УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року
м. Київ

справа № 699/1052/15-к
провадження № 51-5222 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року.
Обставини справи

1. Вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 29 червня 2021 року, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК) та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов до ОСОБА_5 та страхового товариства «Домінанта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином в загальній сумі 521 456,43 грн, суд залишив без розгляду, оскільки встановлено, що 15 березня 2018 року позивач разом із дитиною загинули внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) та роз`яснив правонаступникам право звернутися з вказаним позовом до суду в порядку цивільного судочинства.
2. Згідно вироку суду, ОСОБА_5 17 серпня 2015 року близько 22:00, керуючи автомобілем «ВАЗ-21033», рухаючись по вул. Шевченка в с. Сухини Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зі сторони с. Селище в напрямку центру с. Сухини, порушив вимоги п. 2.36) Правил дорожнього руху, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, порушив вимоги п.п. 12.2,12.3 Правил дорожнього руху у момент виникнення перешкоди для руху у вигляді мопеда "Альфа" під керуванням ОСОБА_7 , що рухалася в попутному напрямку та яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу та скоїв зіткнення з вищевказаним мопедом. Внаслідок вказаної ДТП потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці пригоди.
Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність й невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить скасувати оскаржене судове рішення і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
4. В обґрунтування своїх доводів вказує, що апеляційний суд залишив поза увагою те, що ОСОБА_5 добровільно відшкодував потерпілій ОСОБА_8 заподіяні збитки в розмірі 1600 грн, тобто суд не врахував добровільне часткове відшкодування засудженим завданого збитку потерпілому. Крім того, апеляційний суд, встановивши наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, не мотивував неможливість застосування статей 69, 75 КК.
Оцінка суду
5. Перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
6. Доводи касаційної скарги про суворість призначеного засудженому покарання, є необґрунтованими. Ці доводи зводяться до того, що суди надали таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою він не згоден.
7. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
8. За правилами статті 75 КК, якщо суд при призначенні позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості застосовувати статтю 75 КК.
9. Як убачається з наданих судових рішень, суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_5 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів, особу засудженого, який раніше не судимий, має позитивні характеристики за місцем проживання та роботи, на обліку лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні непрацездатну матір, а також наявність порушень Правил дорожнього руху в діях потерпілої щодо керування несправним транспортним засобом, та обґрунтовано призначив ОСОБА_5 покарання в межах мінімального розміру передбаченого санкцією частини 2 статті 286 КК.
10. Отже, суд першої інстанції правильно призначив покарання ОСОБА_5 відповідно до приписів статті 65 КК, у вигляді мінімального покарання у межах санкції частини 2 статті 286 КК, тому колегія суддів вважає доводи касаційної скарги про призначення надто суворого покарання безпідставними.
11. Проаналізувавши рішення районного суду, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначення засудженому покарання та не встановив підстав для застосування до засудженого інституту умовного звільнення, з чим погоджується і колегія суддів.
12. За таких обставин, підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання за доводами, викладеними у касаційній скарзі захисника, касаційний суд не вбачає.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданої до неї судового рішення убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною захисника ОСОБА_4 , в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3