Справа № 136/1258/21
Провадження №11-сс/801/583/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:
потерпілого ОСОБА_6
та його представника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_6 ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 09 серпня 2021 року,
якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого дізнавача СД ВП №4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 13.07.2021 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 11.02.2021 за №0000015, за ознаками кримінальних проступків, передбачених ст.356, ч.3 ст.357 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

ОСОБА_6 звернувся 19.07.2021 до суду із вищевказаною скаргою на постанову старшого дізнавача СД ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 13.07.2021 про закриття кримінального провадження за №0000015 від 11.02.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.356, ч.3 ст.357 КК України.
Скаргу мотивує тим, що він, ОСОБА_6 , являється потерпілим у даному кримінальному провадженні. Ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 25.06.2021 було вже скасовано попередню постанову від 30.04.2021 у даному кримінальному провадженні про закриття кримінального провадження. Утім дізнавачем не було проведено після її постановлення жодних слідчих дій, не мотивовано підстави прийняття рішення про закриття кримінального провадження, що на думку потерпілого свідчить про незаконність такого рішення дізнавача та є підставою для його скасування.
Ухвалою суду від 06.08.2021 було відкрито провадження за скаргою та витребувано матеріали кримінального провадження, в рамках якої подано скаргу.
У судовому засіданні заявник скаргу підтримав з підстав у ній наведені, просив її задовольнити. Суду пояснив, що досудове розслідування після скасування постанови про закриття кримінального провадження від 30.04.2021 на підставі ухвали слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 25.06.2021 не проводилось, а було закінчено шляхом постановлення нової ухвали про закриття цього кримінального провадження. На даний час він, маючи право на транспортний засіб, який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а також право на інше придбане майно в період шлюбу, позбавлений можливості здійснювати свої правомочності щодо нього, у тому числі на використання документів на підтвердження права власності на майно.
Дізнавач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, в силу приписів ст.306 КПК України, його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 09 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого від 13.07.2021 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 11.02.2021, за ознаками кримінальних проступків, передбачених ст.356, ст.357 ч.3 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 09.08.2021 та ухвалити нову, якою кримінальне провадження направити для проведення досудового розслідування.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що слідчий суддя розглядаючи його скаргу на постанову про повторне закриття кримінального провадження не врахувала попередню ухвалу суду від 25.06.2021 та невиконання, не наведено мотивів її неврахування. Вважає, що за наявності кримінального правопорушення дізнавачем не було проведено жодної слідчої дії.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу свого довірителя, просив її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній.
Прокурор Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 в судове засідання не прибув з поважних причин, надав суду заяву в якій просив у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_6 відмовити, оскаржувану ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 09.08.2021 залишити без змін.
Клопотань про відкладення судового розгляду від учасників провадження не надходило.

Мотиви суду

Дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення прокурора, заслухавши пояснення скаржника та його представника колегія суддів приходить до висновку, що вказана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Згідно з приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
При розгляді скарги на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх, передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи є, передбачені ст. 284 КПК України, підстави для його закриття.
Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства у відповідності до вимог розділу ІІІ КПК України шляхом проведення слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) дій.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст.9, 283, 284 КПК України).
Положеннями ст.110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася із повідомленням про кримінальне правопорушення та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність приводів та підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження тощо.
Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді, апеляційним судом було встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею були дотримані.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що 11.02.2021 року Відділом поліції №4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області на підставі ухвал слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 04.02.2021 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.357 КК України та за №0000044, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.
23.02.2021 у кримінальному провадженні від 11.02.2021 за №0000044 слідчим ВП №4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_10 було винесено постанову про визначення правової кваліфікації та кваліфікацію змінено з ч.1 ст.289 КК України на ст.356 КК України.
22.03.2021 матеріали вказаного кримінального провадження було передано за підслідністю до СП ВП №4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області.

22.03.2021 постановою прокурора Липовецького відділення Немирівської прокуратури ОСОБА_11 матеріали кримінального провадження за №0000044 від 11.02.2021 об`єднано з матеріалами кримінального провадження за №0000015 від 11.02.2021.
30.04.2021 начальником СД ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області було винесено постанову про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 11.02.2021 за ст. 356, ч. 3 ст. 357 КК України.
25.06.2021 ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області вказану постанову слідчого від 30.04.2021 скасовано з тих підстав, що вона закрита за відсутності події злочину, у той час як у кримінальному провадженні було встановлено, що події на які вказує заявник мали місце, а відтак закриття провадження в зв`язку з відсутністю події є щонайменше нелогічним.
Постановою старшого дізнавача СД ВП №4 ОСОБА_8 від 13.07.2021 вказане кримінальне провадження закрито, за відсутності в діянні складу кримінальних проступків, передбачених ст. 356, ч. 3 ст. 357 КК України.
Так, відповідно до ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити йому прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.
Своє рішення про закриття кримінального провадження за №0000015 від 11.02.2021 за ст.356, ч.3 ст.357 КК Українистарший дізнавач обґрунтував тим, що між ОСОБА_6 та його дружиною ОСОБА_12 виникли цивільно-правові відносини, що виражаються у розподілі майна, набутого подружжям за час шлюбу, яке належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, які можуть бути вирішенні як за домовленістю, так і за судовим рішенням.

Слідчий суддя суду першої інстанції приймаючи рішення щодо відмови в задоволенні скарги ОСОБА_6 встановив та виходив з того, що у відповідності до матеріалів кримінального провадження під час спільного проживання в шлюбі, подружжям ОСОБА_13 було набуте спільне майно, в підтвердження чого були оформлені правовстановлюючі документи на ім`я дружини ОСОБА_12 , у тому числі було придбано транспортний засіб та причіп, який також був зареєстрований на ім`я дружини ОСОБА_12 .
За таких обставин слідчий суддя суду першої інстанції вважав, що слідчий в межах своєї компетенції вжив всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та дійшов правильних висновків про відсутність в діянні складу кримінальних проступків, передбачених ст.356, ст.357 ч.3 КК України, оскільки майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя на яке видано правовстановлюючі документи на одного із подружжя дружину ОСОБА_12 , отож остання є повноправним його власником та володільцем. Питання щодо розподілу такого майна чи порядку ним розпорядження підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Так, у відповідності до ст.356 КК України відповідальність настає за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Об`єктом злочину, є встановлений законодавством порядок реалізації громадянами своїх прав та обов`язків, нормальна управлінська діяльність і авторитет органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

З об`єктивної сторони злочин характеризується сукупністю таких ознак: 1) самовільним, всупереч встановленому законом порядку, вчиненням будь-яких дій; 2) оспорюваністю правомірності цих дій з боку інших громадян або юридичних осіб; 3) заподіянням такими діями значної шкоди правоохоронюваним інтересам; 4) причинним зв`язком між діями винної особи та значною шкодою.

Самовільне вчинення будь-яких дій - це здійснення особою свого дійсного або удаваного права чи вчинення інших дій всупереч встановленому порядку і без законних повноважень. Дійсним визнається право, яким особа володіє в силу закону, договору чи на іншій підставі, однак це право реалізується з порушенням порядку (наприклад, особа, яка на законній підставі отримала ордер на квартиру, не очікуючи виїзду попередніх мешканців, самовільно її займає) . Під удаваним слід розуміти право, стосовно належності якого собі винна особа помиляється. Насправді цим правом суб`єкт не володіє.

Також, у відповідності до ч.3 ст.357 КК України відповідальність настає за незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом
2. Об`єктом злочину є встановлений законодавством порядок ведення, обігу і використання офіційних та деяких приватних документів, який забезпечує нормальну діяльність підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, а також прав і законних інтересів громадян, порядок документального посвідчення фактів, які мають юридичне значення.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.3 ст.357 КК України виражається у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом та може бути інкримінована особі лише у разі, коли встановлено, що її умисел був спрямований саме на заволодіння відповідним документом.
Відповідно до ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільне небезпечне діяння, вчинене суб`єктом злочину. Склад злочину містить в собі чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона злочину. Відсутність хоча б однієї з необхідних ознак свідчить про відсутність у діянні особи складу конкретного злочину.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками органу досудового слідства та слідчого судді, що в даному кримінальному провадженні відсутні склад кримінальних проступків, передбачених ст.356, ч.3 ст.357 КК України. Також відсутні в даному випадку ознаки об`єктивної сторони кримінальних проступків - самовільне, всупереч встановленому законом порядку, вчинення будь-яких дій та незаконне заволодіння важливим особистим документом.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у випадку встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Прийняття такого процесуального рішення можливе лише після повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин та безпосередньої оцінки отриманих фактичних даних слідчими органами.
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи скаргу ОСОБА_6 на постанову старшого дізнавача СД ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження за №0000015 від 29.04.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.356, ч.3 ст.357 КК України, слідчий суддя, на якого кримінальним процесуальним кодексом України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, перевіривши законність прийнятої слідчим постанови, обґрунтовано зазначив, що слідчий, приймаючи процесуальне рішення про закриття кримінального провадження, дотримався вимог кримінального процесуального закону, належним чином дослідив обставини кримінального провадження, дав їм правову оцінку та виклав в оскаржуваній постанові мотиви прийнятого рішення, яке за своїм змістом відповідає фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування та містить обставини, які обумовлюють закриття кримінального провадження.
Врегулювання відносин, які виникли між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 може бути вирішено в порядку цивільного судочинства. Скаржник ОСОБА_6 не позбавлений права на захист своїх інтересів в порядку цивільного судочинства.
На думку колегії суддів, рішення слідчого є законним, оскільки викладені висновки відповідають фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, підстави, які виключають провадження у справі та обумовлюють її закриття достатньо вмотивовані, ґрунтуються на оцінці доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що орган досудового розслідування повно, всебічно та об`єктивно провів досудове розслідування, прийняв вмотивоване рішення про закриття кримінального провадження, а слідчий суддя, належним чином перевіривши доводи скарги, обґрунтовано визнав її такою, що не підлягає задоволенню.
Ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги викладених в ній висновків суду не спростовують.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.336, 404, 405, 407, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 09 серпня 2021 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 09 серпня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого дізнавача СД ВП №4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 13.07.2021 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 11.02.2021 за №0000015, за ознаками кримінальних проступків, передбачених ст.356, ч.3 ст.357 КК України залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3