Провадження №1-кп/389/115/20
У Х В А Л А

16 вересня 2021 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених: - ОСОБА_4 ,

- ОСОБА_5 ,

- ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001520 від 25 жовтня 2019року, стосовно

ОСОБА_4 ,
обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.187 КК України,-
ОСОБА_5 ,
обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 КК України, -
ОСОБА_6 ,
обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

05 травня 2020 року до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області, від прокуратури Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001520 від 25 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.187 КК України.
Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 20 липня 2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжений строк тримання під вартою до 17 вересня 2021 року, ОСОБА_6 продовжений строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком до 20 вересня 2021 року.
В судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, а обвинуваченому ОСОБА_6 - домашнього арешту. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів проти власності, життя і здоров`я, передбачених ч.ч.3,4 ст.187 КК України, при цьому ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченим запобіжних заходів не зникли.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою через недоведення прокурором вищезазначених ризиків та їх необгрунтованість.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник у судовому засіданні також заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою з аналогічних підстав та просили застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник у судовому засіданні просили змінити запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання у зв`язку з необхідністю працювати у нічний час.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вислухавши у судовому засіданні думку учасників судового провадження, суд дійшов до наступного.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судвраховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду.

Так, рішенням ЄСПЛ від 06 квітня 2000 року у справі «Лабіта проти Італії», в якому зазначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством та погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого організованою групою, які закон класифікує як особливо тяжкі злочини, що, зокрема карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, тобто у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст.187 КК України.

Суд приходить до висновку про наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, оскільки це підтверджується вказаними у клопотанні доказами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що обвинувачені могли вчинити злочини передбачені ч.ч.3, 4 ст.187 КК України.
Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема викладеного у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування та судового розгляду, сприяти якому має й тримання під вартою.
Крім того, під час розгляду вищезазначеного клопотання у вказаному кримінальному провадженні встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які на момент розгляду даного клопотання не зменшилися та не зникли.

Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть переховуватися від суду, оскільки вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які їм загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна. Злочини є умисними, корисливими та вчинені в складі організованої злочинної групи, що значно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, що вказує на існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть незаконно впливати на свідків та потерпілих, зокрема, перебуваючи на свободі, матимуть можливість визначити з іншими обвинуваченими спільний план заходів надання свідчень у провадженні, в тому числі повідомлення неправдивих обставин щодо власних дій з метою уникнення кримінальної відповідальності та, які наразі судом не допитані, що вказує на існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Також, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть вчинити інші подібні кримінальні правопорушення, пов`язані із вчиненням майнових корисливих злочинів, так як обвинувачені своїми незаконними діями проявили схильність до скоєння вказаних злочинів та суспільно-корисною діяльністю на момент застосування до них запобіжного заходу у виді тримання під вартою не займалися, обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, не працюють, не одружені, на утриманні неповнолітніх дітей немає, тобто не мають міцних соціальних зв`язків, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, рішення ЄСПЛ - Сельчук проти Туреччини (Selcuk v. Turkey), Мацнеттер проти Австрії (Matznetter v. Austria), а тому існує можливість їх ухилення від кримінальної відповідальності, що дає достатні підстави для існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи наявні ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали та не зменшилися і виправдовують обраний запобіжний захід, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на викладене та заслухавши думку учасників судового засідання, судвважає за доцільне продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , суддійшов до наступного.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством та погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого організованою групою, який закон класифікує як особливо тяжкий злочин, що зокрема карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Суд приходить до висновку про наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, оскільки це підтверджується вказаними у клопотанні доказами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що обвинувачений міг вчинити злочини передбачені ч.4 ст.187 КК України, що узгоджується з вищезазначеною практикою Європейського суду з прав людини.
Крім того, наявні ризики, передбачені пунктами 1,3 ч.1 ст.177 КПК України , а саме те, що ОСОБА_6 може ухилятися від кримінальної відповідальності, оскільки за вчинення інкримінованого злочину йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна, а також незаконно впливати на свідків та потерпілих, які ще в судовому засіданні не допитувалися.
Під час вирішення про достатній та необхідний запобіжний захід, що може забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам, суд, враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, а саме: одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, також те, що за станом здоров`я потребує постійного нагляду та лікування, позитивно характеризується за місцем проживання.
Вислухавши думку учасників судового засідання, за вказаних обставин, враховуючи наявні ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, суд визнає за необхідне, продовжити ОСОБА_6 строк домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши останньому залишати житло за місцем проживання у нічний час, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Підстав для зміни даного запобіжного заходу на особисте зобов`язання судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.177,178,182,183,331,392, 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Світловодськ Кіровоградської області, продовжити строк тримання під вартою на строк 60 днів, який обчислювати з 16 години 00 хвилин 16 вересня 2021 року по 16 годину 00 хвилин 14 листопада 2021 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м.Кременчук Полтавської області, продовжити строк тримання під вартою на строк 60 днів, який обчислювати з 16 години 00 хвилин 16 вересня 2021 року по 16 годину 00 хвилин 14 листопада 2021 року.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м.Кременчук Полтавської області, продовжити строкдомашнього арешту у нічний час строком на два місяці, а саме до 16 листопада 2021 року.

Заборонити ОСОБА_6 у нічний час доби, а саме з 21.00 години по 06.00 годину, залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадків явки до суду, пов`язаних з розглядом даного кримінального провадження.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- не відлучатися без дозволу прокурора, суду із населеного пункту, в якому він проживає;
- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утриматися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими учасниками кримінального провадження за винятком участі в процесуальних діях під час судового розгляду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому, що наслідком невиконання будь-якого з покладених обов`язків, є підставою для вирішення питання про обрання відносно обвинуваченого іншого запобіжного заходу.

Виконання ухвали доручити Світловодському відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області.

Копію ухвали, до відома, направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», вручити прокурору та обвинуваченим.

На ухвалу суду, в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їм копій судового рішення.

В іншій частині ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1