 178, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 29 вересня 2021 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді