Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/806/21
Номер провадження: 1-кп/511/132/21
20.09.2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
судді доповідача - ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лиманське, Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч.1 ст. 115 КК України по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0000042 від 04.02.2021 року.

Ухвалою суду по вказаному провадженню було обвинуваченому ОСОБА_6 було обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» до 25 вересня 2021 року включно.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в якому зазначив про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на 60 днів, оскільки вважає, що ризики, передбачені п.п.1,2,3 ч.1ст.177 КПК України, які були встановлені судом при обранні запобіжного заходу на даний час не відпали, просив задовольнити клопотання з підстав викладених у ньому.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та вказував, що дії обвинуваченого кваліфіковані не вірно, оскільки останній перебував стані необхідної оборони та оборонявся. Окрім того, захисник вважав клопотання необґрунтованим, оскільки ризики є не підтвердженими та не доведеними. Вважав недоцільним обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, зважаючи на те, що прокурором не доведені вказані ризики, оскільки обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Просив обрати обвинуваченому цілодобової домашній арешт за місцем його реєстрації.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив відпустити його додому за місцем реєстрації під домашній арешт, підтримав думку захисника.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового розгляду, вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому , відмовивши у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника виходячи з наступного.
Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположні свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбаченіст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Тому суд, вирішуючи доцільність подальшого утримання особи під вартою, має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Так, суд вважає, що продовжує існувати вагомий ризик ймовірність ухилення обвинуваченого від суду та не виконання його процесуальних рішень, оскільки дії, що ставляться ОСОБА_6 у провину носять суспільно- небезпечний характер, а санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є виправданим заходом, оскільки цього вимагає справжній інтерес суспільства, який незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу так як обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків (не одружений, утриманців не має, не працює).

Також, на думку суду, існує ризик, передбачений п.п. 2 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який полягає в тому, що дійсно з огляду на початкову стадію процесу обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки останні мешкають в одному населеному пункті з обвинуваченим, а також в інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню.

Суд вважає, що дані ризики є триваючими і вони не відпали на час продовження запобіжного заходу обвинуваченому на час розгляду справи у суді.

Обрати відносно ОСОБА_6 інші більш м`які запобіжні заходи не можливо, так як необхідних умов їх обрання на час розгляду клопотання прокурора не має, і вони на думку суду не забезпечать запобігання ризикам, зазначеним вище.

При цьому, суд вважає, що доводи захисту щодо можливості обрання відносно обвинуваченого цілодобового домашнього арешту по вказаному кримінальному провадженню є неспроможними та нічим не підтвердженими, оскільки таких умов судом не встановлено, так як обвинувачений за матеріалами провадження за місцем реєстрації проживає самостійно, не працює та офіційного джерела доходів не має, також у нього відсутня родина, що при застосуванні цілодобового домашнього арешту поставить останнього в край скрутне положення та позбавить можливості для нормального існування та неможливості самостійно себе утримувати. Окрім того, суд вважає, що відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та роботи надасть останньому можливість ухилення від суду та не виконання його процесуальних рішень.

На даному етапі судового розгляду без сукупності інших обставин та наявності вищезазначених ризиків, суд вважає неспроможними доводи захисту в частині невірної кваліфікації дій обвинуваченого, як на підставу зміни запобіжного заходу.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 19.12.2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ч. 1 ст. 197 КПК визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Судам під час визначення строку закінчення дії ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу. Такий підхід відповідає загальній засаді законності кримінального провадження і унеможливлює випадки визначення в ухвалі строку тримання під вартою понад 60 днів.

На момент розгляду даного клопотання термін тримання ОСОБА_6 під вартою не закінчився, однак він сплине до наступного судового засідання. Оскільки питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою вирішується в судовому засіданні за участю всього складу суду, тому вважаємо за необхідне вирішити це питання в даному судовому засіданні.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити в повному обсязі.

Продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , який обвинувачується у скоєнні кримінальногих злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186 та ч. 1 ст. 115 КК України в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" на строк 60 (шістдесят) днів до 18 листопада 2021 року включно.

Копію ухвали направити до Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" - для виконання, прокурору Роздільнянської окружної прокуратури, ОСОБА_6 - для відома.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала підлягає оскарженню згідно діючого законодавства до Одеського апеляційного суду.
Повний текст ухвали виготовлений 21.09.2021 року.

Суддя- доповідач: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3