Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2021 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відео конференції провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 01 листопада2021 року про відмову в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01 листопада2021 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Рішення суду обґрунтовано тим, що є передчасним стверджувати про те, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Посилається на те, що на початку терміну відбування покарання допускав порушення встановленого розпорядку відбування покарання, однак в подальшому змінив свою поведінку в кращу сторону, працевлаштований та працює на виробництві установи за що неодноразово заохочувався адміністрацією установи. Вказує, що до кінця терміну відбуття покарання залишився незначний термін, а саме 2 місяці.

Засуджений ОСОБА_7 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити з викладених в ній мотивів.

Прокурор заперечив щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, просив її залишити без задоволення а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 81 КК України передбачає підстави та умови застосування щодо засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений:

-вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 23.03.2018, з урахуванням вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 05.09.2018 та постанови Верховного суду від 11.06.2019, за ст.ст. 185 ч.3, 2, 1, 309 ч.2, 70 ч.1,2 КК України до 6 років позбавлення волі. Зараховано ОСОБА_7 в строк покарання час тримання під вартою з 04.10.2017 по 05.09.2018 включно, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

-вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16.07.2019 з урахуванням ухвали Чернігівського апеляційного суду від 11.09.2019, за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України, остаточно призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі. Зараховано в строк покарання час тримання під вартою з 04.10.2017 по 05.09.2018 включно та з 10.04.2019 по 11.09.2019, згідно ст. 72 ч.5 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

- вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.12.2019, за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України, шляхом поглинання покарання призначеного за вироком від 16.07.2019 з урахуванням ухвали від 11.09.2019 і остаточно призначено 6 років позбавлення волі. Зараховано в строк покарання час тримання під вартою з 04.10.2017 по 05.09.2018 включно та з 10.04.2019 по 23.01.2020 згідно ст. 72 ч.5 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 04.10.2017. Кінець строку: 20.01.2022.

Суд першої інстанції, розглядаючи в порядку ст.539 КПК України заяву ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, дійшов до висновку про відсутність передбачених ст.81 КК України правових підстав для задоволення заяви засудженого, оскільки він хоча і відбув певну частину призначеного судом покарання, однак не є особою, яка за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою довела своє виправлення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Наведене є обов`язковою передумовою для умовно-дострокового звільнення, поряд із передбаченими у ч.3 ст.81 КК України строками фактичного відбуття покарання засудженим.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.

Згідно роз`яснень, викладених у підпункті «а» п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 10.10.2017. За час тримання в державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 28.09.2018 відбував міру покарання в державній установі «Житомирська виправна колонія (№4)». Характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 25.10.2018 відбував міру покарання в державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор». Характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 05.02.2019 відбував міру покарання в державній установі «Житомирська виправна колонія (№4)». Характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав. З 21.03.2019 відбував міру покарання в державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор». Характеризувався негативно, допустив одне порушення режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав.

З 03.08.2020 відбуває міру покарання в державній установі «Житомирська виправна колонія (№4)». На початку відбування покарання допустив порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. В подальшому змінив свою поведінку в кращий бік, три рази був заохочений адміністрацією установи. Працевлаштований на виробництві установи на дільниці переробки деревини, до праці ставиться сумлінно, посиленого контролю з боку виробничого персоналу не потребує. Відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Відповідно до ст. 123 КВК України, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу „Фізкультура і спорт", шляхом відвідування спортивного майданчику відділення, приймає участь в спортивних змаганнях за участю відділення.

Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого від 01.11.2021, ОСОБА_7 має три заохочення (09.04.2021,13.07.2021,15.10.2021) та два стягнення (04.04.2019 та 04.08.2020).

Судом першої інстанції враховано, що крім стягнень зазначених у довідці, постановою про накладення стягнення від 20.08.2020 ОСОБА_7 було оголошено попередження за порушення режиму тримання, а саме 17.08.2020 о 11-55 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в ДІЗО в категоричній формі відмовився прибирати прогулянковий дворик, хоча інвентарем був забезпечений у повному обсязі. Крім того матеріали справи не містять доказів заохочення ОСОБА_7 від 15.10.2021, зазначеного у довідці доданій до характеристики засудженого від 01.11.2021.

Також враховано судом першої інстанції й те, що на спільному засіданні комісій Житомирської виправної колонії (№4) та спостережної комісії при Житомирському міськвиконкомі 20.08.2020 року, засудженому було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, оскільки останній не став на шлях виправлення та станом на 20.08.2020 характеризувався негативно, не мав заохочень.

Суд першої інстанції, проаналізувавши встановлені під час судового розгляду обставини у їх сукупності, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 за весь час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та перевиховання, у зв`язку з чим залишив його заяву без задоволення, з чим погоджується і колегія суддів.

На підставі викладеного, висновки суду щодо недоведеності засудженим ОСОБА_7 свого виправлення колегія суддів вважає обґрунтованим, а посилання засудженого на те, що до закінчення терміну відбуття покарання залишилося 2 місяці не є безумовною підставою для застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення.

Крім того, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком.

Апеляційний суд вважає, що засуджений став на шлях виправлення, однак це є підставою для застосування до нього ст. 82 КК України, а не ст. 81 КК України

Висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки вони узгоджуються з матеріалами провадження та кореспондуються з нормами кримінального та кримінального процесуального законів, зроблені на підставі доказів, досліджених у судовому засіданні, яким суд надав належну правову оцінку у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Ухвала суду є законна та обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі засудженого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 01 листопада2021 року про відмову в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала апеляційного набирає чинності негайно після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: