У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №000550

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 15 липня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України,

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з Кривоозерського
обвинуваченого ОСОБА_8 районного суду Миколаївської області)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 15 липня 2020 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування майнової шкоди 51358 грн та моральної шкоди 100000 грн

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та долю речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить вирок змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_6 покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає вирок суду надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Зазначає, що за час проведення досудового слідства ОСОБА_6 неодноразово просив пробачення у потерпілої, висловив щиросердне розкаяння.

Просить врахувати, що обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, працює.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

01.10.2019 о 06.30 год. ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автобусом "Neoplan 116", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ "Українські Лінії", рухався на 292 км автодороги М-05 "Київ-Одеса" в Кривоозерському районі Миколаївської області, по сухій асфальтованій проїзній частині, з боку м. Київ у напрямку м. Одеса, зі швидкістю 70 км/год. Під час руху, грубо порушив вимоги п.п. 2.3 "б", 13.1 та 13.3 ПДР України, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її змін, під час виконання маневру роз`їзду не дотримався безпечного інтервалу, частково виїхав на додаткову смугу руху для розгону транспортних засобів, на якій зупинився автопоїзд "КАМАЗ 5320", реєстраційний номер - НОМЕР_2 у з`єднанні з причепом "ГКБ 8350", реєстраційний номер - НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 , і пропускав транспортний потік у напрямку м. Києва, та допустив зіткнення передньою правою кутовою частиною автобуса з задньою лівою кутовою частиною причепу.

В результаті ДТП вищевказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а другий водій автобуса "Neoplan 116", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , який відпочивав у спальному місці в салоні автобуса, отримав тілесні ушкодження, від яких помер в Кривоозерській ЦРЛ.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_12 просили апеляційний розгляд провести без їх участі. Потерпіла просила вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є правильними. Його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України. В цій частині вирок апелянтом не оскаржується.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке захисник просить змінити та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як передбачено ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, судом дотримані вимоги ст. 50, 65 КК України.

Суд першої інстанції послався на врахування ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину, а також дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, вину визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, за видом та розміром, передбаченим санкцією ч. 2 ст. 286 КК України. На переконання колегії суддів, призначене покарання є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає за необхідне прийняти рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, як просить захисник в поданій апеляційній скарзі, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції недостатньо враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, працює, характеризується виключно позитивно (а.с. 138, 139, 158), одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.141), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Під час судового розгляду обвинувачений висловив щире каяття та вибачення перед потерпілою, а також до постановлення вироку вжив заходів до часткового відшкодування заподіяної шкоди.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілою ОСОБА_9 до початку судового розгляду подано цивільний позов та за вироком стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування майнової шкоди 51358 грн. та моральної шкоди -100000 грн.

Згідно розписки потерпілої, до постановлення вироку обвинувачений відшкодував 16000 грн, та після вироку 7450 грн, а всього 23450 грн на відшкодування моральної шкоди (а.с. 190).

В подальшому, після постановлення вироку, обвинувачений також вжив заходів щодо відшкодування потерпілій ОСОБА_9 майнової та моральної шкоди, та як слідує з наданих квитанцій відшкодував в рахунок відшкодування моральної шкоди 22250 грн, тобто загалом 45700 грн, та в рахунок майнової шкоди 42100 грн.

З урахуванням вжиття обвинуваченим дієвих заходів щодо відшкодування шкоди та висловлювання вибачення в суді, є достатні підстави вважати, що обвинувачений висловив щире каяття у вчиненому злочині. Тобто обставинами, які пом`якшують покарання, є часткове відшкодування заподіяної шкоди, щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, не встановлені.

У даному випадку, обвинуваченим хоча і вчинено тяжкий злочин, але за формою вини вчинений злочин є необережним.

Аналізуючи конкретні обставини справи, колегія суддів враховує зміст і обсяг допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху. Також враховує особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують покарання. За такого, колегія суддів дійшла висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання.

Тому, є достатні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладення на неї обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

За такого, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 424, 532 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 15 липня 2020 року у відношенні ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покласти наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

В іншій частині зазначений вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3