Справа №: 398/4417/21
провадження №: 1-кс/398/893/21
УХВАЛА
Іменем України

"21" жовтня 2021 р. слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 про бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення у ЄРДР,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Олександрійського міськрайонного суду із вказаною скаргою, у якій просить винести ухвалу, якою зобов`язати керівника Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області внести в ЄРДР відомості, викладені в його заяві від 10.09.2021 року про вичинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 197-1 КК України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
З долученої до матеріалів скарги заяви ОСОБА_2 вбачається, що 10.09.20201 року він звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до начальника відділення поліції № 1 м. Світловодськ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 .
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч. 1 ст.8КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
З положень ч. 6 ст.9КПК України слідує, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Ч. 1 ст.24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
В розумінні ч. 3 ст.26КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Тобто, враховуючи сферу дії принципу диспозитивності, процесуальний закон чітко зазначає у який спосіб слідчий суддя, суд вирішують питання.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність розглядаються за правилами глави 26 КПК України 2012 року слідчим суддею того місцевого суду, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, з урахуванням вимог ст.ст. 32, 33КПК України щодо територіальної та інстанційної підсудності.
Окрім того, в п. 6 листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2012 року №1640/0/4-12 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування спеціалізований суд зазначив, що у випадку якщо скарга не відповідає вимогам закону, слідчий суддя виносить ухвалу про повернення скарги. Скарга не відповідає вимогам закону, якщо: 1) її подала особа, яка не має права подавати скаргу (за винятком випадків, коли скарга підписана уповноваженим представником); 2) вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто подана з порушенням правил підсудності, встановлених ст. 218 КПК); 3) її подано після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК, і особа не заявила клопотання про його поновлення або слідчий суддя не знайшов підстав для його поновлення.
Також, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 квітня 2013 року № 223-558/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», зазначено, що оскільки законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (частина сьома статті 100, частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина третя статті 244, частина десята статті 290 КПК України), з урахуванням положень частини шостої статті 9КПК України правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, частина перша статті 306, частина третя статті 234КПК України тощо). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що у таких випадках не можна керуватися положеннями частини першої статті 32 КПК України, яке, з огляду на зміст цієї статті та її місце у структурі КПК України, стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті, і не регламентує діяльність слідчого судді.
Водночас, у більшості випадків КПК України визначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (частина сьома статті 100, частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина третя статті 244, частина десята статті 290 КПК України). Таким чином, зазначене правило має застосовуватись й до розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування.
Зі змісту поданої скарги вбачається, що скаржник оскаржує бездіяльність посадових осіб відділення поліції № 1 м. Світловодськ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, що знаходиться у м. Світловодську, а відтак скаржник оскаржує бездіяльність посадових осіб, місце розташування органу, у якому вони працюють, знаходиться поза межами юрисдикції Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.
Відповідно до положень п.2 ч.2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.
Зважаючи на викладене, вважаю необхідним повернути скаргу ОСОБА_2 , як таку, що не підлягає розгляду в цьому суді, у відповідності до положень п.2 ч.2 ст. 304 КПК України.
Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді відповідного суду з дотримання територіальної підсудності в порядку, передбаченому КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, ч.2 ст. 304, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_2 про бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення у ЄРДР - повернути особі, яка її подала, а саме ОСОБА_2 .
Копію даної ухвали невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7 НЕРОДА