Справа № 646/8594/21
№ провадження 1-кс/646/90/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2022 м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 ,
за участю:
представників особи, яка звернулась зі скаргою адвокатів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
представника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 ,
секретар cудового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові скаргу Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» на постанову процесуального керівника прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 17.12.2021 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000469 від 25.11.2019,
установив:
31 грудня 2021 року до Червонозаводського районного суду м.Харкова засобами поштового зв`язку надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах АТ «Мегабанк», , в якій просить скасувати постанову процесуального керівника прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 17 грудня 2021 року про відмову у визнанні АТ «Мегабанк» потерпілим у кримінальному провадженні №0000469 від 25.11.2019 та залучити АТ «Мегабанк» у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000469 від 25.11.2019.
Згідно з відміткою на поштовому конверті скарга направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 29 грудня 2021 року.
В обґрунтування скарги зазначає, що 10 грудня 2021 року АТ «Мегабанк» звернулось до Харківської обласної прокуратури із заявою про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000469 від 25.11.2019. 17 грудня 2021 рокупроцесуальним керівником прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 винесено постанову про відмову у визнанні АТ «Мегабанк» потерпілим. У постанові зазначено, що підставою для відмови у визнанні АТ «Мегабанк» потерпілим у кримінальному провадженні є те, що у ході досудового розслідування не встановлено факту спричинення майнової шкоди АТ «Мегабанк». Заявник вважає вказану постанову незаконною, оскільки така грубо порушує вимоги КПК України, зокрема, ст. 55 КПК України, та всупереч приписам ст. 110 КПК України невмотивованою, такою, що підтверджує свавільне трактування законодавства прокурором. Обґрунтовуючи свої доводи заявник посилається на те, що в період з 28 по 29 квітня 2021 року у приміщеннях АТ «Мегабанк» були проведені обшуки на підставі ухвал слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова, винесених в рамках кримінального провадження №0000469 від 25.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України. Зі змісту вказаних ухвал АТ «Мегабанк» стало відомо, що фігурантами у даному кримінальному провадженні є службові особи юридичних осіб ТОВ «ХАРКІВБУДСЕРВІС» та ТОВ «КОМПАНІЯ «НЕФЕЛІУМ», крім того, досудове розслідування з`ясовує обставини, що стосуються і інших юридичних та фізичних осіб. Заявник зазначає, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється за ч. 4 ст. 191 КК України, при цьому об`єктивна сторона даного кримінального правопорушення передбачає спричинення майнової шкоди внаслідок привласнення, розтати, заволодіння майном, тобто розмір шкоди, спричинений внаслідок вказаних діянь, виступає кваліфікуючою ознакою. Наразі досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, Харківська обласна прокуратура продовжує розслідувати обставини спричинення майнової шкоди фігурантами справи, при цьому твердження АТ «Мегабанк» щодо визнання їх потерпілими у вищевказаному кримінальному провадженні обласною прокуратурою проігноровані, враховуючи той факт, що процесуальному керівникові у вказаному кримінальному провадженні відомі всі обстави даної справи, що дозволяє в повній мірі визначити процесуальний статус АТ «Мегабанк» як потерпілої сторони у даному кримінальному провадженні, однак діями правоохоронних органів і надалі порушуються права та інтереси АТ «Мегабанк».
12 січня 2022 року від прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 через канцелярію суду надійшло повідомлення, в якому зазначено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000469 від 25.11.2019 здійснюється СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області. Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 червня 2016 року №223-1650/0/4-16 та ч. 2 ст. 132 КПК України усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів, подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування, перелік яких встановлено п. 8 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 38 КПК України. Підставою для визначення територіальної юрисдикції суду першої інстанції при розгляді клопотань щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження є постанова керівника відповідного органу досудового розслідування про створення слідчої групи, в якій визначено місце проведення досудового розслідування. На думку прокурора, правильним є застосування зазначеного правила і до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом, у тому числі за ч. 1 ст. 306 та ч. 3 ст. 234 КПК України. З урахуванням викладеного, розгляд вказаної справи повинен здійснювати Жовтневий районний суд м. Харкова, тому у задоволенні даної скарги слід відмовити.
Представники АТ «Мегабанк» - адвокати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримали скаргу та просили її задовольнити.
Уповноважена особа Харківської обласної прокуратури прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали скарги, приходить до такого висновку.
Слідчий суддя встановив, що 25 листопада 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідування за №0000469 внесені відомості за ч. 4 ст. 191 КК України про те, що 22 листопада 2019 року до місцевої прокуратури надійшли матеріали оперативного управління ГУ ДФС у Харківській області стосовно заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим особами ТОВ «Харківбудсервіс» своїми службовим становищем.
Як слідує зі змісту постанови прокурора відділу обласної прокуратури ОСОБА_4 про визначення підслідності у кримінальному провадженні від 01 квітня 2021 року, досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000469 від 25.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України здійснює СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області.
З наданих заявником та уповноваженою особою Харківської обласної прокуратури матеріалів слідує, що процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000469 від 25.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України здійснює Харківська обласна прокуратура.
Що стосується доводів прокурора про те, що дана скарга не підсудна Червонозаводському районному суду м.Харкова, то вони є помилковими, з огляду на таке.
Так, згідно з абзацом статті 3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 05.04.2013, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, з урахуванням положень частини 6статті 9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду скарг на бездіяльність органів прокуратури, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом.
У даному випадку оскаржується бездіяльність саме прокурора Харківської обласної прокуратури (процесуального керівника у кримінальному провадженні), яка розташована у Основ`янському районі м.Харкова.
Отже, територіальна юрисдикція слідчих суддів Червонозаводського районного суду м. Харкова, розповсюджується на розгляд скарг на дії, бездіяльність та рішення прокурора Харківської обласної прокуратури, який є процесуальним керівником у кримінальному провадженні, незалежно від місця знаходження органу досудового розслідування.
Оскільки суб`єкт оскарження процесуальний керівник прокурор Харківської обласної прокуратури знаходиться у межах територіальної юрисдикції Червонозаводського районного суду м.Харкова, то подання скарги саме до цього суду є вірним.
Вирішуючи питання по суті скарги під час її розгляду слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000469 від 25.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.
10 грудня 2021 року перший заступник Голови Наглядової Ради АТ «МЕГАБАНК» ОСОБА_8 у порядку, передбаченому ст. 55 КПК України, звернулась до Харківської обласної прокуратури із заявою про залучення юридичної особи -АТ «МЕГАБАНК» як потерпілого у кримінальному провадженні №0000469 від 25.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.
17 грудня 2021 року процесуальним керівником - прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 винесено постанову про відмову у визнанні АТ «МЕГАБАНК» потерпілим у кримінальному провадженні №0000469 від 25.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.
У постанові прокурором зазначено, що у ході проведення досудового розслідування факту спричинення майнової шкоди АТ «МЕГАБАНК» не встановлено. Крім того, будь-яких документів, які б підтверджували спричинення АТ «МЕГАБАНК» майнової шкоди незаконними діями службових осіб ТОВ «ХАРКІВБУДСЕРВІС» представниками АТ «МЕГАБАНК» не надано.
Зазначена постанова є предметом оскарження.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.
Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Таким чином, КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст.55 КПК України. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.
Вимоги до структури та змісту постанови слідчого, прокурора визначені у ч. 5 ст. 110 КПК України.
Так, у ч. 5 ст. 110 КПК України визначається, що постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
У п. 4 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов. Таким чином, неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до такого висновку.
З постанови про відмову у визнанні потерпілим від 17 грудня 2021 року вбачається, що мотивами для відмови у визнанні АТ «МЕГАБАНК» потерпілим у кримінальному провадженні №0000469 від 25.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, є не встановлення у ході проведення досудового розслідування факту спричинення майнової шкоди АТ «МЕГАБАНК», крім того, будь-яких документів, які б підтверджували спричинення АТ «МЕГАБАНК» майнової шкоди незаконними діями службових осіб ТОВ «ХАРКІВБУДСЕРВІС» представниками АТ «МЕГАБАНК» не надано.
Слідчий суддя вважає, що при винесенні постанови процесуальний керівник не дотримався законодавчої вимоги щодо її вмотивованості. Зокрема, постанова не містить належної мотивації з посиланням на реальні фактичні обставини та підтвердження їх відповідними доказами, що викладені у заяві від АТ «МЕГАБАНК» від 10 грудня 2021 року.
Посилання прокурора в оскаржуваній постанові на те, що представником АТ «МЕГАБАНК» не надано документів, що підтверджують спричинення АТ «МЕГАБАНК» майнової шкоди незаконними діями службових осіб ТОВ «ХАРКІВБУДСЕРВІС», саме як юридичній особі відповідно до вимог ч. 5 ст. 55 КПК України, не є правовою підставою для відмови у визнанні юридичної особи потерпілим у кримінальному провадженні.
З урахуванням вищезазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що доводи скарги представника АТ «МЕГАБАНК» адвоката ОСОБА_2 є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вказана скарга в цій частині підлягає задоволенню.
Вимоги заявника щодо залучення АТ «Мегабанк» у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0000469 від 25.11.2019, не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Набуття особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні або прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим врегульовано спеціальною нормою КПК України (ст. 55 КПК України). Вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілому належить до дискреції слідчого (детектива) як наслідок встановленого процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні, є похідним від такого рішення, та не відноситься до повноважень слідчої судді, тому це питання має бути належним чином досліджено органом досудового розслідування.
Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Згідно з положення глави 19 КПК України усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.
Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Отже, нормами КПК України не передбачена можливість залучення особи як потерпілого у кримінальному провадженні слідчим суддею, у зв`язку з чим скарга представника АТ «МЕГАБАНК» - адвоката ОСОБА_2 в цій частині задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,376 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:
Скаргу Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» на постанову процесуального керівника прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 17.12.2021 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000469 від 25.11.2019 - задовольнити частково.
Постанову процесуального керівника прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 17.12.2021 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000469 від 25.11.2019 - скасувати.
В іншій частині скарги - відмовити.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали складений 28 січня 2022 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1