Справа №295/9899/21
УХВАЛА
Іменем України

03.11.2021 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника ДУ «УВП (№ 8)» ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений звернувся до суду з клопотання про його умовно-дострокове звільнення.

В судове засідання засуджений подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник ДУ «УВП (№ 8)» в судовому засіданні пояснив, що адміністрація установи не підтримує клопотання засудженого, оскільки він характеризується посередньо. Так, за 6,5 років відбування покарання засуджений отримав лише 2 заохочення, що свідчить про те, що він підлаштовується під вимоги законодавства. До праці він тривалий час не залучався, оскільки він не має необхідних професійних навиків, до праці залучаються найбільш професійні засуджені. На думку адміністрації УВП повторне засудження ОСОБА_3 за аналогічний злочин свідчить про його скритність.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки характеристика засудженого посередня та свідчить про те, що засуджений тільки стає на шлях виправлення, а останнє відшкодування за виконавчим листом здійснене лише з метою показати наявність змін в його поведінці.

Захисник просив задовольнити клопотання засудженого, врахувати його стабільно позитивні характеристики, що він з 2016 року виявляв бажання працевлаштуватись.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що заява засудженого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 19.11.2014 року за ч. 4 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. З урахуванням ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 15.03.2016 про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання початок строку відбування покарання: 05.09.2014 року; кінець строку відбування покарання: 22.03.2023 року, 2/3 строку покарання відбув 22.03.2020.

З огляду на характеристику засудженого, останній за період відбування покарання в місцях попереднього ув`язнення та позбавлення волі стягнень та заохочень не мав.

З 14.03.2015 року відбував покарання в ДУ «УВП (№ 8)». За період відбування покарання порушень режиму тримання не допускав, має два заохочення.
По прибуттю до установи був працевлаштований на виробництві. Тривалий час та на даний час на виробництві не працює з незалежних від нього обставин, приймав і приймає участь в безоплатній суспільно корисній праці для проведення робіт з покращення побутових умов в установі. До своїх обов`язків ставиться добре.

В спілкуванні з представниками адміністрації намагається бути тактовним. В особистих бесідах не завжди щирий. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує, але належні висновки робить не завжди своєчасно.

Суд звертає увагу на те, що з пояснень представника ДУ «УВП (№ 8)» вбачається, що висновок про скритність засудженого здійснений у зв`язку із тим, що він будучи раніше засуджений за ст. 187 КК України знову вчинив злочин, передбачений ст. 187 КК України.

Висновок про те, що засуджений «намагається бути тактовний» пояснюється тим що в засудженого це не завжди виходить, разом з тим жодного стягнення чи бесіди виховного характеру з приводу нетактовної поведінки матеріали особової справи засудженого не містять.

Висновок попередніх характеристик (за 12.01.2020 та за 22.06.2021) про те, що «засуджений дотримується встановлених вимог режиму тримання та правил поведінки переважно під контролем адміністрації» представник ДУ «УВП (№ 8)» пояснив, тим, що адміністрація здійснює цілодобовий контроль за всіма засудженими і вважає, що якщо не контролювати поведінку засудженого, то він буде поводитись по іншому.

Суд звертає увагу, що характеристика від 19.10.2021 року такого висновку не містить, що свідчить про позитивні зміни в поведінці засудженого який виконує всі правила без додаткового контролю.

Висновок про те, що «на заходи виховного та профілактичного характеру реагує, але належні висновки робить не завжди своєчасно» представник ДУ «УВП (№8)» пояснив, що хоча засуджений і правильно реагує на виховні та профілактичні заходи, але він може не одразу правильно сприймати інформацію. Суд звертає увагу, що швидкість сприйняття інформації та правильність її усвідомлення характеризує рівень здібностей особи, а не її ставлення до профілактичних заходів. А тому невчасність здійснення висновків за умови правильної реакції на профілактичні заходи не може бути перешкодою для висновку про виправлення засудженого.

Суд звертає увагу, що всі характеристики послідовно містять відомості про залучення засудженого до суспільно корисної праці в період коли він був не працевлаштований з незалежних від нього підстав. Це свідчить про його бажання своєю працею довести виправлення весь період відбування покарання в колонії, а не останнім часом, як зазначає представник ДУ «УВП (№8)» та прокурор.

Висновок про те, що засуджений «не завжди ставиться відповідально до поставлених завдань», який зазначений в характеристиках за 12.01.2020 та за 22.06.2021, представник ДУ «УВП (№ 8)» пояснив тим, що засуджений в якийсь період міг не цікавитись благоустроєм або ставився до праці "абияк". Разом з тим не зацікавленість в праці чи благоустрої не знайшла свого відображення в цих характеристиках, а навпаки спростована ними та відомостями про залучення засудженого в цей період до оплачуваних робіт згідно цивільно-правових договорів. Крім того, у вказаних характеристиках зазначено, що ставлення до праці "задовільне", що є синонімом слів "достатньо", "прийнятно".

Окрім того, характеристика за 19.10.2021 такого висновку не містить, лише містить відомості про "добре" ставлення до праці.

Даний висновок з урахуванням відомостей про те, що засуджений весь період відбування покарання в установі виявляв бажання працювати та приймати участь у благоустрої, не може свідчити про небажання засудженого своєю працею довести виправлення.

Суд вважає слушним зауваження захисника про те, що не залучення засудженого до праці створювало йому перепони у відшкодуванні за виконавчими листами та доведенні засудженим свого виправлення ставленням до праці.

Суд також звертає увагу, що матеріали особової справи засудженого містять відомості про залучення останнього до оплачуваних робіт за цивільно-правовими договорами з липня 2020 року по березень 2021, що не було відображено у характеристиці засудженого, однак характеризує його з позитивного боку.

Суд також приймає до уваги, що засуджений вину у скоєному злочині визнає, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу „Правова освіта", виконує його завдання, частково відшкодував позов.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 п. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Враховуючи те, що засуджений відбув більше 2/3 призначеного судом строку покарання, протягом всього період відбування покарання поводився сумлінно, стягнень не мав, увесь період відбування покарання виявляв бажання працювати і в періоди, коли він залучався до праці, отримував відповідні заохочення, інші період не залучався до праці з незалежних від нього обставин, однак залучався до суспільно-корисної праці, суд приходить до висновку, що він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому суд застосовує до нього умовно-дострокове звільнення, виходячи з обрахунку строку на день постановлення ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.11.2014 року умовно-достроково на строк 1 рік 4 місяці 19 днів.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали 04.11.2021 року о 12 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_1