В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.11.21 року смт Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Оржиця кримінальне провадження №0000301 від 16.09.2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гребінка, Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, безробітній, раніше судимого:
19.04.2019 року Пирятинським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 309, ч.3 ст. 317, ч.1 ст.70 КК України до 3-х років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України - призначено іспитовий строк 1 рік. Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 17.10.2019 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено для відбування призначеного судом покарання. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 10.06.2021 звільнено умовно - достроково на 01 рік 04 місяці 26 днів від відбування покарання у виді позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Маючи не зняту та не погашену судимість, будучи звільненим умовно-достроково на 01 рік 04 місяці 26 днів від відбування покарання у виді позбавлення волі призначеного вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 19.04.2019 року, 16.09.2021 приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_6 перебував за місцем свого проживання у будинку за адресою АДРЕСА_1 разом із потерпілою, з якою разом проживає та перебуває у сімейних відносинах - своєю матір`ю ОСОБА_4 . В цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_4 , у ОСОБА_6 виник умисел на заподіяння останній тілесних ушкоджень.

Діючи по раптово виниклому умислу, спрямованому на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 підійшов до ліжка на якому сиділа ОСОБА_4 та долонею лівої руки наніс ОСОБА_4 , один удар в область лобно-скроневої ділянки голови зліва. Після цього ОСОБА_6 долонею лівої руки нананіс ОСОБА_4 один удар в область лівого ока, потім ОСОБА_6 долонею своєї лівої руки наніс ОСОБА_4 один удар в область перенісся. Після цього ОСОБА_6 долонею своєї лівої руки наніс ОСОБА_4 один удар в область правого ока. Від вказаних ударів ОСОБА_4 впала на підлогу, а ОСОБА_7 своїми руками схопив ОСОБА_4 за ліве плече та силою підняв з підлоги.
У результаті чого своїми умисними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 , тілесні ушкодження у вигляді гематоми в лобно скроневій ділянці голови зліва, гематоми по задній поверхні лівого плеча в верхній третині, синця навколо лівого ока, синця навколо правого ока, синця в області перенісся, синця по внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 308 від 17.09.2021 по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 - умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто ч. 2 ст. 125 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю, в скоєному щиро кається. Суду пояснив, що його мати постійно йде з дому та ночує у різних сусідів. Ця обставина обурює і тому не стримавшись, 16.09.2021 року став наносити матері удари у різні частини тіла. Зміст обвинувального акту повністю відповідає обставинам, які мали місце у будинку за місцем проживання матері та його. Тілесні ушкодженні, які зазначені у висновку експертизи були нанесені саме ним. У судовому засіданні прохає у матері пробачення. З обсягом обвинувачення погоджується повністю.
Показання ОСОБА_6 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, прокурор та потерпіла також не оспорюють фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд вважає, що дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, кваліфіковані вірно та така кваліфікація доведена наявними у матеріалах справи доказами.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України суд враховує, що свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні ОСОБА_6 визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, щиро кається у вчиненому кримінальному правопорушенні, що виразилось у щирому жалю з приводу вчиненого злочину, осуді своєї поведінки, вказане є обставинами, що пом`якшують покарання.
Згідно ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку ( матері 67 рокув), вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що вказане кримінальне правопорушення є кримінальним проступком; особу обвинуваченого; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; думку потерпілої та інші обставини справи, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді обмеження волі. Обмежень у застосуванні такого покарання з огляду на ч.3 ст. 61 КК України в судовому засіданні не встановлено. Саме таке покарання є доцільним, враховує особу обвинуваченого, який маючи декілька шансів на виправлення ( застосування положень ст.. 75 КК України та положень ст. 81 КК України) не скористався вказаним та знову вчиняє кримінальні правопорушення.
Окрім того, при призначенні остаточного покарання слід врахувати, що відповідно до вироку Пирятинського районного суду Полтавської області від 19.04.2019 року ОСОБА_6 було засуджено до покарання за ч.1 ст. 309, ч.3 ст. 317, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Оржицького районного суду Полтавської області від 17.10.2019 року звільнення від відбуття покарання скасовано та направлено у місця відбування покарання. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 10.06.2021 року ОСОБА_6 звільнено умовно достроково на 1 рік 4 місяці 26 днів позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71, 72 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а відповідно до ч. 4 цієї статті, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, суд враховує положення п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» 24.10.2003 N 7, якою передбачено, що у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення
волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням
(статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування
покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім
за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
Таким чином, остаточне покарання має бути призначене у вигляді позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили, суд вважає, що ОСОБА_6 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 19.04.2019 року, остаточно призначивши покарання ОСОБА_6 у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу обрати тримання під вартою, взявши його під варту негайно у залі судових засідань.

Вважати датою початку строку відбування покарання ОСОБА_6 - 22 листопада 2021 року.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.349 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Оржицький районний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1