Справа № 632/1257/21
провадження № 1-кп/632/104/21

Вирок

Іменем України

25 серпня 2021 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайський Харківської області, громадянина України, українця, який має базову загальну середню освіту, офіційно не працює, не одружений, раніше не судимий, є особою з інвалідністю, зареєстрований за адресою:АДРЕСА_1 , проживаючий без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна потерпілого ОСОБА_6 за таких обставин.

Так, 16.04.2021, близько 2300 години, ОСОБА_4 разом зі своїми знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували в квартирі АДРЕСА_3 , в якій проживає ОСОБА_4 , де розпивали спиртні напої.

ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що у потерпілого ОСОБА_6 при собі маються грошові кошти в сумі 5900 гривень, під час вживання спиртних напоїв попрохав у останнього в борг 100 гривень, на що останній йому відмовив. Після чого у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння грошовими коштами потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна,переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення за рахунок грошових коштів ОСОБА_6 , ОСОБА_4 дочекався коли потерпілий вийде з квартири та вийшов з квартири вслід за ОСОБА_6 і побачив останнього на міжсходовому майданчику, розташованому між 2 та 3 поверхами другого під`їзду будинку АДРЕСА_4 .

ОСОБА_4 , переконавшись у відсутності поблизу сторонніх осіб, скориставшись тим, що ОСОБА_6 стояв на міжсходовому майданчику спиною до нього, та не слідкував за його діями, підійшов до останнього, та із застосуванням насильства, яке виразилось у поштовху останнього правою рукою в спину, від якого ОСОБА_6 впав на підлогу, відкрито викрав з барсетки останнього грошові кошти у сумі 5900 гривень, з якими з місця події зник, спричинивши потерпілому матеріального збитку на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому звинуваченні визнав у повному обсязі та показав, що дійсно, 16.04.2021, близько 2300 години, він разом зі своїми знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували в квартирі за його місцем мешкання, де вживали спиртні напої. В ході розмови з`ясувалося, що в ОСОБА_6 в барсетці грошові кошти у сумі 5900 гривень. Він попросив в ОСОБА_6 100 гривень, проте останній відмовив. Тоді він вирішив потайки та раптово, шляхом застосування насилля, забрати гроші собі. Дочекавшись, доки ОСОБА_6 вийде з його квартири, вийшов вслід за останнім, спустившись декілька поверхів, та переконавшись, що той його не бачить, т.я. стоїть спиною на міжсходовому майданчику, та поблизу немає інших осіб, підійшов непомітно до останнього та штовхнув його правою рукою в спину. Від поштовху ОСОБА_6 впав на підлогу, а він викрав з барсетки останнього грошові кошти у сумі 5900 гривень, з якими з місця події зник.

У вчиненому злочині щиро кається. Не заперечує проти того, щоб справа слухалася в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому злочині визнав повністю, заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає недоцільним досліджувати докази стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, і у суду відсутні сумніви у добровільності їх позиції.

Таким чином, оцінюючи у сукупності встановлені обставини, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, доведена у повному обсязі, і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання для ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він посередньо характеризується по місцю проживання, на даний час у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, однак страждає на хронічне психічне захворювання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, раніше не засуджувався, має місце реєстрації, однак постійно проживає за іншою адресою. Документів, які б свідчили, що обвинувачений офіційно працевлаштований, самозайнятий чи займається суспільно-корисною діяльністю, а також має законні джерела доходу суду не надано, проте підтримує тісні соціальні зв`язки із сестрою, з якою мешкає в одній квартирі.

Згідно з висновком досудової доповіді Первомайського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області щодо обвинуваченого, з яким погоджується суд, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, як і ризик небезпеки для суспільства, а також погоджується з висновком органу пробації в частині можливості призначення покарання ОСОБА_4 без позбавлення волі.

Отже, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст. 12 КК України,відноситься до категорії тяжких злочинів; відомості щодо особи винного зазначені вище; щире каяття обвинуваченого, як обставину, яка пом`якшує покарання.

При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому також враховує, що обвинувачений добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_6 завданого матеріального збитку. Суд вважає, що ця обставина знижує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину.

Отже, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України з застосуванням до нього звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки покарання зі звільненням від його відбування та встановленням іспитового строку буде відповідати принципам законності та справедливості покарання, отже забезпечить виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обиралась.

Процесуальні витрати у справі відсутні.
Долю речових доказів вирішити згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.
Цивільний позов потерпілим у справі не заявлявся.
Керуючись ст. 370, ст. 371 КПК України суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти цим органам про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації.

Речові докази: грошові кошти в сумі 5900 гривень, які знаходиться під розпискою про відповідальне зберігання, залишити потерпілому ОСОБА_6 за належністю.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1