Справа № 482/2021/20
Номер провадження 1-кп/482/89/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , законного представника потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000306 внесеного до ЄРДР 14.07.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сухий Єланець, Новоодеського району Миколаївської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого механізатором в ФГ «Удача-Агро», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Новоодеського районного суду Миколаївської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
17 листопада 2021 року у судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки строк тримання його під вартою спливає 21.11.2021 року, судовий розгляд кримінального провадження до цього часу не може бути закінчений, а передбачені ст. 177 КПК України ризики не змінились, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Захисник ОСОБА_6 заперечив проти клопотання прокурора вказуючи на те, що воно є не обґрунтованим, оскільки ризики заявлені прокурором втратили свою актуальність.

Обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що повністю погоджується із позицією свого захисника.
Законний представник потерпілої підтримала клопотання прокурора.
Заслухавши думку учасників провадження, суд прийшов до наступного.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст.152 КК України.

Відповідно до ст.177 КПК України:

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Підозра, як визначено у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, що можна перевірити у судовому розгляді, та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.152 КК України підтверджується, зокрема обвинувальним актом, направленим до суду.

02 грудня 2020 року ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого судом було продовжено і який спливає 21.11.2021 року.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове засідання не було завершене до його спливу.
При встановленні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом встановлено наявність ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
На даний час судовий розгляд неможливо закінчити з причин незалежних від суду.
Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, має постійно зареєстроване місце проживання на території Новоодеського району, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, що дає обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик переховування обвинуваченого від суду.

Прокурором доведено, що відносно ОСОБА_5 ризики, передбачені п. 1, 3 ч 1 ст. 177 КПК України, які були наявні при обрані запобіжного заходу і на час розгляду клопотання не зменшились.
Зазначені ризики є суттєвими і їх неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого ніж тримання під вартою.
Проте, недоведеним є ризик можливості під час перебування на волі ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому він обвинувачується, достатніх доказів чого суду не надано.

Суд враховує положення п.4 ч.2 ст.183 КПК України про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При цьому суд враховує те, що відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою - є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Таким чином суд приходить до висновку про те, що є підстави вважати, що застосування обвинуваченому більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зокрема його спробам переховуватися від суду.
Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не заважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Враховуючи позиції сторін, суд вважає, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
Суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів.
Також захисником було заявлено клопотання про виклик для допиту у суді свідка неповнолітнього ОСОБА_7 який не був допитаний ні на стадії досудового розслідування ні у судовому засіданні. Захисник обґрунтовував своє клопотання тим що, для повноти розслідування по даному кримінальному провадженню доцільно та необхідно допитати у якості свідка ОСОБА_7 .
Прокурор заперечила щодо задоволення клопотання сторони захисту щодо допиту вказаного вище свідка, посилаючись на те, що стороною захисту не обґрунтовано необхідність допиту вказаної особи, вказаний свідок не може нічого пояснили із приводу предмета доказування у цій справі, захистом раніше не було заявлено клопотання про допит цього свідка і з`явлення такого клопотання у теперішній час має ознаки бажання затягування процесу.
Законний представник потерпілої підтримала думку прокурора та заперечила проти вищевказаного клопотання.
Розглядаючи вказане клопотання по суті суд виходить з того, захисником не обґрунтовано необхідність виклику для допиту свідка ОСОБА_7 , не вказано які саме обставини має повідомити суду вказаний свідок, у обґрунтування клопотання вказано лише що свідок не був допитаний на досудовому розслідуванні і у суді.
Враховуючи вимоги ч.2 ст. 28, 91, 337 КПК України, а також враховуючи предмет та межі судового розгляду у кримінальному провадженні на думку суду захисник у клопотанні не навів достатніх аргументів на підтвердження необхідності проведення допиту неповнолітнього ОСОБА_7 , зокрема, які відомості він може повідомити на підтвердження або спростування обставин, які є предметом судового розгляду у кримінальному провадженні, яким чином та в якій частині такі відомості можуть спростувати або підтвердити обставини, викладені у обвинувальному акті, або вплинути на оцінку інших досліджених судом доказів.
За таких обставин суд прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання захисника про допит неповнолітнього ОСОБА_7 слід відмовити.
Також захисник заявив клопотання про виклик у судове засідання для допиту у якості потерпілої ОСОБА_8 обґрунтовуючи своє клопотання вказує, що після вивчення письмових матеріалів справи, допиту свідків та представника потерпілої виявилися певні неузгодження та розбіжності, сторона захисту була позбавлена можливості задати питання які вважає за необхідне.
Прокурор заперечила щодо задоволення клопотання сторони захисту щодо виклику для допиту потерпілої ОСОБА_8 , посилаючись на те, що покази потерпілої отримані у порядку ст. 225 КПК України були досліджені судом. Потерпілу було допитано у порядку ст. 225 КПК України з причини того що її допит може привести до травмування психіки та негативних наслідків для дитини, підчас допиту слідчим суддею декілька раз оголошувалися перерви через самопочуття потерпілої, її емоційний стан, а тому для забезпечення найкращих інтересів дитини її повторний допит є не доцільним та таким що може нанести дитині психологічну травму.
Законний представник потерпілої проти допиту у судовому засіданні її доньки заперечила.
Розглядаючи вказане клопотання по суті суд виходить з того, що застосуванняположень ст. 225 КПК України було здійснено з метою забезпечення найкращих інтересів потерпілої ОСОБА_8 . Покази ОСОБА_8 було досліджено судом, обставин передбачених ч. 4, 5 ст. 255 КПК України як підстави для допиту потерпілої у судовому засіданні судом не встановлено.

За таких обставин, виходячи з того, що для забезпечення найкращих інтересів дитини слід уникати прямого контакту, протистояння або спілкування між потерпілою дитиною та обвинуваченим, якщо тільки дитина не вимагає цього, враховуючи позицію прокурора та законного представника потерпілої, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання захисника про допит у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 слід відмовити, така позиція суду узгоджується із практикою Верховного Суду (постанова у справі № 332/2216/17 від 04.03.2020 року) .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 315, 331, 350 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 20.01.2022 року включно з утриманням його в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити на виконання до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».
У задоволенні клопотань захисника відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1