Справа № 127/5499/20
Провадження №11-кп/801/1211/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2021 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду від 20.08.2021 про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше в силу ст.89 КК України, раніше судимого: вироком Староміського районного суду м. Вінниці від 03.04.2007 року за ч. 3 ст. 309 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки; вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.12.2009 року за ч. 2 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі. Звільнений 27.06.2014 року на підставі ухвали Могилів-Подільського міського суду від 19.06.2014 року про застосування ст. 7 Закону України «Про амністію»,за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.
По даній справі ОСОБА_7 засуджений вироком Вінницького міського суду від 08.07.2020, зміненого узвалою Вінницького апеляційного суду від 20.10.2020 за ч. 2 ст. 345 КК України до 2 років позбавлення волі.

Початок строку: 13.02.2020, кінець строку: 13.02.2022.

Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 з тих підстав, що за період відбування покарання засуджений не довів своє виправлення, як того вимагає ст. 81 КК України, заохочень немає та добровільно не працевлаштований..
Крім того, відповідно до рішень комісії установи, протоколами протокол № 5 від 02.03.2021 та № 12 від 15.06.2021, ОСОБА_7 відмовлено в умовно-достроковому звільнені, як особі що не довела свого виправлення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та винести нову ухвалу, задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він за станом здоров`я не може бути працевлаштований, тому немає не в змозі отримати заохочення.
Крім того, його захворювання потребує постійного лікування.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який просив звільнити його умовно-достроково, адвоката ОСОБА_8 , який підтримав думку ОСОБА_7 , думку прокурора який просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.
Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання.
З особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 2 років позбавлення волі на підставі вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 08.07.2020 року, який змінений ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20.10.2020 року. На момент звернення із клопотанням ОСОБА_7 відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.
Відповідно до характеристики на засудженого, ОСОБА_7 у виробничій майстерні та на роботах з господарського обслуговування не працевлаштований за власним бажанням.
Рішенням комісії установи, протокол № 5 від 02.03.2021 року, засудженому ОСОБА_7 відмовлено в заміні невідбутої частини покарання, як особі що не стала на шлях виправлення.
З довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень вбачається, що ОСОБА_7 жодного разу не заохочувався адміністрацією установи та дисциплінарних стягнень не має.
Окрім того, відповідно до рішення комісії, протокол № 12 від 15.06.2021 року, ОСОБА_7 вдруге відмовлено в умовно-достроковому звільнені, як особі що не довела свого виправлення.
Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що суд вірно дійшов висновку, що ОСОБА_7 не довів свого виправлення і обґрунтовано відмовив в задоволенні його клопотання.
Керуючись ст. ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 відмовити.

Ухвалу Вінницького міського суду від 20.08.2021 про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9