Справа № 283/2973/21
Провадження №1-кп/283/269/2021
У Х В А Л А
30 листопада 2021 року м. Малин
Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ( в режимі ВКЗ), захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 02.09.2021 за №0000211, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
25 листопада 2021 року до Малинського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000211 по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Обвинуваченому ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 грудня 2021 року.
У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема: може переховуватися від суду, що підтверджує той фактор, що після вчинення кримінального правопорушення, зник з місця події, не надавши медичної допомоги ОСОБА_11 , знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на потерпілу, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу не можливо.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 підтримала думку прокурора щодо продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечили щодо задоволення клопотання, посилаючись на недоведення прокурором ризиків, які є достатніми та переконливими для продовження строку найбільш суворого запобіжного заходу, оскільки доказів ухилення від суду, знищення чи спотворення слідів кримінального правопорушення, незаконного впливу чи тиску на потерпілу, свідків не надано. Захисник зауважила, що посилання прокурора на наявність вироку суду щодо ОСОБА_6 , який ще не набрав законної сили, є необґрунтованим. Просила у задоволенні клопотання відмовити та обрати ОСОБА_6 запобіжний захів - цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до наступного висновку.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до Кримінального процесуального кодексу України виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч.1 ст.177 КПК), підстави (ч.2 ст.177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст.178 КПК). Згідно з ч.2 ст.177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція статті за який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, у зв`язку з чим обвинувачений може переховуватись від суду. Свідками у даному кримінальному провадженні є знайомі обвинуваченого, які ще не були допитані, а тому перебуваючи поза установою попереднього ув`язнення, обвинувачений зможе вплинути на свідків.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_12 не заперечує факту притягнення його до кримінальної відповідальності вироком суду у іншому кримінальному провадженні до покарання, яке підлягає реальному відбуттю, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого та можливість продовження ним протиправної діяльності.

Суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на свідків, які ще не були допитані у даному кримінальному провадженні, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, продовжують існувати.
Через існування вказаних ризиків, на думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Крім того, суд приймає до уваги, що своїм процесуальним рішенням суд має не лише забезпечити права обвинуваченого, а й охорону суспільних інтересів. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Керуючись ст.ст. 177, 182, 183 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у кримінальному провадженні № 0000211 строк запобіжного заходу - тримання під вартою на шістдесят днів, до 28 січня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту її вручення.
Суддя ОСОБА_1