Справа № 646/5891/21
№ провадження 1-кп/646/717/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.09.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000365 від 14.06.2021 у відношенні
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований як ФОП « ОСОБА_3 ", офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) вироком Київського районного суду м. Харкова від 10.08.2005 за ч.5 ст.186, ст.69 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.03.2006 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 26 днів, 2) вироком Люботинського міського суду Харківської області від 23.05.2011 за ч.1 ст.296 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; 3) вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.11.2014 за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1500 грн.; 4) вироком Люботинського міського суду Харківської області від 04.11.2015 за ч.1 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.186 КК України,
УС Т А Н О В И В :
У провадженні Червонозаводського районного суду м.Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.186 КК України.
У ході підготовчого судового засідання прокурор заявила письмове клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, посилаючись на вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_3 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та на наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Потерпіла ОСОБА_6 та її законний представник ОСОБА_7 у підготовче судове засідання не з`явились, до канцелярії суду надали заяви про проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності та просили задовольнити клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив змінити запобіжний захід на більш м`який.
Захисник у підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував, вважаючи пред`явлену ОСОБА_3 підозру за ч.3 ст.152, ч.2 ст.186 КК України не підтвердженою жодними доказами, а також вказав, що заявлені прокурором ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, жодним чином не обґрунтовані, а тому просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки останній має мати похилого віку, яка потребує нагляду та допомоги.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 червня 2021 року щодо ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 12 серпня 2021 року.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09 серпня 2021 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , продовжено до 15 вересня 2021 року включно.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Отже строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу спливає 15 вересня 2021 року.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом. Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України» вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36). При цьому, висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними.
Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, окрім як до п.5) раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Санкція ч. 3 ст.152 КК України передбачає позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, а тому виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.
Разом з тим, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).
Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.
Щодо обґрунтованості підозри.
Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи ст. 8, 9 КПК України слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Тривала практики ЄСПЛ сформувала позицію, що обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).
Суд звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Станом на 06 вересня 2021 року2021 року стадія досудового розслідування завершена та зібрано усі докази, які прокурор вважав достатніми для складення обвинувального акту. Із змісту обвинувального акту, який надійшов до суду, вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч.2 ст.186 КК України.
Щодо ризиків кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного (обвинуваченого), має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.186 КК України. Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.2 ст.186 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за яке передбачено покарання від чотирьох до шести років позбавлення волі. Санкція ч. 3 статті 152 КК України відносить інкримінований злочин до особливо тяжкого у сфері злочінів проти статевої свободи та статевої недоторканості і передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років. Обвинувачений є громадянином України, неодружений, має зареєстроване місце проживання в м.Харкові, проте фактично мешкає в м.Люботин. Зі слів обвинуваченого та його захисника ОСОБА_3 мешкає разом з матір`ю ОСОБА_8 , проте жодних доказів того, що мати також мешкає за адресою фактичного місця проживання його сина ОСОБА_3 суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження родинних зв`язків. Отже стороною захисту не надано суду належних доказів на підтвердження обставин, які б підтвердили міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місті проживання, роботи, репутації, тощо. Всі ці обставини у сукупності свідчать про схильність обвинуваченого до переховування як способу поведінки, до якого він може вдатися у випадку загрози його інтересам. Суд погоджується з доводами прокурора, що обвинувачений може вчиняти в подальшому дії з метою переховування. Співставлення можливих негативних для нього наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Крім того, судом встановлено, що обвинувачений не працює та не має офіційного джерела доходу, раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення злочинів проти власності, що в свою чергу доводить існування ризику вчинення ОСОБА_3 іншого кримінального правопорушення. Крім того, враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , специфічності злочину сексуального характеру відносно неповнолітньої, суд вважає, що останній може незаконно впливати на потерпілу та її законного представника, а також свідків у цьому кримінальному провадженні,
Доказів про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу суду не надано.
Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.
Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження. На думку суду, застосування до обвинуваченого домашнього арешту не зможе унеможливити спробам переховуватись від суду. Про обрання відносно обвинуваченого особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування до обвинуваченого особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного і не зменшить наявність ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації. Отже, суд погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься за ч.3 ст. 152 КК України до особливо тяжкого злочину, за ч.2 ст.186 КК України до тяжкого злочину, їх суспільну небезпечність, особу обвинуваченого, відсутність у нього постійного місця роботи та джерела доходу, міцність соціальних зв`язків, моральні переконання.
При цьому, суд зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Вирішуючи питання щодо доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому з урахуванням конкретних обставин справи, характеру та обставин вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_3 діянь, як воно сформульоване стороною обвинувачення, враховуючи особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації в м.Харкові, але фактично проживає за іншою адресою в м.Люботині, раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення корисливих злочинів, не має сім`ї, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, які б мали утримувати його за місцем фактичного проживання, офіційно не працює, не має джерела доходу, крім того, враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , специфічності злочину сексуального характеру відносно неповнолітньої, суд вважає, що останній може переховуватись від суду, з огляду на суворість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, а також може незаконно впливати на потерпілу та її законного представника, а також свідків у цьому кримінальному провадженні, також враховуючи, що оскільки у ОСОБА_3 відсутні соціально-стримуючі фактори, які б давали підстави вважати, що він не вчинить нового кримінального правопорушення, суд вважає, що альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.
Зважаючи на тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, а також ту обставину, що потерпіла та свідки по даному кримінальному провадженню не допитані, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 , доведені прокурором та продовжують існувати.
Доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу не спростовують вищевказаних висновків суду, крім того, строк перебування обвинуваченого під вартою не виходить за межі розумного строку. Захисником у судовому засіданні не надано належних доказів наявності у обвинуваченого ОСОБА_3 міцних соціальних зв`язків з членами родини, з яким він спільно проживає, наявність інших осіб на його утриманні, крім того, обвинувачений не має постійного місця роботи, судом також не встановлено наявності будь-яких інших зв`язків обвинуваченого з державою.
Отже, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відмову у задоволенні клопотання захисника.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 197, 315 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі "Харківській слідчий ізолятор" строком на 60 днів, тобто - до 11 листопада 2021 року включно без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали встановити до 11 листопада 2021 року включно.
У задоволенні клопотання захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - відмовити.
Підготовче судове засідання відкласти до 29 вересня 2021 року до 13 години 00 хвилин.
В судове засідання викликати учасників судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Суддя ОСОБА_1