Справа № 278/3210/19
В И Р О К
Іменем України

24 грудня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою технічною освітою, непрацюючого, розлученого, засудженого 24.10.2017 Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до 3 років позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки, а ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 5.06.2018 скасовано звільнення та направлено для відбування реального покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК,
в с т а н о в и в:

31 серпня 2019 року близько 3 години ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 перебували поблизу будинку АДРЕСА_2 , де між ними на ґрунті ревнощів виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій умисел, у цей же час та місці ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 не менше двох ударів правим кулаком по голові, не менше двох ударів правим кулаком в область попереку та один удар лівою ногою по лівій сідниці. Після чого, йдучи по дорозі до місця проживання ОСОБА_6 , що в АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 наніс останній не менше двох ударів правою ногою по сідницях. В подальшому, перебуваючи на подвір`ї домоволодіння за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 не менше двох ударів правим кулаком в область лівої та правої нижньої частини живота та не менше трьох ударів в обличчя, від яких остання впала на землю, після чого ОСОБА_4 наніс їй не менше чотирьох ударів правою ногою в область спини справа та не менше трьох ударів в область живота. Своїми вказаними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді політравми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин волосяної частини голови, параорбітальних гематом з обох сторін, забою м`яких тканин грудної клітки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, перелому 9 ребра справа, яке відносить до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, а також тупої травми живота з гематомою правої долі печінки, яка викликала внутрішньочеревну кровотечу та була небезпечна для життя, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_4 на стадії з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами вину в інкримінованому діянні визнав частково. Після дослідження сукупності усіх доказів показав, що ввечері напередодні того дня він приїхав до місця проживання її колишньої співмешканки ОСОБА_6 , щоб побачити спільних дітей, які проживають із нею. Приїхавши до будинку ОСОБА_6 , дізнався, що її немає вдома, а діти перебувають з бабусею. Дізнався від знайомих, що ОСОБА_6 перебуває у знайомого на дачі. Зателефонував їй, так як хотів забрати її додому, щоб побачитися із дітьми. Близько 2 год. 30 хв. забрав ОСОБА_6 з будинку її знайомого, вона була дуже п`яна, і обвинувачений наніс їй декілька ляпасів долонею по обличчю, щоб трохи привести її до тями. По дорозі додому потерпіла падала від того, що була дуже п`яна, а обвинувачений допомагав їй підвестися на ноги, при цьому наніс їй декілька ударів долонею по обличчю і підштовхував її ногами в область стегон. Далі привів її додому і сам пішов до себе додому. Визнає, що наніс потерпілій тілесні ушкодження, однак не в такій кількості та такої тяжкості. Удари наносив тільки руками, в область обличчя та грудей, близько 10-15 ударів. В судових дебатах та останньому слові обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у спричиненні потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, просив суворо не карати.
Окрім визнання обвинуваченого ОСОБА_4 , його винуватість доводиться сукупністю інших досліджених судом доказів.
Потерпіла ОСОБА_6 показала, що із ОСОБА_4 має двох спільних дітей, а на момент події у відносинах із ним не перебувала. Того дня близько 2 години вона гостювала у свого знайомого на дачі. ОСОБА_4 переліз через паркан вказаної дачі, наніс їй декілька ударів по голові та потягнув додому. Як по дорозі додому, так і біля дому ОСОБА_4 наносив їй удари по тулубу та животу. Від ударів у неї була кровотеча з носа. Коли були біля будинку, вийшла її мати та забрала її додому.
Аналогічні свої показання потерпіла ОСОБА_6 деталізувала та продемонструвала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень під час слідчого експерименту (т. 1 а.с. 169-178), при цьому потерпіла вказала, що по дорозі додому ОСОБА_4 правим кулаком наніс їй не менше двох ударів по голові, не менше двох ударів в область низу спини, правою ногою не менше двох ударів по праві та лівій сідниці, один удар лівою ногою в ліву сідницю та не менше двох ударів в область низу спини, від чого вона відчула різку біль та стала себе погано почувати. Перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_4 правим кулаком наніс їй не менше двох ударів в область правої нижньої частини живота, не менше трьох ударів в обличчя, від чого вона впала на землю (на правий бік). Після чого, ОСОБА_4 наніс їй не менше чотирьох ударів правою ногою по спині, та не менше трьох ударів в область живота.
Свідок ОСОБА_7 (матір потерпілої) показала, що тієї ночі близько 3 години почула біля хати крики, вийшла на двір і побачила, як ОСОБА_4 б`є ногами її дочку ОСОБА_6 , при цьому ображає її нецензурною лайкою та погрожує вбити. Бачила, як обвинувачений наніс 4-5 ударів. В цей момент свідок підбігла до них та забрала потерпілу від ОСОБА_4 , затягнула її до хати та викликала швидку допомогу. ОСОБА_4 втік. Швидка забрала її дочку в лікарню. Також додала, що ввечері перед даними подіями бачила як ОСОБА_4 ходив біля їхнього будинку.
Аналогічні свої показання свідок ОСОБА_7 деталізувала та продемонстрували механізм цієї події під час слідчого експерименту (т. 1 а.с. 163-168), при цьому свідок вказала, що вказана подія відбувалася саме на подвір`ї її домоволодіння, де ОСОБА_4 правою ногою наніс лежачій на землі ОСОБА_6 не менше чотирьох ударів по спині та не менше трьох ударів в живіт, після чого ОСОБА_4 побіг в напрямку вул. Богунської.
31.08.2019 до Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області зі служби екстреного виклику 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що в цей же день о 3 год. 51 хв. на території будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_4 наніс дочці заявниці ОСОБА_6 тілесні ушкодження (т. 2 а.с. 47). Того ж дня о 3 год. 55 хв. було здійснено виїзд бригади швидкої медичної допомоги за вказаною адресою та зафіксовано у ОСОБА_6 тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканин обличчя, гематоми обох очей, закритий перелом ІХ-Х-ХІ ребер зліва, забій ребер справа, множинні садна та гематоми тулуба та кінцівок, отримані внаслідок побиття колишнім співмешканцем (т. 1 а.с. 184-185).
31.08.2019 о 6 год. 48 хв. із заявою до Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області звернулася ОСОБА_7 з приводу побиття дочки ОСОБА_6 її колишнім співмешканцем ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 155). У той же день о 9 годині до Житомирського РВП із заявою звернулася ОСОБА_6 щодо нанесення їй колишнім співмешканцем ОСОБА_4 множинних тілесних ушкоджень, внаслідок яких вона була госпіталізована до лікарні (т. 1 а.с. 156).
Того ж дня за участю власниці ОСОБА_7 було оглянуто місце події територія подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , де зі слів власниці ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження її дочці ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 158-160).
При судово-медичній експертизі у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: політравми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин волосистої частини голови, параорбітальних гематом з обох сторін, забою м`яких тканин грудної клітки, перелому ІХ ребра справа, а також тупої травми живота з гематомою правої долі печінки, яка зумовила внутрічеревну кровотечу, що викликало оперативне втручання. Тупа травма живота та гематома правої долі печінки, яка викликала внутрічеревну кровотечу, були небезпечними для життя, а тому відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, утворились від дії твердого тупого предмету, яким міг бути кулак, взута нога тощо. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м`яких тканин волосистої частини голови, параорбітальних (навкруги обох очей) гематом відносяться до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я, виникли від дії тупих предметів, яким міг бути кулак тощо. Ушкодження у вигляді забою грудної клітки, перелому ІХ ребра справа відносяться до категорії середньої тяжкості як такі, що потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, але не були небезпечними для життя, виникли від дії твердого тупого з обмеженою контактуючою поверхнею предмету, могли утворитися як від нанесення ударів травмуючим предметом, так і в результаті падіння з положення стоячи з послідуючим ударом о виступаючі тупі предмети. Не виключено, що всі вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 виникли в термін та при обставинах, вказаних потерпілою, тобто 31.08.2019. Встановити кількість нанесених ударів та характер травмуючих предметів не представилось можливим (висновок експерта від 26.09.2019 № 2997, т. 1 а.с. 161-162). Захисник просив визнати відомості названого висновку експерта недопустимими доказами, оскільки цей висновок засновано на відомостях іншого висновку експерта, який не було відкрито обвинуваченому після закінчення досудового розслідування, та захиснику після його призначення на початку судового розгляду. Крім того, матеріали досудового розслідування не містять відомостей про спосіб отримання слідчим карти стаціонарного хворого, відомості якої стали підставою для надання висновку. Суд не може погодитись із названими доводами сторони захисту, виходячи із наступного. Як видно із дослідженого висновку експерта, він заснований на відомостях висновку експерта від 20.09.2019 № 2931, який, у свою чергу, заснований на відомостях карти стаціонарного хворого № 5361/599 щодо потерпілої. Достовірність зазначених у медичній карті та висновку експерта № 2997 відомостей стороною захисту не оспорюється. Щодо невідкриття стороні захисту документів про спосіб отримання слідчим медичної карти стаціонарного хворого потерпілої, суд виходить із того, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 56 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) потерпілий має право подавати докази слідчому, у тому числі й документи або їх копії, витяги тощо (ч. 6 ст. 99 КПК). При цьому процесуальної форми фіксації подання документів потерпілим слідчому КПК не передбачає, оскільки протокол складається у випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 103, ч. 1 ст. 104 КПК). Таким чином, потерпіла ОСОБА_6 мала право надати слідчому медичну документацію відносно себе, при цьому процесуальна фіксація такої дії КПК не передбачена. У цьому випадку потреба у зверненні до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу відсутня. А оскільки висновок № 2931 ґрунтується саме на відомостях стаціонарної карти хворого ОСОБА_6 , суд не вбачає підстав для визнання відомостей цього висновку недопустимими доказами.
Разом з цим, суд на підставі ч. 12 ст. 290 КПК не допускає як докази винуватості ОСОБА_4 відомості висновку судово-медичної експертизи від 23.09.2019 № 2931 (т. 2 а.с. 89-91), оскільки названий висновок не було відкрито стороні захисту після закінчення досудового розслідування, хоча цей висновок був у розпорядженні сторони обвинувачення. З цієї ж підстави суд не допускає як докази винуватості обвинуваченого відомості копій постанов про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності (т. 1 а.с. 195-198).
Під час слідчого експерименту ОСОБА_4 продемонстрував, як він наніс один удар правим кулаком в область ребер потерпілої ОСОБА_6 та не менше двох ударів правою ногою в область сідниць останньої (т. 1 а.с. 179-182).
Також сторона захисту просила визнати усі вищенаведені докази недопустимими як такі, що зібрані без достатніх підстав. Зокрема, захисник вважав, що оскільки кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 було розпочато за ч. 1 ст. 122 КК, воно було приватним обвинуваченням й могло бути розпочато лише на підставі заяви потерпілої, а було розпочато на підставі рапорту поліцейського та заяви матері потерпілої (т. 2 а.с. 46-47). Суд не може погодитись із такими доводами захисника, виходячи із наступного. Ст. 477 КПК передбачає, що кримінальне провадження за ч. 1 ст. 122 КК є приватним обвинуваченням і може бути розпочато лише на підставі заяви потерпілого. Як видно із реєстру матеріалів досудового розслідування та вищенаведених заяв потерпілої та її матері про вчинення кримінального правопорушення, вони звернулись із цими заявами 31.08.2019 о 6:48 та о 9:00, після чого було проведено першу слідчу дію огляд місця події. Таким чином, оскільки всі вищенаведені докази здобуті після подання заяви потерпілої про вчинення кримінального правопорушення, вони таким чином здобуті у межах КПК. Зазначені у ЄРДР відомості про усну заяву про кримінальне правопорушення не є підставою для визнання доказів недопустимими, здобутих після відповідної заяви потерпілої.
Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного діяння доведена, і кваліфікує його за ч. 1 ст. 121 КК як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК, є умисним тяжким злочином проти здоров`я людини.
Обвинувачений ОСОБА_4 судимий за вчинення нетяжкого корисливого злочину, за що на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі (строк відбування покарання закінчується 7.11.2022), розлучений, непрацевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає рецидив кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, маючи судимість за умисне кримінальне правопорушення (ч. 2 ст. 185 КК), яка не враховувалась при кваліфікації вищевказаного діяння обвинуваченого.
Враховуючи наведене, безальтернативний характер санкції ч. 1 ст. 121 КК щодо виду покарання, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої покарання обставини, позицію прокурора, суд з урахуванням особи обвинуваченого призначає ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі. Разом із цим зважаючи на позицію потерпілої, яка не наполягала на суворості покарання, відновлення її здоров`я, суд призначає покарання ближче до мінімальної межі санкції. Крім того, враховуючи, що обвинувачений вчинив дане кримінальне правопорушення під час невідбутого покарання за попереднім вироком, суд на підставі ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднує невідбуте покарання, призначене вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24.10.2017.
Цивільний позов прокурора про стягнення витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої, підтверджений довідкою (т. 1 а.с. 17), суд задовольняє в повному обсязі.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, суд вважає ці вимоги обґрунтованими та розумними, а тому задовольняє їх в повному обсязі.
Даних про процесуальні витрати та речові докази матеріали провадження не містять.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений відбуває покарання у виді позбавлення волі, підстав для обрання відносно нього запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, та призначити йому покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного цим вироком, часткового приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24.10.2017, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді шести років позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.
Цивільний позов прокурора задовольнити. Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави в особі Комунального некомерційного підприємства "Центральна районна лікарня" Житомирської районної ради 6738 (шість тисяч сімсот тридцять вісім) гривень витрат на стаціонарне лікування потерпілої.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням.
На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілій не пізніше наступного дня після ухвалення. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1