Провадження № 1-кс/752/8973/21
У Х В А Л А

30.11.2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001085 від 06.12.2020 р.,

в с т а н о в и в:

слідчий СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_6 ,, за погодженням з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001085 від 06.12.2020 р.
Клопотання обгрунтовано тим, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001085 від 06.12.2020за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 06.12.2020 близько о 12 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Резервна, 29, внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , впав з будівельних лісів (стійок), в результаті чого отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці.

За наявності достатніх доказів у межах кримінального провадження 31.08.2021 повідомлено про підозру ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (уродженець с. Дитятки, Чорнобильського району, Київської області, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого), у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.

Зокрема, встановлено, що ОСОБА_5 , будучи фізичною особою-підприємцем, порушив вимоги законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці на підприємстві, яких зобов`язаний дотримуватись, що спричинило загибель ОСОБА_8 за наступних обставин.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про охорону праці», під час укладання трудового договору роботодавець повинен проінформувати працівника під розписку про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, можливі наслідки їх впливу на здоров`я та про права працівника на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору. Працівнику не може пропонуватися робота, яка за медичним висновком протипоказана йому за станом здоров`я. До виконання робіт підвищеної небезпеки та тих, що потребують професійного добору, допускаються особи за наявності висновку психофізіологічної експертизи.

Статтею 8 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що на роботах із шкідливими і небезпечними умовами праці, а також роботах, пов`язаних із забрудненням або несприятливими метеорологічними умовами, працівникам видаються безоплатно за встановленими нормами спеціальний одяг, спеціальне взуття та інші засоби індивідуального захисту, а також мийні та знешкоджувальні засоби. Роботодавець зобов`язаний забезпечити за свій рахунок придбання, комплектування, видачу та утримання засобів індивідуального захисту відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці та колективного договору.

Крім того, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці, а саме:

-створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обов`язки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання;

-розробляє за участю сторін колективного договору і реалізує комплексні заходи для досягнення встановлених нормативів та підвищення існуючого рівня охорони праці;

-забезпечує виконання необхідних профілактичних заходів відповідно до обставин, що змінюються;

-забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом;

-забезпечує усунення причин, що призводять до нещасних випадків, професійних захворювань, та здійснення профілактичних заходів, визначених комісіями за підсумками розслідування цих причин;

-організовує проведення аудиту охорони праці, лабораторних досліджень умов праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування, атестацій робочих місць на відповідність нормативно-правовим актам з охорони праці в порядку і строки, що визначаються законодавством, та за їх підсумками вживає заходів до усунення небезпечних і шкідливих для здоров`я виробничих факторів;

-розробляє і затверджує положення, інструкції, інші акти з охорони праці, що діють у межах підприємства (далі - акти підприємства), та встановлюють правила виконання робіт і поведінки працівників на території підприємства, у виробничих приміщеннях, на будівельних майданчиках, робочих місцях відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, забезпечує безоплатно працівників нормативно-правовими актами та актами підприємства з охорони праці;

-здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці;

-вживає термінових заходів для допомоги потерпілим, залучає за необхідності професійні аварійно-рятувальні формування у разі виникнення на підприємстві аварій та нещасних випадків.

Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Згідно ст. 14 Закону України «Про охорону праці» працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства, знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту».
Вимогами ст. 18 Закону України «Про охорону праці» визначено, що працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці. Перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці. Посадові особи, діяльність яких пов`язана з організацією безпечного ведення робіт, під час прийняття на роботу і періодично, один раз на три роки, проходять навчання, а також перевірку знань з питань охорони праці за участю профспілок. Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці. У разі виявлення у працівників, у тому числі посадових осіб, незадовільних знань з питань охорони праці, вони повинні у місячний строк пройти повторне навчання і перевірку знань.

Відповідно до ст. 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, ОСОБА_5 є особою, яка зобов`язувалась дотримуватися правил техніки безпеки під час виконання робіт із підвищеною небезпекою, а також слідкувати за станом відповідного обладнання, за допомогою якого виконуються такі роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 877 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Відповідно до п. 4.2 Державних будівельних норм України «Охорона праці і промислова безпека у будівництві» (ДБН А.3.2-2-2009)під час зведення будівельних об`єктів повинні бути вжиті заходи для запобігання впливу на працівників та населення виробничих факторів. За можливості впливу таких факторів необхідно розробити та реалізувати заходи відповідно до вимог цих норм, інших нормативних документів, нормативно-правових актів.

Пунктом 4.15 Державних будівельних норм України «Охорона праці і промислова безпека у будівництві» (ДБН А.3.2-2-2009) передбачено, що перед початком робіт генпідрядник (субпідрядник, підрядник) повинен визначити небезпечні для людей зони, в яких існує постійний вплив або може існувати потенційний вплив небезпечних факторів, що пов`язані чи не пов`язані з характером робіт, що виконується.

Згідноп. 4.19 Державних будівельних норм України «Охорона праці і промислова безпека у будівництві» (ДБН А.3.2-2-2009) зони потенційно небезпечних факторів повинні мати сигнальне огородження згідно з ГОСТ 23407.

За необхідності виконання будівельно-монтажних робіт у цих зонах у ПВР повинні бути передбачені організаційно-технічні заходи з безпеки праці.

Відповідно до п. 7.3.3 Державних будівельних норм України «Охорона праці і промислова безпека у будівництві» (ДБН А.3.2-2-2009) під час виконання будівельно-монтажних робіт необхідно застосувати переважно інвентарні засоби підмощування.

В окремих випадках допускається застосування неінвентарних засобів підмощування, конструкція яких визначена у проекті виконання робіт.

Крім того, п. 7.3.5 Державних будівельних норм України «Охорона праці і промислова безпека у будівництві» (ДБН А.3.2-2-2009) передбачено, що риштування, конструкція яких не забезпечує власної стійкості, необхідно прикріпити до споруди засобами, зазначеними у технічній документації заводу-виробника, або в проектно-технологічній документації на установлення риштовання.

За відсутності можливості закріплення риштовань їх кріплення до стін споруди необхідно здійснювати не менше ніж через один ярус для верхніх стояків, через два прогони для верхнього ярусу й одного кріплення на кожних 50 метрів квадратних проекції поверхні риштувань на фасад споруди.

Не допускається кріплення риштовань до парапетів, карнизів, балконів, інших виступних частин споруди.

Також, згідно п. 7.3.9 Державних будівельних норм України «Охорона праці і промислова безпека у будівництві» (ДБН А.3.2-2-2009) у місцях піднімання людей на риштовання повинні бути вивішені плакати, на яких зазначено схеми навантажень, їх величини, а також схеми евакуації працівників на випадок аварійних ситуацій.

Положеннями п. 7.3.10 Державних будівельних норм України «Охорона праці і промислова безпека у будівництві» (ДБН А.3.2-2-2009) установлено, що засоби підмощування повинні бути зроблені з рівних робочих настилів із зазором між дошками не більше ніж 5 мм, а у разі розміщення настилу на висоті 1,3 м та вище встановлювати огорожі з суцільною бортовою обшивкою по низу.

Висота огорожі повинна бути не менше ніж 1,1 м, бортові обшивки не менше ніж 0,15 м, відстань між горизонтальними елементами огорожі не більше ніж 0,5 м.

В ході досудового розслідування встановлено, що 25.09.2020 між ТОВ «Мобільне спеціалізоване БМУ №87 «Антисептик» та ФОП ОСОБА_5 укладено договір № 25092020 про виконання робіт з реконструкції будівлі літера «В» за адресою: м. Київ, вул. Резервна, 29.

В подальшому, ОСОБА_5 вирішив залучити до виконання робіт з реконструкції вищевказаного об`єкту ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Так, 06.12.2020 близько о 11 год. 00 хв. ОСОБА_5 привів на об`єкт реконструкції по вул.Резервній, 29 літера «В» у м. Києві ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою ознайомлення останніх з обсягом виконання робіт по влаштуванню монолітного поясу та кладки стін будівлі літери «В» за вказаною адресою, після чого покинув зазначений об`єкт, залишивши ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 самих на даному об`єкті.

Таким чином, ОСОБА_5 допустив до об`єкту реконструкції осіб без укладення трудових договорів, проведення інструктажів з охорони праці та не забезпечивши засобами індивідуального захисту.

Надалі, ОСОБА_8 близько о 12 год. 00 хв., знаходячись на зазначеному об`єкті побачив будівельні риштовання, які були розташовані з зовнішньої сторони будівлі літери «В», та заліз на них. В результаті таких його дій стійки даних риштовань посунулися, внаслідок чого ОСОБА_8 впав на землю та помер на місці від отриманих тілесних ушкоджень.

Отже, ОСОБА_5 06.12.2020, близько 12 год. 00 хв.,будучи фізичною особою підприємцем та особою, яка зобов`язана дотримуватися правил техніки безпеки під час виконання робіт із підвищеною небезпекою, а також забезпечити безпеку інших осіб, неналежно виконуючи свої службові обов`язки, через несумлінне ставлення до них, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Резервна, 29 в порушення вимог ст.ст. 5, 13, 14, 18 Закону України «Про охорону праці», ст. 24 Кодексу законів про працю України; ч. 1 ст. 877 Цивільного кодексу України,п.п. 4.2, 4.15, 4.19, 7.3.3, 7.3.5, 7.3.9, 7.3.10 Державних будівельних норм України «Охорона праці і промислова безпека у будівництві» (ДБН А.3.2-2-2009),не бажаючи та не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своєї діяльності, хоча повинен був і міг їх передбачити, не виконав покладені на нього обов`язки по дотриманню правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, які зобов`язаний був виконувати допустив до об`єкта реконструкції, що знаходився по АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , який виліз на будівельні риштовання, стійки яких посунулись, внаслідок чого останній впав та загинув на місці.

ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України,

а саме, порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві, особою яка зобов`язана їх дотримуватись, що спричинило загибель людини.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_5 уникає від явки до слідчого за викликом, будучи обізнаним про його процесуальні права і обов`язки, для проведення слідчих дій не з`являється.

Посилаючись на обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ст..177 КПК України, а саме: ухилення від органів досудового розслідування та суду, знищення або спотворення доказів, незаконний вплив на свідків, перешкоджання у інший спосіб кримінальному провадженню, зазначаючи на неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання, зазначаючи на обґрунтованість підозри, яка повідомлена ОСОБА_5 ,, а також наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний уникав від явки до слідчого, був оголошений в розшук. Крім того прокурор зазначила, що підозрюваний може впливати на свідків, знищити докази або ж перешкоджати кримінальному провадження у інший спосіб, в зв`язку з чим просила клопотання задовольнити, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначаючи на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості підозри та наявності ризиків, а також зазначив про те, що повістки про виклик до слідчого були отримання після дати встановленої явки.

ОСОБА_5 підтримав свого захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001085 від 06.12.2020 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 06.12.2020 близько о 12 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. Резервна, 29, внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , впав з будівельних лісів (стійок), в результаті чого отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.

22.10.2021 р. досудове розслідування у кримінальному провадженні № 001085 від 06.12.2020 було зупинено та ОСОБА_5 оголошено у розшук.

Звертаючись до суду, слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_11 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В силу положень ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм і застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Під час розгляду клопотання встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, що підтверджується наступними доказами: висновоком судової експертизи безпеки життєдіяльності та охорони праці від 28.05.2021 р., висновком експертного дослідження від 08.12.2020 р. за результатами проведення судово-медичної екпертизи, протоколом огляду місця події від 06.12.2020 р., показами свідка ОСОБА_10 .

Слідчий суддя не надає оцінку належності, допустимості і достатності даних доказів, що долучені до клопотання, на підтвердження винності особи у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки зазначені обставини підлягають встановленню в ході судового розгляду кримінального провадження, а лише оцінює в даному випадку їх достатність для підтвердження того, що підозрюваний може бути причетний до вчинення злочину і проведення відносно нього подальшого досудового розслідування є виправданим.

При вирішенні клопотання щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу крім наявності обгрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, слідчий суддя приймає до уваги обставини, що характеризують особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, місце роботи, міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Також слідчий суддя приймає до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.
Звертаючись до суду слідчий просить застосувати до підозрюваного. запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування, знищити або спотворити докази, перешкоджати кримінальному провадженню у інший спосіб, впливати на свідків.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Тяжкість злочину не є безумовною підставою для тримання особи під вартою без доведеності доцільності застосування такого запобіжного заходу та ступеня суспільної небезпечності даної особи.
Органом досудового розслідування не надано слідчому судді доказів, які б підтверджували суспільну небезпечність ОСОБА_5 ,, як особи, запобігти якій можливо лише ізолювавши в умови слідчого ізолятора.
В ході судового розгляду прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти існуючим ризикам.
Слідчий суддя, враховуючи ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може ухилятись від органу досудового розслідування, впливати на свідків, обставини, визначені ст.178 КПК України, вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, відсутність доказів, які б свідчили про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного, вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту у визначений час доби з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України, надасть можливість запобігти наявним ризикам, забезпечить дієвість кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а крім того не призведе до порушення особистих прав підозрюваного та захистить суспільний інтерес.
З врахуванням викладених обставин в їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і вважаю за можливе застосувати до останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту, з визначенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 181, 182, 183, 193-196, 369-372 КПК України,

у х в а л и в:

у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП у м.Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001085 від 06.12.2020 р., відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України, зобов`язавши:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання,

- утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Визначити строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування до 07.12.2021 р.

Ухвалу надіслати до виконання до управління поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя