Справа №522/452/19
Провадження по справі №1-кп/522/1792/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)

27.12.2019 року Місто Одеса

Приморський районний суду міста Одеси у складі колегії суддів:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу під час судового розгляду у кримінальному провадженні №0000104 від 28.05.2018заобвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.14, ч.1 ст.111 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_7
захисник - ОСОБА_5
обвинувачений - ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В:

Приморським районним судом м. Одеси здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, ч.1 ст.111 КК України.

Адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, посилаючись на наступне.

Прокурором не надано суду жодних достатньо вмотивованих доводів та доказів наявності ризиків і необхідності тримання під вартою ОСОБА_6 . Досудове розслідування по кримінальному провадженню закінчене, та матеріали розглядаються судом, тобто всі докази органом розслідування зібрані, отже, їх знищення чи приховування вже неможливе. Крім того, ОСОБА_6 частково визнає свою вину, має місце проживання в м. Одесі, є пенсіонером, позитивно характеризується в житті та побуті, має міцні соціальні зв`язки, а саме батьків дружини похилого віку, має хворобливий стан здоров`я, не має жодного наміру переховуватись від суду, оскільки це повністтю суперечить його позиції по кримінальному провадженню, крім того, всі особисті документи вилучені, та знаходяться в матеріалах справи, що дає змогу прийти до висновків про неможливість та недоцільність переховування від суду, органів досудового слідства та прокуратури.

Таким чином, зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання стосовно ОСОБА_6 ніяким чином не зашкодить встановленню всіх обставин по кримінальному провадженні.

В судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали клопотання, просили суд його задовольнити у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи його необгрунтованим.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, приходжу до висновку, що клопотання захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1-5 ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків,передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, суттєво зменшилися.

На цей час першочергові слідчі і процесуальні дії виконано.

Обвинувачений ОСОБА_6 частково визнає свою вину, має місце проживання в м. Одесі, є пенсіонером, позитивно характеризується в житті та побуті, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні батьків дружини похилого віку, має хворобливий стан здоров`я.

Таким чином, на даній стадії досудового розслідуванням з урахуванням всіх обставин справи та особи підозрюваного, вважаю за необхідне змінити ОСОБА_6 запобіжний захід із тримання під вартою на особисте зобов`язання, вважаючи, що зазначений запобіжний захід зможе забезпечити його належну поведінку.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може застосовуватися лише у тих випадках, коли прокурор у судовому засіданні зможе довести що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам.

Відповідно до п.9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків.

Крім цього, вищезазначений лист ВССУ посилається на правову позицію ЄСПЛ в рішенні у справі « Харченко проти України». Відповідно до п.71 якого практика тримання обвинувачених під вартою виключно на підставі того, що обвинувальний висновок подано до суду першої інстанції, є порушенням пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та є несумісною з принципом юридичної визначеності та принципом захисту від свавілля, принципу верховенства права. Що відображено у рішенні ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України» ( 974_433) ( Yeloyev v. Ukraine), №17283/02, п.50, від 06 листопада 2008 року).
Також практика ЄСПЛ встановлює, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення обвинуваченим тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але при цьому, Суд неодноразово зазначив, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою ( рішення у справі « Єчус проти Литви» ).
У своїх рішеннях ЄСПЛ також звертає увагу на те, що тяжкість злочину, вчиненого обвинуваченим. Та ризик його ухилення від слідства чи суду залишається єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення. Проте згідно з п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зі спливом певного часу саме тільке існування обґрунтованої перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому прокурор у своєму клопотанні має навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою, які мають бути чітко сформульовані ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1998 року у справі « І.А. проти Франції)
На цей час не встановлено виняткових обставин, які б виправдовували подальше обмеження права обвинуваченого на життя та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Тому клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст.176-179, 183, 196, 201, 309, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Покласти на огбвинуваченого ОСОБА_6 строком на два місяці наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи місця роботи.

Зобов`язати прокурора передати на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_6 паспорт громадянина України, посвідчення водія, пенсійне посвідчення.

Повідомити обвигуваченого письмово під розпис про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3