Номер провадження: 11-сс/813/1886/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000127 від 17 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000127 від 17 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, а саме: нежитлових будівель загальною площею 448,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання про накладення арешту на нежитлові будівлі загальною площею 448,4 кв.м. за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні (Маршала Жукова), 75/1, які належать на права приватної власності ПП «ЛЮКС-КВ», шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дій, направлені на відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна чи перереєстрацію його у будь-який спосіб, а також заборони проведення будь-яких будівельних робіт.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що не відповідають дійсності висновки слідчого судді про те, що в клопотанні прокурора про арешт майна не обґрунтовано можливість досягнення завдань застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки у клопотання належним чином обґрунтовано необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речового доказу, зокрема запобігання відчуження на користь третіх осіб нежитлових будівель загальною площею 448,4 кв.м. за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні (Маршала Жукова), 75/1.

Крім того, необґрунтованими є доводи слідчого судді про те, що визнання об`єкту нерухомого майна речовим доказом не доводить тих обставин, що вказаний об`єкт повністю відповідає критеріям ч.1 ст.98 КК України.

Прокурор заначила, що будівлі, на які необхідно накласти арешт, є об`єктом кримінально-протиправних дій, а саме самовільного будівництва на самовільно зайнятій земельній ділянці, та мають ознаки речового доказу, визначені ст.98 КПК України.

Також прокурор вважає необґрунтованими доводи слідчого судді про те, що у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, оскільки з метою збереження речового доказу арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної та юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

На думку прокурора відсутність цивільного позову у кримінальному провадженні, не є підставою для відмови в накладенні арешту на майно.

Позиції учасників апеляційного провадження

Прокурор ОСОБА_6 підтримала свою апеляційну скаргу та просила скасувати оскаржену ухвалу.

Також прокурор повідомила, що не надалось можливим встановити зв`язок із власником майна, на підтвердження чого надала копію доручення оперативному підрозділу про вручення повістки та копію повістки про виклик директора ПП «ЛЮКС-КВ» ОСОБА_7 .

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши доповідь головуючого судді, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1-4 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Згідно з вимогами п.1) ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст.170 КПК України).
Згідно з вимогами ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п.1) ч.2 ст.170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Слідчий суддя в оскарженій ухвалі дійшов висновку про те, що клопотання та додані до нього матеріали не містять обґрунтування можливості досягнення завдань застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а сам по собі факт визнання нерухомого майна речовим доказом не є підставою для накладення арешту.

Апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком слідчого судді.

Апеляційний суд дослідив матеріали кримінального провадження та встановив, що слідчим відділом ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000127 від 17 грудня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 та 77/1, здійснюються незаконні будівельний роботи з будівництва нежитлової будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що загальну площу будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , змінено з 250,9 кв.м. на 448,4 кв.м. та перейменовано вказаний об`єкт на «нежитлові будівлі», при цьому, підставою вказаного рішення стали довідка № 412 від 18 грудня 2020 року та технічний паспорт від 18 грудня 2020 року, видані ФОП ОСОБА_8 , зокрема, у довідці вказано, що під час обстеження об`єкту виявлено технічну помилку нежитлову будівлю під літерою «Б», що було упущено в ході первинної інвентаризації.

Водночас, на запит прокурора отримано відповідь із КП «БТІ» ОМР та встановлено, що станом на 18 жовтня 2012 року за вказаною адресою будівля під літерою «Б» та площею 197,5 кв.м. відсутня.

Відповідно до інформації Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР станом на 07 грудня 2020 року виявлено факт виконання будівельних робіт з будівництва нежитлової будівлі між нежитловими будівлями за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 75/1 та АДРЕСА_2 .

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що площу нежитлових будівель за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 75/1, збільшено за рахунок новозбудованої будівлі під літерою «Б», оскільки Департаментом архітектури та містобудування ОМР не видавалися містобудівні умови та обмеження для проектування, реконструкції об`єкта за цією адресою.

Дослідивши вказані обставини, встановлені під час досудового розслідування, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість мотивів слідчого судді, які стали підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зважаючи на те, що під час досудового розслідування проведено необхідні слідчі (розшукові) дії, необхідні для встановлення обставин даного кримінального провадження та які дають обґрунтовані підстави вважати про наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку про те, що нежитлова будівля за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 75/1, має беззаперечне відношення до обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме може бути безпосереднім предметом його вчинення та відповідає критерію речового доказу, встановленого ст.98 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд визнає необґрунтованим та передчасним висновок слідчого судді про те, що лише постанова про визнання речовим доказом, додана до клопотання про арешт майна, може слугувати підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно із ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
ЄСПЛ, в рішенні по справі «Волохи проти України», наголошував на тому, що втручання органів виконавчої влади у права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватися судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль надає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.
Відповідно до ст.7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що прокурор довів наявність підстав вважати, що вказане майно (нежитлові будівлі) повністю відповідає вимогам ст.98 КПК України та може бути використано як доказ у кримінальному провадженні для встановлення факту та обставин, які підлягають такому встановленню під час досудового розслідування.

Відтак, застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту майна, відповідає загальним засадам кримінального процесуального законодавства та завданню кримінального провадження, тобто арешт нежитлових будівель зберігає баланс між недоторканістю права власності та потребами досудового розслідування, які виправдовують таке втручання.

Пунктом 2) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 слід задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалою, якою задовольнити клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись статтями 7, 9, 16, 132, 170, 171, 173, 174, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000127 від 17 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.197-1 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про накладення арешту на майно.

Накласти арешт на нежитлові будівлі загальною площею 448,4 кв.м., розташовані за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні (Маршала Жукова), 75/1, які, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), належать на праві приватної власності ПП «ЛЮКС-КВ» (), шляхом заборони відчуження вказаного об`єкту нерухомого майна чи його перереєстрації у будь-який спосіб, а також проведення будь-яких будівельних робіт.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4