справа № 631/1104/21
провадження № 1-кп/631/133/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді ОСОБА_1 , яка здійснює кримінальне провадження одноособово, за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду в селищі міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження та відповідно до положень частини 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України без фіксування судового провадження технічними засобами, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2021 року під № 0000071 щодо обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці селища міського типу Буди, Харківського району Харківської області, громадянки України, має середньо освіту, студентки другого курсу Липкуватівського аграрного коледжу за спеціальності «Технологія виробництва і переробки продукції тваринництва», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку, передбаченому статтями 291, 293 та 302 Кримінального процесуального кодексу України, надійшов складений прокурором обвинувальний акт із доданими до нього документами разом із клопотанням про його розгляд в порядку спрощеного провадження та матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2021 року під № 0000071, щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Так, ОСОБА_3 маючи умисел на заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинила кримінальний проступок, який відноситься до кримінальних правопорушень проти життя і здоров`я особи за таких обставин.

16 жовтня 2021 року близько 22 години 30 хвилин, більш точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_4 зайшла до кімнаті № НОМЕР_1 , гуртожитку Липкуватівського аграрного коледжу, який розташований за адресою: Харківська область, Харківський (колишній Нововодолазький) район, село Липкуватівка, площа Доценка, будинок № 4, де також перебувала раніше їй знайома ОСОБА_3 , та інші мешканці кімнати.

У вказаний час та у вказаному місці, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_3 підійшла до ОСОБА_4 та штовхнула її на ліжко, після чого сіла зверху на останню обійнявши її ногами, та тримаючи її руки однією лівою рукою, нанесла один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва. Після чого ОСОБА_4 вивільнилась від утримання з боку ОСОБА_3 , встала з ліжка та почала направлятись в сторону виходу з кімнати, у цей час її за одяг схопила ОСОБА_3 , та вони впали на підлогу. Перебуваючи на підлозі ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, сіла зверху на ОСОБА_4 , знову обійнявши її тулуб ногами та тримаючи правою рукою її за ліву руку, узяла кухонний ніж у ліву руку, нанесла їй два порізи в області кісті лівої руки, спричинивши останній тілесні ушкодження.

Згідно з висновком експерта № 12-14/66-НВ/21 від 25 жовтня 2021 року у ОСОБА_4 виявлені: синець на обличчі, який утворився від дії тупого твердого предмету з гладкою обмеженою контактною поверхнею, та механізмом утворення удар; три рани на згинальній поверхні нижньої третини лівого передпліччя, які за своїм характером відносяться до різаних, були утворені від дії предмету, який мав ріжучі властивості. Час утворення виявлених ушкоджень можливий за 6 7 днів до огляду.

За ступенем тяжкості синець це легке тілесне ушкодження, яке викликало незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів (пункти 2.3.2.б, 2.3.5 «Правил судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6). Рани відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я більше ніж 6 днів, але менш 3 тижнів (21 днів) (пункти 2.3.1.б, 2.3.3. «Правил судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6).

Між спричиненими тілесними ушкодженнями і наслідками, що настали у ОСОБА_4 , мається причинний зв`язок.

Таким чином, своїми діями 16 жовтня 2021 року ОСОБА_3 умисно нанесла ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України.

При вирішенні питання щодо здійснення судового провадження у суді першої інстанції суд приймає до уваги, що обвинувальний акт у даному кримінальному проваджені надійшов до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

З цього приводу слід зазначити, відповідно до положень частини 2 статті 12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 125 зазначеного кодифікованого закону України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до проступків.

Частинами 2 та 3 статті 381 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Прокурор, встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду, він до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додає їх відповідні письмові заяви та матеріали досудового розслідування (частини 1 та 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України).

Так, до обвинувального акту долучено письмову заяву підозрюваної ОСОБА_3 , складену 29 жовтня 2021 року в присутності захисника ОСОБА_6 , який діє за дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням від 28 жовтня 2021 року № 6580, виданим Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях, а також в присутності законно представника ОСОБА_7 , в якій ОСОБА_3 зазначає про беззаперечне визнання нею своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України та згодою із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Також, у вказаній заяві підозрювана зазначила, що їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, у цій заяві захисником ОСОБА_6 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваною, її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за її відсутності.

Із наданих матеріалів кримінального провадження, суд також переконався, що 29 жовтня 2021 року потерпіла ОСОБА_4 надала прокуророві Нововодолазького відділу Харківської окружної прокуратури Харківської області письмову заяву, відповідно до якої надала згоду на розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2021 року під № 0000071 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, в порядку спрощеного провадження, зазначивши про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження.

За таких обставин, враховуючи те, що ОСОБА_3 у заяві про визнання винуватості, в присутності захисника та законного представника беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінальному проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинуваченій роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорювання встановлених досудовим розслідуванням обставин, враховуючи, що обвинуваченою, у присутності її законного представника та захисника, надана згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, вона правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, враховуючи заяву потерпілої ОСОБА_4 , яка не заперечує проти такого розгляду, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до приписів частини 2 статті 382 Кримінального процесуального кодексу України.

Вивчивши зміст обвинувального акта із доданими до нього документами, перевіривши матеріали досудового розслідування у формі дізнання у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 жовтня 2021 року під № 0000071, проаналізувавши у сукупності надані прокурором докази, які узгоджуються між собою, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час досудового розслідування, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд керуючись законом, дійшов висновку щодо доведеності вини ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого їй кримінального проступку. Дії обвинуваченої відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, і правильно кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у зв`язку із чим обвинувачена підлягає кримінальному покаранню.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Аналогічні за змістом роз`яснення містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», де зазначено, що при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої статтею 12 Кримінального кодексу України та санкції частини 2 статті 125 Кримінального кодексу України, а також особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченою вчинене кримінальне правопорушення, яке кримінальним законом вважається проступком.

Вивчаючи особу винної шляхом з`ясування стану її здоров`я, поведінки до вчинення кримінального правопорушення, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що ОСОБА_3 має середню освіту, на даний час навчається на другому курсі Липкуватівського аграрного коледжу за спеціальності «Технологія виробництва і переробки продукції тваринництва». Згідно характеристики, наданої заступником директора з навчальної роботи та класним керівником Липкуватівського аграрного коледжу за вихідним № 300 від 25 жовтня 2021 року, студентка ОСОБА_3 характеризується з негативного боку як у навчанні, так й у спілкування з однолітками та педагогами. За даними наявної документації обвинувачена має задовільний стан здоров`я, до осіб з інвалідністю не відноситься, на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про її осудність. Має постійне місце проживання та реєстрацію, за яким характеризується формально, що підтверджується характеристикою депутата Нововодолазької селищної ради Харківської області ОСОБА_8 від 26 жовтня 2021 року № 02-33/2482; до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку в Харківському районному секторі з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України не перебуває.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 скоїла кримінальне правопорушення, яке відноситься до проступку, у віці 17 років.

Згідно до частини 1 статті 22 Кримінального кодексу України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Обставинами, що в силу пунктів 1 та 3 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

При цьому, неповнолітній вік особи, яка вчинила злочин, згідно з пунктом 3 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України є обставиною, яка пом`якшує покарання. Вона обов`язково має враховуватись при призначенні покарання незалежно від того, чи досяг обвинувачений на час розгляду справи повноліття. Залежно від конкретних обставин справи суди повинні враховувати як такі, що пом`якшують покарання, й інші обставини, перелічені в частині 1 вказаної статті, а також обставини, хоча й не зазначені у законі, але які знижують ступінь суспільної небезпечності злочину чи особи (наприклад, втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність іншою особою, примирення з потерпілим тощо).

Обставин, що у відповідності частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, обвинувачена ОСОБА_3 на момент вчинення кримінального правопорушення була неповнолітньою, але досягла шістнадцятирічного віку, тобто, призначаючи покарання останній, суд зобов`язаний керуватися положеннями, визначеними у розділі XV Загальної частини Кримінального кодексу України.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд виходить з положень частини 2 статті 61 Конституції України, яка визначає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, керується вимогами статтей 65, 103 Кримінального кодексу України, а саме: враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до приписів статті 12 Кримінального кодексу України, відноситься до проступків, особу винної, яка є неповнолітньою та не намагалася уникнути притягнення до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення, й усвідомила негативні наслідки своєї поведінки, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також відсутність претензій майнового та морального характеру з боку потерпілої.

Положеннями частини 1 статті 98 Кримінального кодексу України визначено, що до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: штраф, громадські роботи, виправні роботи, арешт, позбавлення волі на певний строк.

При цьому як вказав Верховний Суд України у абзаці 2 пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», перелік видів покарань, визначений у статті 98 Кримінального кодексу України, є вичерпним. Інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони досягли повноліття. Визначаючи розмір покарання таким особам, суд має виходити з відповідних положень статтей 99 102 Кримінального кодексу України.

Так, санкція частини 2 статті 125 Кримінального кодексу України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, виправних робіт на строк до одного року, арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Отже, з урахуванням приписів статті 98 Кримінального кодексу України, неповнолітній обвинуваченій за частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України можливо призначити покарання лише у вигляді штрафу, громадських робіт, виправних робіт або арешту, оскільки відповідно до частини 3 статті 61 Кримінального кодексу України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх.

У пунктах 12 та 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» зазначено, що при призначенні покарання судам слід мати на увазі, що згідно зі статтею 99 Кримінального кодексу України штраф застосовується лише до тих неповнолітніх, які мають самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернено стягнення. З урахуванням цього суди повинні досліджувати докази що до наявності у неповнолітнього достатнього для сплати штраф у доходу, коштів або майна та наводити у вироку відповідні мотиви прийняття того рішення; виправні роботи відповідно до частини 2 статті 100 Кримінального кодексу України призначаються неповнолітнім у віці від 16 до 18 років, які мають постійну чи тимчасову роботу, на строк від двох місяців до одного року за місцем роботи. Суд у вироку визначає розмір відрахувань у дохід держави із заробітку неповнолітнього засудженого в межах 5 10 %.

В даному випадку на думку суду, призначення покарання у виді штрафу або виправних робіт є неможливим, так як неповнолітня обвинувачена офіційно не працевлаштована, та матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_3 має самостійний дохід, власні кошти або майно. Призначення покарання у виді арешту у даному випадку занадто суворим та не буде відповідати меті покарання.

Таким чином, виходячи з приписів статті 50 Кримінального кодексу України, згідно з яких метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому їй необхідно призначити покарання у виді громадських робіт.

Так, згідно з частиною 1 статті 100 Кримінального кодексу України громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.

Саме призначення покарання у вигляді громадських робіт, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченій сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні нею протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

На думку суду таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до положень статтей 22 та 26 Кримінального процесуального кодексу України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлявся, процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 50, 65 67, 98 100, 103 та частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, а також статтями 31, 100, 118, 122, частиною 1 статті 126, статтями 291, 293, 302, 349, 368 371, 373 376, 381, 382, 392, 393, 395, 532 535 Кримінального процесуального кодексу України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у пред`явленому їй обвинуваченні, передбаченому частиною 2 статті 125 Кримінального кодексу України, і призначити їй по даній нормі закону покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин у вільний від навчання час.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 Кримінального процесуального кодексу України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1