печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження внесеного 04.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010, -

В С Т А Н О В И В :

01.10.2021 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_3 , за погодженням із прокуром, в якому останній просить накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000010 від 04.08.2021 на на мобільний телефон марки «MIUI Redmi Note 9 Pro», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сімкартою мобільного оператора «Lifecell» з абонентським номером НОМЕР_3 та з сімкартою мобільного оператора «Vodafone» з абонентським номером НОМЕР_4 , з кабелем живлення, які були вилучено 28.09.2021 під час особистого обшуку в ході затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Мотивуючи подане клопотання слідчий вказує, що наказом начальника військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України «Міжнародний міжвідомчий багатопрофільний центр підготовки підрозділів» від 03.06.2019 № 114 солдата ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом та призначено на посаду снайпера 2-го відділення стрілецького взводу (позначення дій противника) навчального відділу (центру) підготовки підрозділів.
07.02.2020 наказом т.в.о. начальника військової частини НОМЕР_5 Національної гвардії України «Міжнародний міжвідомчий багатопрофільний центр підготовки підрозділів» № 38 старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду діловода секції S-4 (логістики) штабу навчального центру підготовки підрозділів.
Так, старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, відповідно до вимог ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються Статутами.
Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Згідно ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин на території України дозволяється лише в цілях і в порядку, встановлених цим Законом, а в передбачених ним випадках - у порядку, що встановлюється нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та відповідних центральних органів виконавчої влади.
Діяльність з обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до таблиці I Переліку, на території України забороняється, за винятком діяльності з використання рослин, включених до таблиці I Переліку, в цілях і на підставах, передбачених статтями 19 та 20 цього Закону.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», протидію незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів здійснюють Національна поліція, Служба Безпеки України, Генеральна прокуратура України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах захисту державного кордону, обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, протидії їх незаконному обігу та інші органи виконавчої влади в межах наданих їм законом повноважень.
Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 324 від 07.04.2021), «Таблиця ІІ Список № 2 «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «амфетамін» є психотропною речовиною обіг якої обмежено.
Водночас, старший солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, порушуючи вимоги ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вчинив ряд тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним збутом психотропних речовин.
Так старший солдат ОСОБА_4 , керуючись бажанням вчинення тяжких злочинів у Міжнародному міжвідомчому багатопрофільному центрі підготовки підрозділів (військова частина НОМЕР_5 Національної гвардії України), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , корисливою метою якого було протиправне особисте збагачення, шляхом незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також збуту психотропної речовини обіг якої обмежено «амфетамін», що відбувалося систематично та сплановано ОСОБА_4 за наступних обставин.
31.08.2021 близько 11 год. старший солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою особистого збагачення, реалізуючи злочинний умисел спрямований на незаконний збут психотропної речовини обіг якої обмежено - амфетамін у Міжнародному міжвідомчому багатопрофільному центрі підготовки підрозділів (військова частина НОМЕР_5 Національної гвардії України), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, домовився з солдатом ОСОБА_5 , який діяв під контролем правоохоронних органів, про збут йому психотропної речовини обіг якої обмежено «амфетамін».
Цього ж дня, близько 21 год. старший солдат ОСОБА_4 повідомив солдата ОСОБА_5 , який діяв під контролем правоохоронних органів, про можливість придбання психотропної речовини обіг якої обмежено «амфетамін» у кількості 3 грама речовини, за грошові кошти в сумі 1500 гривень.
01.09.2021, близько 15 год. ОСОБА_5 , діючи під контролем правоохоронних органів, перебуваючи на території Міжнародного міжвідомчого багатопрофільного центру підготовки підрозділів (військова частина НОМЕР_5 Національної гвардії України), що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1500 грн. за придбання психотропної речовини обіг якої обмежено «амфетамін» у кількості 3 грами. Отримавши грошові кошти старший солдат ОСОБА_4 повідомив солдата ОСОБА_5 , що придбану психотропну речовину можна буде забрати цього ж дня за місцем його проживання, за адресою: АДРЕСА_3 .
В подальшому, цього ж дня, у проміжок часу з 15 год. по 17 год. 30 хв. старший солдат ОСОБА_4 у невстановленому досудовим розслідуванням місці та при невстановлених обставинах, у невстановленої слідством особи, незаконно придбав невстановлену кількість психотропної речовини, обіг якої обмежено «амфетамін», після чого почав її зберігати при собі, таким чином розпочав її незаконне зберігання, з метою подальшого збуту.
01.09.2021 близько 18 год. 20 хв. продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на незаконний збут психотропної речовини, перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , старший солдат ОСОБА_4 передав солдату ОСОБА_5 , який діяв під контролем правоохоронних органів, поліетиленовий пакет (файл) в якому знаходився згорток фольги з порошкоподібною речовиною білого кольору, а саме психотропною речовиною, обіг якої обмежено «амфетамін». Маса амфетаміну складає 0,247 г.
Амфетамін згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 324 від 07.04.2021), «Таблиця ІІ Список № 2 «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «амфетамін» є психотропною речовиною обіг якої обмежено.
Крім того, 25.09.2021 у невстановлений досудовим розслідуванням час старший солдат ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 , який діяв під контролем правоохоронних органів, про можливість придбання психотропної речовини обіг якої обмежено «амфетамін» у кількості 3 грам речовини, за грошові кошти в сумі 1500 гривень.
27.09.2021, в невстановлений досудовим розслідуванням час, старший солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з метою особистого збагачення, реалізуючи злочинний умисел спрямований на незаконний збут психотропної речовини обіг якої обмежено - амфетамін, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, домовився з ОСОБА_5 , який діяв під контролем правоохоронних органів, про збут йому психотропної речовини обіг якої обмежено «амфетамін».
28.09.2021 близько 17 год. 20 хв., ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_3 , під час особистої зустрічі з ОСОБА_5 , який залучений до конфіденційного співробітництва органом досудового розслідування, збув останньому фольговий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, за візуальними ознаками схожої на психотропну речовину амфетамін.
Того ж дня, близько 17 год. 40 хв. ОСОБА_4 , після безпосереднього вчинення кримінального правопорушення, затримано в порядку ст. 208 КПК України представниками правоохоронних органів поблизу продуктового магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , чим кримінальну протиправну діяльність останнього припинено.
Під час затримання та особистого обшуку у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено:
- мобільний телефон марки «MIUI Redmi Note 9 Pro»,
- IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сімкартою мобільного оператора «Lifecell» з абонентським номером НОМЕР_3 та з сімкартою мобільного оператора «Vodafone» з абонентським номером НОМЕР_4 з кабелем живлення.
Вилучене майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні № 0000010 від 04.08.2021 у зв`язку з чим 29.09.2021 прийнято рішення про визнання його речовим доказом.

Слідчий вказав, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, та є речовими доказами, а відтак наявна необхідність у його арешті з метою забезпечення збереження.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалась фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів.
У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор через канцелярію суду подав заяву, в якій просив провести розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представник володільця майна до судового засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття учасників розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами, їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання їх явки обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у відсутність нез`явившихся осіб.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Судовим розглядом встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 04.08.2021 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.
Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Дарницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону.
28.09.2021 ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція статті якої передбачає обов`язкову конфіскацію майна.
Під час затримання та особистого обшуку у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено:
- мобільний телефон марки «MIUI Redmi Note 9 Pro», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сімкартою мобільного оператора «Lifecell» з абонентським номером НОМЕР_3 та з сімкартою мобільного оператора «Vodafone» з абонентським номером НОМЕР_4 з кабелем живлення.
Слідчий вказує, що вилучений під час особистого обшуку мобільний телефон з сімкартами мобільних операторів, ОСОБА_4 використовував під час вчинення злочину. Зокрема використовуючи мобільний телефон ОСОБА_4 зв`язувався з ОСОБА_5 який звернувся до правоохоронних органів щодо збуту ОСОБА_4 психотропної речовини амфетамін. Крім того по мобільному телефону останнього проводилися негласні слідчі (розшукові) дії, тому вилучений мобільний телефон відповідає критеріям зазначеним в статті 98 та п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, містить в собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, має значення у кримінальному провадження та є речовим доказом.
Вилучене майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні № 0000010 від 04.08.2021 у зв`язку з чим 29.09.2021 прийнято рішення про визнання його речовим доказом.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Абзацом 1 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Судовим розглядом встановлено, що з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна сторона обвинувачення звернулася звернувся до суду 29.09.2021, що свідчить про дотримання строків на звернення до суду з даним клопотання та відповідно недотримання вимог абзацу 1 ч. 5 ст. 171 КПК України.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає за доцільне, для ефективного розслідування з метою збереження речових доказів накласти арешт на вказане майнор.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на вилучене майно, з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 98, 100, 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон марки «MIUI Redmi Note 9 Pro», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з сімкартою мобільного оператора «Lifecell» з абонентським номером НОМЕР_3 та з сімкартою мобільного оператора «Vodafone» з абонентським номером НОМЕР_4 , з кабелем живлення, які були вилучено 28.09.2021 під час особистого обшуку в ході затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту/відмову у ньому може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1