УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року, в рамках кримінального провадження №0000666 від 11.09.2019,

ВСТАНОВИЛА:

26 липня 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року, в рамках кримінального провадження №0000666 від 11.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в обґрунтування якого заявник зазначив наступне.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року, в межах кримінального провадження №0000666 від 11.09.2019 за ч.2 ст.286 КК України, задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 та накладено арешт на тимчасово вилучене 10 вересня 2019 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди майно, а саме автомобіль марки Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 .

Як вказано в ухвалі суду, арешт на автомобіль накладено з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення проведення призначених під час досудового розслідування експертиз.

Заявник у клопотанні звертає увагу, що на даний час досудове розслідування жодним чином не здійснюється, а слідчий СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 ігнорує будь-які клопотання власника транспортного засобу та не дає дозволу на ознайомлення з матеріалами справи, незважаючи на те, що ОСОБА_4 є потерпілою у кримінальному провадженні.

Також адвокат ОСОБА_3 зазначає, що на день звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту, про підозру у кримінальному провадженні нікому не оголошено, а по справі допускається тяганина та повна бездіяльність та ігнорування звернень власника з боку слідчого, при цьому досудове розслідування триває більше двадцяти двох місяців.

Особливу увагу заявник акцентує також на тому, що автомобіль знаходиться на штрафному майданчику у відкритому стані, до автомобіля є вільний доступ, оскільки його двері не зачинені, люк на даху автомобіля знаходиться у привідкритому положенні, що допускає проникнення до салону опадів та пилу, гальмівні диски автомобіля повністю вкриті іржею, що потребує їх негайної заміни.

Відтак, заявник вважає, що в подальшому арешті майна, належного ОСОБА_4 , відпала потреба, оскільки, органом досудового розслідування проведено ряд судових експертиз для встановлення важливих обставин в кримінальному провадженні, та як наслідок, потреби у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, відсутні.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав у ньому наведених та просив задовольнити. Звертав увагу, всі експертні дослідження з автомобілем в даному кримінальному провадженні було проведено, при цьому отримати будь-які підтвердження цьому немає можливості, у зв`язку з повним ігноруванням слідчим будь-яких клопотань від власника майна, зокрема, щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Уповноважений прокурор та слідчий у кримінальному провадженні №0000666 від 11.09.2019 в судове засідання на неодноразові виклики не з`явилися, про розгляд клопотання повідомлені завчасно та належним чином. Додаткових пояснень, заяв та клопотань до суду не направляли.

Слідчий суддя, вислухавши думку представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення,пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння,що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУ Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження №0000666 від 11.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року, в межах кримінального провадження №0000666 від 11.09.2019 за ч.2 ст.286 КК України, задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_5 та накладено арешт на тимчасово вилучене 10 вересня 2019 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди майно, а саме автомобіль марки Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 .

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що арешт на зазначений автомобіль було накладено з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

При цьому, з наданих матеріалів також вбачається, що 10 вересня 2019 року під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки Toyota Land Cruiser, державний номерний знак НОМЕР_1 , було вилучено та поміщено на зберігання на спеціальний майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Семенівка, вул. Кірова, 15.

При цьому, слідчий суддя приймає до уваги та враховує ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як прокурор не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Згідно з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСі" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Отже, оскільки жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання заявника та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду не надано, слідчий суддя вважає, що доводи, зазначені в клопотанні, є обґрунтованими.

При цьому слідчим суддею враховується, що арешт автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , триває майже два роки, тобто значний час, а орган досудового розслідування жодним чином не обґрунтовує необхідності у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Крім того, слідчому судді не наведено додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Таким чином, аналіз наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність на даний час підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Викладені обставини в сукупності свідчать про те, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_4 належним їй майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником власника майна доведено, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, а тому вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року, у кримінальному провадженні №0000666 від 11.09.2019 за ч.2 ст.286 КК України, підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст.170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року, в рамках кримінального провадження №0000666 від 11.09.2019, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2019 року, в рамках кримінального провадження №0000666 від 11.09.2019, а саме на:

автомобіль марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1