Справа 362/1120/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1255/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

15 лютого 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Струцівка Коростишівського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, востаннє: вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.10.2010 року за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців без позбавлення права керування транспортними засобами.

Крім того, даним вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за наступних обставин.
Так, 29.01.2020 року близько 06 год. 00 хв. ОСОБА_8 керував технічно справним автопоїздом у складі фургона «RENAULT MAGNUM AE 440», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом «OMAR 20W82P», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухався у правій смузі руху на 73 км. автодороги «Київ-Одеса» у напрямку міста Києва. При цьому ОСОБА_8 порушив вимоги п.п. 2.3б, 10.1, 10.4, 10.6 Правил дорожнього руху України, зокрема: не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою; перед початком маневру розвороту із правої смуги не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; розпочав здійснювати розворот із правої смуги (не з крайньої лівого положення), не надавши перевагу у русі попутному автомобілю «OPEL COMBO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався у лівій смузі; при виконані маневру розвороту з правої смуги (не з крайнього лівого положення) для забезпечення безпеки не звернувся за допомогою до інших осіб та створив небезпеку для руху вказаному автомобілю «OPEL COMBO», який рухався у лівій смузі руху, що призвело до зіткнення даного автомобіля із задньою лівою боковою частиною причепа до транспортного засобу, яким керував ОСОБА_8 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир вищезазначеного автомобіля «OPEL COMBO», потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких помер у Білоцерківській міській лікарні № 2 Київської області, а саме: перелом кісток склепіння основи черепа; ушкодження твердої мозкової оболонки та тканини головного мозку; крововиливи під м`якими мозковими оболонками; рани голови; синці на повіках обох очей; ушкодження слизової оболонки стінки лівої щоки.
Порушення ОСОБА_8 вимог п.п. 2.3б, 10.1, 10.4, 10.6 ПДР перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з вироком суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2021 року змінити в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк два роки, зобов`язавши періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник вказує, що призначаючи ОСОБА_8 покарання суд неповною мірою врахував всі обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що ОСОБА_8 офіційно працевлаштований, має середню освіту, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, утримує, піклується та доглядає за матір`ю пенсійного віку, він є єдиним джерелом доходу для сім`ї та для відшкодування шкоди потерпілій, на обліку і лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно, відсутня інформація про причетність до вчинення ним інших порушень правил дорожнього руху.
Апелянт вказує, що ОСОБА_8 свою вину визнав повністю, щиросердечно розкаявся, після скоєння ДТП намагався надати допомогу потерпілому, попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_10 та зобов`язався повністю відшкодувати завдану їй шкоду, яку вже почав відшкодовувати, вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних правопорушень, вчинених з необережності.
Таким чином, апелянт вважає, що засудивши ОСОБА_8 до трьох років шести місяців позбавлення волі без застосування ст. ст. 75 КК України, суд першої інстанції не врахував всієї сукупності вищевикладених пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, в результаті чого безпідставно призначив ОСОБА_8 покарання, яке за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичнимобставинам кримінального провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч.2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував фактичні обставини кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер та мотиви порушення ОСОБА_8 правил дорожнього руху, його поведінку після скоєння ДТП, особу винного, який має непогашену судимість, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має батьківські обов`язки щодо утримання трьох неповнолітніх дітей, має на утриманні матір похилого віку, офіційно працює водієм та є єдиним джерелом доходу для сім`ї, думку потерпілої, якій не відшкодував завдану шкоду. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття у вчиненому, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, з яким погоджується і колегія суддів.

Усі доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, які, на його думку, могли б стати підставою для застосування до ОСОБА_8 приписів ст. 75 КК України, у повній мірі враховані судом при призначенні покарання обвинуваченому.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для застосування положень ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з огляду на тяжкість наслідків вчиненого ним, хоча і з необережності кримінального правопорушення, а саме настання смерті потерпілого ОСОБА_9 .
З огляду на тяжкість наслідків вчиненого обвинуваченим ОСОБА_8 злочину не може бути підставою для застосування до призначеного покарання у виді позбавлення воліположень ст. 75 КК України і той факт, що на момент апеляційного розгляду він частково відшкодував завдані потерпілій збитки, так як зазначена обставина жодним чином не знижує суспільну небезпеку вчиненого обввинуваченимкримінального правопорушення.
Отже, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання дотримався вимог кримінального закону, врахував всі обставини справи у їх сукупності та особу обвинуваченого, а тому підстав для застосування до призначеного ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі положень ст. 75 КК України, як про це ставить питання в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого,колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_8 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги захисника з приводу суворості призначеного ОСОБА_8 покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя