КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5181/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 581 КПК Доповідач: ОСОБА_2
13 вересня 2021 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 серпня 2021 року,
прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
особи, в інтересах якої подано скаргу ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_10 ,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16.08.2021 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про скасування Наказу Міністерства юстиції України «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 до Грузії для виконання вироків судів та притягнення до відповідальності» від 01.06.2021 року.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах ОСОБА_7 апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16.08.2021 року та постановити нову, якою скаргу задовольнити та скасувати Наказ Міністерства юстиції України « Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 до Грузії для виконання вироків та притягнення до кримінальної відповідальності» від 01.06.2021року.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що слідчим суддею було безпідставно відмовлено у задоволенні скарги на Наказ про видачу (екстрадицію) незважаючи на існування беззаперечних доказів та обставин, які свідчать про незаконність оскаржуваного Наказу.
Зокрема, стороною захисту було надано докази звернення громадянина Грузії ОСОБА_7 за захистом до Держави Україна, ще до прийняття оскаржуваного Наказу, а також факт перебування в Окружному адміністративному суді міста Києва справи № 640/6942/21 за позовом ОСОБА_7 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області, що стосуються звернення останнього за захистом до Держави Україна, а також перебування в ДМС України на розгляді анкети заяви про визнання громадянина Грузії ОСОБА_7 особою, що потребує додаткового захисту.
Вказані обставини свідчать про неможливість законної екстрадиції ОСОБА_7 до Грузії відповідно до вимог ст. 590 КПК України.
В доповненнях до апеляційної скарги захисник підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, пославшись на норми законодавства та зазначив, що слідчим суддею під час розгляду його скарги не досліджувалися письмові докази, долучені до скарги. Крім того, слідчим суддею було порушено строки для розгляду скарги про екстрадицію, не надано можливості ОСОБА_7 висловити свої пояснення та не застосовано профільне законодавство.
Крім того, ОСОБА_7 , починаючи з березня 2021 року виявив бажання скористатися своїм правом на захист, звернувшись до відповідних органів, проте його заяву не можуть прийняти згідно процедури, через навантаженність.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурорів, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, 30.07.2021 року адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав скаргу до Печерського районного суду міста Києва про скасування Наказу Міністерства юстиції України «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 до Грузії для виконання вироків судів та притягнення до кримінальної відповідальності» від 01.06.2021 року.
Захисник зазначає, що 22.07.2021 року громадянину Грузії ОСОБА_7 було вручено копію Наказу Міністерства юстиції України «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 до Грузії для виконання вироків судів та притягнення до кримінальної відповідальності» від 01.06.2021 року.
Разом з тим, захисник вважає, що оскаржуваний Наказ є незаконним та таким, що має бути скасований, оскільки він був прийнятий без належної перевірки обставин того, що громадянин Грузії ОСОБА_7 звернувся до Центрального міжрегіонального управління ДМС України в місті Києві та Київській області із заявою як особа, яка потребує захисту, що, в свою чергу, згідно приписів ст. 590 КПК України унеможливлює екстрадицію особи, оскільки рішення про видачу особи(екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.
Адвокат посилається на те, що громадянин Грузії ОСОБА_7 , прибув на територію України з метою зверненням в порядку, визначеному Законом України, до територіального органу Державної міграційної служби України про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
У 2017 році він звернувся до ЦМУ ДМС України в місті Києві та Київській області із заявою анкетою про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту.
Рішенням ДМС від 27.04.2018 року було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Дане рішення оскаржувалося у судовому порядку (справа №826/7301/18), але 03.03.2021 року Шостим апеляційним адміністративним судом було відмовлено у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_7 та залишено в силі рішення ДМС.

Оскільки, з моменту звернення за захистом у 2017 році пройшло 4 роки, з`явилось багато нових обставин, які підтверджують реальність існування загрози його життю та необхідність надання захисту громадянину Грузії ОСОБА_7 , тому останній вирішив повторно звернутися за захистом до держави Україна.

03.03.2021 року громадянин Грузії ОСОБА_7 повторно звернувся до Центрального міжрегіонального управління ДМС України в місті Києві та Київській області з заявою-анкетою про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту. Однак, йому було відмовлено у прийнятті документів із посиланням на карантинні обмеження та повідомлено, що на даний момент документи приймаються тільки за попереднім записом у порядку черги. Також повідомлено, що у черзі перебуває понад 200 осіб.

Після цього він подав заяву через скриньку для звернень громадян із проханням підтвердити факт звернення за захистом Центрального міжрегіонального управління ДМС України в місті Києві та Київській області та надати інформацію коли в нього приймуть документи.

04.03.2021 року адвокатом було подано адвокатський запит з аналогічним змістом. В цей же день на бездіяльність Центрального міжрегіонального управління ДМС України в місті Києві та Київській області, що полягає у неприйнятті заяви у ОСОБА_7 , була подана відповідна скарга до Державної міграційної служби України.

15.03.2021 року подано до Окружного адміністративного суду міста Києва позовну заяву до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області з вимогою зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області прийняти і розглянути заяву-анкету Громадянина Грузії ОСОБА_7 , у відповідності до порядку визначеному п. 3.1 Наказу МВС України №649 від 07 вересня 2011 року.

16.04.2021 року було отримано відповідь про відсутність підстав для документування ОСОБА_7 Центральним міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області, що фактично означає відмову у задоволенні скарги.

06.05.2021 року було подану до Окружного адміністративного суду міста Києва позовну заяву до Державної міграційної служби з вимогою визнати бездіяльність ДМС, що полягає у неналежному способі розгляду скарги - незаконною та зобов`язати Державну міграційну службу України повторно розглянути скаргу шукача захисту на території України.

27.05.2021 року ОСОБА_7 звернувся до завідувача сектору з питань шукачів захисту і соціального захисту Управління ДМС у Вінницькій області ОСОБА_11 з заявою-анкетою про визнання його особою, що потребує додаткового захисту, але йому було відмовлено у прийнятті документів із посиланням на те, що його документи відсутні у базі і він не може перевірити підстави звернення за захистом.

23.06.2021 року, до ДМС України було подано скаргу на відмову у прийнятті заяви у ОСОБА_7 завідувача сектору з питань шукачів захисту і соціального захисту Управління ДМС у Вінницькій області.

24.06.2021 року Президенту України ОСОБА_12 було направлено скаргу на бездіяльність органів ДМС України, що полягає у неприйнятті документів у громадянина Грузії ОСОБА_7 щодо визнання його особою, що потребує додаткового захисту та заяву-анкету про визнання громадянина Грузії ОСОБА_7 особою, що потребує додаткового захисту.

01.07.2021 року вказана скарга разом з додатками була перенаправлена до МВС України.

07.07.2021 року вказана скарга разом з додатками була перенаправлена до Державної міграційної служби України.

Отже, адвокат вказує, що на момент подання цієї скарги в Окружному адміністративному суді міста Києва перебуває справа №640/6942/21, за позовом ОСОБА_7 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області, що стосуються звернення ОСОБА_7 за захистом до держави Україна. Крім того, в ДМС України перебуває на розгляді заява - анкета про визнання громадянина Грузії ОСОБА_7 особою, що потребує додаткового захисту, що в свою чергу на думку адвоката, унеможливлює його екстрадицію до Грузії відповідно до вимог ст.590 КПК України, у зв`язку із чим і була подана скарга до Печерського районного суду міста Києва.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16.08.2021 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про скасування Наказу Міністерства юстиції України «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 до Грузії для виконання вироків судів та притягнення до відповідальності» від 01.06.2021 року.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 590 КПК України, у разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави.

Як вбачається із матеріалів провадження, наказом Міністерства юстиції України прийнято рішення «Про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 до Грузії для виконання вироків судів та притягнення до кримінальної відповідальності» від 01.06.2021", а саме: для виконання вироку Тбіліського міського суду від 27.01.2014 (з урахуванням вироку Тбіліського апеляційного суду від 23.01.2015 та ухвали Верховного суду Грузії від 30.10.2015), вироку Тбіліського міського суду від 18.03.2014, вироку Тбіліського міського суду від 22.10.2014, вироку Зугдідського районного суду від 24.11.2014 (з урахуванням вироку Кутаїського апеляційного суду від 10.03.2015 та ухвали Верховного суду Грузії від 15.10.2015), вироку Тбіліського міського суду від 28.10.2013 (з урахування вироку Тбіліського апеляційного суду від 14.02.2014 та вироку Верховного суду Грузії від 29.07.2014, та притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених пп. «а», «г» ч. 2, п. «б» ч. З ст. 182 (протиправне привласнення або розтрата державного майна, вчинена групою осіб за попередньою змовою, з використанням службового становища, у великих розмірах) КК Грузії (кримінальна справа №01), пп. «а», «д», «ж» ч. 2 ст. 144-1 (тортури, вчинені посадовою особою, групою осіб, відносно затриманого) КК Грузії (кримінальна справа №010118112), пп. «а», «г», «д», «ж» ч. 2 ст. 144-1 (тортури, вчинені посадовою особою, з використанням службового становища, групою осіб, відносно затриманого) КК Грузії (кримінальна справа №01), п. «в» ч. 2, п. «а» ч. 4 ст. 143 (незаконне позбавлення волі, з метою полегшити вчинення іншого злочину, вчинене організованою групою) та пп. «а», «б» ч. 2 та ч. З ст. 144-1 (тортури, вчинені посадовою особою, з використанням службового становища, організованою групою) КК Грузії (кримінальна справа №01), п. «д» ч. 2, п. «в» ч. З ст, 109 (умисне вбивство, вчинене групою осіб по найму) КК Грузії (кримінальна справа № 01), п. «б» ч. З ст. 182 (привласнення чужого рухомого майна у великому розмірі, вчинене за попередньою змовою групою осіб)КК Грузії (кримінальна справа № 01).

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 541 КК України, екстрадиційна перевірка це діяльність визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи (екстрадиції), яка вчинила злочин.

Як визначено у ч. 1 ст. 554 КПК України, отримавши запит про міжнародну правову допомогу від запитуючої сторони, уповноважений (центральний) орган України розглядає його на предмет обґрунтованості і відповідності вимогам законів або міжнародних договорів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 КК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Згідно ч. 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, що Наказ Міністерства юстиції України «Про видачу (екстрадицію) до Грузії для виконання вироків судів та притягнення до кримінальної відповідальності» від 01.06.2021 року прийнятий законно та обґрунтовано, відповідно до вимог ч. 4 ст. 590 КПК України.

При цьому, слід зазначити, що згідно ч. 4 ст. 591 КПК України, при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію), тому підстав вважати проведену перевірку неналежною та незаконною в колегії суддів немає.

Обставини, передбачені ст. 589 КПК України, що перешкоджали видачі особи іноземній державі відсутні. Наказ є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Додатково слід зазначити, що у 2017 році звертався до ЦМУ ДМС України в місті Києві та Київській області із заявою анкетою про визнання його біженцем або особою, що потребує додаткового захисту та 27.04.2018 року прийнято рішення, яким відмовлено останньому у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя прийняв обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні скарги адвок ОСОБА_6 М.О. про скасування Наказу Міністерства юстиції України «Про видачу (екстради ОСОБА_7 М.С. до Грузії для виконання вироків судів та притягнення до відповідальності» від 01.06.2021 року, доводи ж сторони захисту про необхідність повторного розгляду питання щодо визнання громадянина Грузії особою, що потребує додаткового захисту, колегією суддів відхиляються, оскільки остаточний розгляд з ОСОБА_7 М.С. щодо визнання останнього біженцем, або особою, що потребує додаткового захисту відбувся і законодавство України не передбачає повторного вирішення такої заяви.
Будь яких інших істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зокрема тих, про які зазначає захисник, колегією суддів не встановлено, постановлене рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими слідчим суддею, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 532, 541, 589, 590, 591 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 16 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адво ОСОБА_6 М.О. в інтер ОСОБА_7 євича про скасування Наказу Міністерства юстиції України «Про видачу (екстради ОСОБА_7 М.С. до Грузії для виконання вироків судів та притягнення до відповідальності» від 01.06.2021 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисн ОСОБА_6 овича в інтер ОСОБА_7 євича, - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку лише прокурором з мотивів неправильного застосування судом норм міжнародних договорів України, якщо скасування рішення про видачу (екстрадицію) перешкоджає подальшому провадженню щодо особи, видача якої запитувалася іноземною державою.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________