Дата документу 10.12.2021
Справа № 501/4686/21
У Х В А Л А
10 грудня 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника органу з питань пробації ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області подання Одеського РВ №2 Філії ДУ «Центр Пробації» в Одеській області про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівська Одеської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Іллічівського міського суду Одеської області надійшло подання Одеський РВ №2 Філії ДУ «Центр Пробації» в Одеській області про звільнення засудженого ОСОБА_5 від основного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Представник органу з питань пробації ОСОБА_3 підтримала подання, прокурор Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_4 заперечував проти задоволення подання, оскільки засуджений обвинувачується в іншому кримінальному правопорушення, вчиненому в період іспитового строку та розгляд кримінального провадження триває.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, у зв`язку із чим судом прийнято рішення про розгляд справи без участі осіб, які не прибули.
Дослідивши матеріали подання, вислухавши учасників судового провадження суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді 1 року обмеження волі з випробуванням на 1 рік.
Таким чином випробувальний термін за вказаним вироком закінчується 23 березня 2016 року.
Судом також встановлено, що 28 серпня 2015 року в межах кримінального провадження №0000512 від 15 травня 2015 року за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та ухвалою Одеського апеляційного суду визначено розмір застави в сумі 30450,00 грн., яка була в подальшому внесена.
30 вересня 2015 року ОСОБА_5 було оголошено у розшук у зв`язку з тим, що він ухиляється від органів досудового слідства.
07 червня 2019 року ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
12 березня 2021 року ухвалою Овідіопольського районного суду ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою змінено на домашній арешт, та станом на момент розгляду подання 10 грудня 2021 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 триває.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України суд звільняє засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Пунктом 2 статті 6 Конвенції регламентовано, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Згідно ч. 5 ст.17 КПК України поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.
Таким чином наявність обвинувального вироку є обов`язковою умовою для встановлення вчинення злочину особою.
В даному випадку відсутній обвинувальний вирок щодо ОСОБА_5 , таким чином він вважається невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того,законодавець визначив механізм призначення покарання уразі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення за правилами ст.ст. 71, 72 КК (ч. 3 ст. 78 КК).
Тобто, кримінальним законом передбачено, що у разі вчинення нового кримінального правопорушення підчас іспитового строку засудженим, йому призначається покарання за сукупністю вироків, що також свідчить про необхідність наявності нового обвинувального вироку у відношенні засудженого.
Викладене свідчить, що суд може відмовити у задоволені клопотання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку тільки у разі невиконання засудженим покладених на нього обов`язків та вчинення систематично правопорушень, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Проте, такі відомості в розпорядженні суду відсутні.
При цьому суд зазначає, що ЄСПЛ у пункті 54 Рішення у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» від 23 вересня 1998 року наголосив на тому, що Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», у пункті 1 статті 5 зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, а й те, що будь-яке позбавлення свободи відповідає меті ст. 5 і не є свавільним.
Конституційний Суд України в Рішенні від 29 червня 2010 року вказав, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.
Суд зазначає, що відмова в задоволенні подання порушує принцип правової визначеності, який є невід`ємною складовою принципу верховенства права, тобто зміна правового статусу ОСОБА_5 поза строку випробування, визначеного вироком суду, повністю суперечить Конвенції та завданням кримінального провадження.
Таким чином, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_5 від призначеного вироком суду покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.
Керуючись ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Подання Одеського РВ №2 Філії ДУ «Центр Пробації» в Одеській області задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 від основного покарання, призначеного йому вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя