Провадження № 1-кп/369/1907/21
В И Р О К
іменем України
25.11.21 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000638 від 12 травня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарбунари Одеської області, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України вважається таким, що судимості не має,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187, ч. 1 та ч. 3 ст. 357 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Органами досудового розслідування, ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення в тому що в травні 2021 року, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи по місцю власного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, вирішив вчинити таємне викрадення чужого майна з території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , в період часу з 19:00 год. по 23:00 год. 11 травня 2021 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прибув до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан, таким чином проник на огороджену по всьому периметру територію домоволодіння.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_6 перебуваючи на території вищезазначеного домоволодіння, помітив ОСОБА_9 , яка в той час вийшла з приміщення будинку на гавкіт собак та зрозумів, що його злочинні дії викриті і свідомо нехтуючи цим, вчинив розбійний напад на останню, та застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, дерев`яним поліном, яке підібрав на території подвір`я, наніс їй не менш, ніж два удари в потиличну ділянку голови, із прикладанням сили, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді садна, масивного темно-червоного крововиливу в м`які покриви, розмічення підшкірної жирової клітковини та підшкірної гематоми потиличної ділянки, які відповідно до висновку судово-медичного експерта, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, внаслідок чого ОСОБА_9 втратила свідомість та впала на землю обличчям донизу, отримала тілесні ушкодження у вигляді синця та крововиливу в м`які покриви лобної ділянки, крововиливу в м`які покриви тім`яної ділянки справа, вогнищевого крововиливу під м`яку мозкову оболонку полюсів лобних часток, дрібних саден лобної ділянки, дрібних саден носа справа, крововиливів у м`які тканини носа справа та зліва з крайовим переломом хрящів носа і підшкірною емфіземою очних ділянок, садна шкіри верхньої губи, синця нижньої губи, крововиливів та садна слизової оболонки і черевної кайми губи та крововиливу в м`які тканини підборіддя, що становлять собою комплекс змін механічної асфіксії та які відповідно до висновку судово-медичного експерта, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Надалі, ОСОБА_6 керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок заволодіння чужим майном, переконавшись, що ОСОБА_9 перебуває в безсвідомому стані, через незачинені ворота гаражного приміщення, проник до будинку за вищезгаданою адресою, незаконно заволодів мобільним телефоном Xiaomi Redmi Note 4X 3/32gb, вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи становить 1 680 грн та грошовими коштами в сумі 1 100 грн, після чого з місця вчинення злочину зник, завдавши потерпілій ОСОБА_9 фізичної шкоди та матеріального збитку на загальну суму 2 780 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаному з проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Крім того, в період часу з 19:00 год. по 23:00 год. 11 травня 2021 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_5 , помітив у жіночій сумці паспорт та картку фізичної особи платника податків, після чого в нього виник злочинний умисел направлений на їх незаконне заволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння паспортом та карткою фізичної особи платника податків, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в кімнаті вищевказаного будинку, з жіночої сумки, в порушення законного порядку, установленого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон», незаконно таємно заволодів - викрав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 09 грудня 2003 року Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві на ім`я ОСОБА_9 та картку фізичної особи платника податків № НОМЕР_2 , тобто інший важливий особистий документ, яка належать останній та видана на її ім`я, після чого, утримуючи їх при собі, місце вчинення злочину залишив та розпорядився ними на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні незаконного заволодіння будь-яким способом паспортом та іншим важливим особистим документом, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.

Крім того, в період часу з 19:00 год. по 23:00 год. 11 травня 2021 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_5 , помітив у жіночій сумці банківські картки АТ КБ «Приват Банк», після чого в нього виник злочинний умисел направлений на їх незаконне заволодіння.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння банківськими картками АТ КБ «Приват Банк», ОСОБА_6 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в кімнаті вищевказаного будинку, з жіночої сумки, викрав банківську картку АТ КБ «Приват Банк» номер НОМЕР_3 та банківську картку АТ КБ «Приват Банк» номер НОМЕР_4 , що належать ОСОБА_9 , які згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 08 жовтня 1998 року № 414 є офіційними документами, тобто електронними платіжними документами, засобами доступу до банківських рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_9 , тим самим вчинив таємне викрадення офіційних документів, після чого, утримуючи їх при собі, місце вчинення злочину залишив та розпорядився ними на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні викрадення офіційного документу, вчиненого із корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того, в період часу з 19:00 год. по 23:00 год. 11 травня 2021 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , перебував на території подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_5 , куди прибув задля вчинення таємного викрадення чужого майна, де помітив ОСОБА_9 , яка в той час вийшла з приміщення будинку на гавкіт собак та зрозумівши, що його злочинні дії викриті, у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, не маючи умислу на позбавлення її життя, шляхом нанесення останній ударів по голові, із прикладанням сили, дерев`яним поліном.

Відразу після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи умисно, керуючись мотивом, що ґрунтувався на приховання вчинюваного ним злочину і страху викриття, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, не маючи умислу на позбавлення її життя, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо припускаючи, що від ударів дерев`яним поліном, нанесених у життєво важливий орган - голову, можуть спричинитись тяжкі тілесні ушкодження, хоча і не бажаючи, але свідомо припускаючи, тримаючи в своїх руках дерев`яне поліно, яке підібрав на території подвір`я, діючи з непрямим умислом, наніс ОСОБА_9 не менш, ніж два удари в потиличну ділянку голови, із прикладанням сили, внаслідок чого остання втратила свідомість та впавши на землю обличчям донизу, отримала тілесні ушкодження у вигляді синця та крововиливу в м`які покриви лобної ділянки, крововиливу в м`які покриви тім`яної ділянки справа, вогнищевого крововиливу під м`яку мозкову оболонку полюсів лобних часток, дрібних саден лобної ділянки, дрібних саден носа справа, крововиливів у м`які тканини носа справа та зліва з крайовим переломом хрящів носа і підшкірною емфіземою очних ділянок, садна шкіри верхньої губи, синця нижньої губи, крововиливів та садна слизової оболонки і черевної кайми губи та крововиливу в м`які тканини підборіддя, що становлять собою комплекс змін механічної асфіксії, які відповідно до висновку судово-медичного експерта, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, що призвели до смерті ОСОБА_9 на місці події внаслідок механічної асфіксії від закриття отворів носа та рота.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, а саме у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що показання давав раніше та повністю їх підтримує, додати йому більше немає чого. Також зазначив, що йому важко про це говорити, про вчинене щиро шкодує, кається, готовий понести відповідальність за скоєне та просить вибачення у потерпілого. Крім того, зазначив, що до домоволодіння потрапив, перелізши через паркан, до домоволодіння потрапив з метою грабежу, тілесні ушкодження потерпілій наносив дерев`яною палицею ззаду один чи два рази, з якою метою заволодів паспортом, іншим важливим особистим документом та офіційними документами потерпілої пояснити суду не може. В судових дебатах та під час проголошення останнього слова обвинувачений неодноразово просив вибачення у потерпілого та зазначив, що щиро шкодує про вчинене.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що в день загибелі дружини був на роботі, телефонував їй близького 20 год. вона готувала їжу, коли повернувся додому, то ворота і оглядова яма були відчинені, він оббіг будинок ніде дружину не знайшов, вибіг на вулицю і побачив її на землі, потім викликав працівників поліції, які йому повідомили, що особа, яка це вчинила прямує до м. Одеса, і він подумав, що це ОСОБА_10 . В судових дебатах потерпілий ОСОБА_5 просив визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

В судових дебатах прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавленні волі на строк 10 років, ч. 4 ст. 187 КК України 8 років позбавлення волі, ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, та ч. 3 ст. 357 КК України 3 роки обмеження волі та призначити остаточне покарання із застосуванням ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років. Захисник обвинуваченого просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавленні волі на строк 7 років, ч. 4 ст. 187 КК України 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, та ч. 3 ст. 357 КК України 3 роки обмеження волі та з урахуванням ст. 70 КК України призначити остаточне покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Незважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, враховуючи думку учасників судового розгляду, суд ухвалив визначити повний обсяг доказів, що підлягають дослідженню.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується показаннями самого обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_5 та іншими доказами наданими стороною обвинувачення та безпосередньо дослідженими судом.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, окрім повного визнання ним своєї провини, підтверджується наступними доказами безпосередньо дослідженими під час судового розгляду, зокрема, даними, що містяться у:

-витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань з вказівкою на номер кримінального провадження № 0000638 та дату його реєстрації 12 травня 2021 року, з якого видно, що 12 травня 2021 року до ВП №1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що в період з 19:00 год. по 23:00 год. 11 травня 2021 року ОСОБА_6 , перебував на території подвір`я за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_5 , куди прибув задля вчинення таємного викрадення чужого майна, де помітив ОСОБА_9 , яка в той час вийшла з приміщення будинку на гавкіт собак та зрозумівши, що його злочинні дії викриті, у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, не маючи умислу на позбавлення її життя, шляхом нанесення останній ударів по голові, із прикладанням сили, дерев`яним поліном. Відразу після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи умисно, керуючись мотивом, що ґрунтувався на приховання вчинюваного ним злочину і страху викриття, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, не маючи умислу на позбавлення її життя, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо припускаючи, що від ударів дерев`яним поліном, нанесених у життєво важливий орган - голову, можуть спричинитись тяжкі тілесні ушкодження, хоча і не бажаючи, але свідомо припускаючи, наніс дерев`яним поліном не менш, ніж два удари в потиличну ділянку голови ОСОБА_9 , із прикладанням сили, внаслідок чого остання втратила свідомість та впавши на землю обличчям донизу, отримала тілесні ушкодження, що становлять собою комплекс змін механічної асфіксії, які відповідно до висновку судово-медичного експерта, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, що призвели до смерті ОСОБА_9 на місці події внаслідок механічної асфіксії від закриття отворів носа та рота. Надалі ОСОБА_6 , з метою незаконного збагачення через незачинені ворота гаражного приміщення проник до будинку та незаконно заволодів мобільним телефоном «Xiaomi Redmi Note 4X 3/32gb» і грошовими коштами в сумі 1100 грн, завдавши потерпілій фізичної шкоди та матеріального збитку на загальну суму 2780 грн. А також, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, помітивши жіночу сумку, в якій на той момент знаходились паспорт та картка фізичної особи платника податків, незаконно заволодів ними. Разом з тим, знайшовши у сумці банківські картки АТ КБ «Приват Банк» незаконно заволодів і ними, після чого утримуючи усе, залишив місце вчинення злочину (а.п. 55-58 т. 1);

-рапорті ст. інспектора-чергового ВП №1 Фастівського РУП ГУНП в Київській області, зареєстрованого в журналі єдиного обліку і повідомлень 12 травня 2021 року №3435 за заявою ОСОБА_5 про виявлення опізнаного трупа 12 травня 2021 року, а саме ОСОБА_5 повідомив, що приїхав додому і помітив, що порушено порядок речей в будинку, а також виявив дружину, ОСОБА_9 без ознак життя за будинком, що лежала обличчям до землі (а.п. 59 т. 1);

-протоколі прийняття заяви у потерпілого ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 12 травня 2021 року, з якого видно, що громадянин ОСОБА_5 близько 08:50 год. за місцем проживання, виявив тіло своєї дружини ОСОБА_9 на задньому дворі. При огляді будинку встановив, що пропав мобільний телефон марки «Xiaomi», 3 банківські картки «Приват Банк», гроші у сумі 800 грн та 2 годинника радянського виробництва (а.п. 60 т. 1 );

-рапортах начальникові Фастівського РУП ГУНП в Київській області номер: 6403 від 13 травня 2021 року, номер: 14000 від 23 вересня 2021 року, та номер: 13999 від 23 вересня 2021 року стосовно реєстрації факту до ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» за ч.3 ст.187, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України (а.п. 61, 62, 63 т. 1);

-протоколі огляду місця події від 12 травня 2021 року з ілюстративною таблицею, а саме домоволодіння АДРЕСА_2 , в ході огляду було виявлено труп громадянки ОСОБА_9 та направлено до моргу; виявлено та вилучено поліно із слідами РБК; виявлено та вилучено на ватну паличку змив РБК; а також сліди папілярних ліній пальців рук; виявлено численні порушення обстановки (а.п. 64-82 т. 1);

-протоколі огляду місця події від 13 травня 2021 року, а саме службового кабінету №18 Фастівського РУП ГУНП в Київській області за адресою: вул. П. Осипенко, 6 м. Фастів Київська область в якому перебував підозрюваний ОСОБА_6 , з участю захисник ата двох понятих, відповідно до якого у ОСОБА_6 вилучено його верхній одяг, зокрема: штани та куртку, а також пару взуття (кеди), які поміщенні окремо один від одного до трьох картонних коробок, котрі опечатані, та прикріплені до них аркуші паперу з пояснювальними написами та підписані учасниками слідчої дії (а.п. 110-112, т. 1);

-протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 травня 2021 року, згідно з яким свідок ОСОБА_11 впізнав особу зображену на фото № 3 та довідка до протоколу від 12 травня 2021 року в якій зазначено, що на фотознімку № 3 зображений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; від 13 травня 2021 року, згідно з яким свідок ОСОБА_12 впізнав особу зображену на фото № 3 та довідка до протоколу від 13 травня 2021 року в якій зазначено, що на фотознімку № 3 зображений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п. 86-88, 89, 90-92, 93, т. 1);

-протоколі огляду трупа від 13 травня 2021 року відповідно до якого проводився огляд тіла ОСОБА_9 , під час огляду вилучено одяг, відібрано зразки папілярних ліній пальців та долоней рук, зразки крові, змиви з долоней обох рук, зрізи нігтьових пластин (а.п. 95-96, т. 1);

-протоколі затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 13 травня 2021 року, а саме, що о 09:00 год. за адресою: м. Одеса, вул. Успенська, 15, затримано ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_13 доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 05 жовтня 2021 року № 3753 та двох понятих, під час якого було проведено його обшук в ході якого було виявлено та вилучено: паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_9 ; картка оператора «Vodafone Україна»; мобільний телефон «Xiaomi» ID: НОМЕР_5 , мобільний телефон «Meizu», в чохлі чорного кольору, гаманець чорного кольору в якому була картка платника податків на ім`я ОСОБА_9 , закордонний паспорт ОСОБА_14 , банківські картки НОМЕР_6 (Укрсиббанк), НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , 2 долари США та вказані речі поміщені до пакету №3491735 (а.п. 97-101, т. 1);
-протоколах відібрання біологічних зразків у особи для проведення експертизи від 13 травня 2021 року було відібрано зразки у ОСОБА_6 в присутності двох понятих букального епітелію, змивів з обох рук, вільного краю нігтьових пластин з обох рук, а також папілярних візерунків з правої та лівої руки (а.п. 102-103, 104-105, 106-107, 108-109, т. 1);
-висновку експерта № 597 від 12 травня 2021 року за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження, які утворились від дії тупих предметів не більше 30-40 хв. до настання смерті, смерть гр. ОСОБА_9 , 1956 року народження, наступила від механічної асфіксії внаслідок закриття отворів носа та рота, комплекс змін механічної асфіксії відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Тілесні ушкодження в ділянці голови мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Синці кистей мають ознаки легких тілесних ушкоджень. При судово-токсикологічному досліджені крові трупа спирти та їх ізомери не виявлено (а.п. 136-139, т. 1);

-висновках експерта від 10 вересня 2021 року № CE-19/111-21/37079-БД та № CE-19/111-21/37082-БД за результатами судових молекулярно-генетичних експертиз відповідно встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 , та генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові потерпілої ОСОБА_9 , з ілюстративними таблицями, довідками про витрати (а.п. 139, 140-146, 147, 148-155, т.1);

-висновку експерта №CE-19/111-21/29368-БД від 05 серпня 2021 року за результатами молекулярно-генетичної експертизи встановлено на наданому на дослідження дерев`яному фрагменті (в постанові слідчого було вказано як дерев`яне поліно), яке було вилучено 12 травня 2021 року під час огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 кров не виявлена, з ілюстративною таблицею, довідкою про витрати (а.п. 155, 156-160, т. 1);

-висновках експерта від 20 липня 2021 року № CE-19/111-21/29378-БД та № CE-19/111-21/29446-БД за результатами судової молекулярно-генетичної експертизи відповідно встановлено у змиві з воріт до гаражного приміщення та у змиві з комоду, яке було вилучено 12 травня 2021 року під час огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 кров не виявлена, та що у наданих на дослідження змивах з правої та лівої руки підозрюваного ОСОБА_6 кров не виявлена, з ілюстративними таблицями, довідками про витрати (а.п. 161, 162-168, 169, 170-175, т. 1);

-висновку експерта № CE-19/111-21/29453-БД від 06 серпня 2021 року за результатами судової молекулярно-генетичної експертизи встановлено, зокрема, що встановлені генетичні ознаки (ДНК - профілі) клітин з ядрами, виявлених у зрізах та у піднігтьовому вмісті з правої та лівої руки підозрюваного ОСОБА_6 та поодиноких клітин з ядрами у зрізах та у піднігтьовому вмісті з правої та лівої руки підозрюваного ОСОБА_6 . Генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами, виявлених у зрізах та піднігтьовому вмісті з правої та лівої руки підозрюваного ОСОБА_6 та поодиноких клітин з ядрами у зрізах та у піднігтьовому вмісті з правої та лівої руки підозрюваного ОСОБА_6 збігаються між собою та належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі, з ілюстративною таблицею, з довідкою про витрати (а.п. 176, 177-187, т. 1);

-висновку експерта № CE-19/111-21/29372-БД від 15 вересня 2021 року за результатами судової молекулярно-генетичної експертизи встановлено, зокрема, що на наданій на дослідження куртці підозрюваного, ОСОБА_6 , а саме: на манжетах правого та лівого рукавів куртки, яку було вилучено 13 травня 2021 року під час огляду речей виявлено кров людини. Генетичні ознаки (ДНК - профіль) слідів крові, виявлених на манжеті правого рукава куртки підозрюваного ОСОБА_6 не збігаються з генетичними ознаками (ДНК - профілем) зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_6 та належать особі жіночої генетичної статі. Походження вищевказаних слідів крові від підозрюваного ОСОБА_6 виключається. Генетичні ознаки (ДНК профіль) слідів крові, виявлених на манжеті правого рукава куртки підозрюваного ОСОБА_6 збігаються з генетичними ознаками (ДНК профілем) зразка крові потерпілої ОСОБА_9 , з ілюстративною таблицею, з довідкою про витрати (а.п. 187, 188-200, т. 1);

-висновку судово-психіатричної експертизи № 440 від 14 липня 2021 року, згідно з яким встановлено, що ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання, не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності. Він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_6 під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання не виявлено. ОСОБА_6 в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не потребує. Клінічних ознак наркоманії та алкоголізму у ОСОБА_6 під час проведеного обстеження не виявлено. Під час скоєння інкримінованих ОСОБА_6 дій, останній в стані фізіологічного афекту та у будь-якому іншому вираженому емоційному стані, який міг би здійснити суттєвий вплив на його свідомість та діяльність, не перебував (а.п. 201-203, т. 1);

-висновку експерта № CE-19/111-21/42312-ТР від 10 вересня 2021 року за результатами проведення судово-трасологічної експертизи, з довідкою про витрати (а.п. 204, 205-225, т. 1);

-висновку експерта № CE-19/111-21/44177-Д від 16 вересня 2021 року за результатами проведення судово-дактилоскопічної експертизи, з ілюстративною таблицею, з довідкою про витрати (а.п. 226, 227-237, т. 1);

-висновку експерта № 3426/21 від 23 вересня 2021 року за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи відповідно до якої ринкова вартість мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 4X 3/32gb», білого кольору, станом на 11 травня 2021 року становила 1680 грн (а.п. 238, 239-241, т. 1);

-протоколі огляду речей та документів від 22 вересня 2021 року відповідно було проведено огляд речей та документів виявлених та вилучених під час особистого обшуку ОСОБА_6 , в ході його затримання, що мав місце 13 травня 2021 року за адресою: вул. Успенська, 15, м. Одеса (а.п. 242-250 т. 1, а.п. 1-9 т. 2) .

Надані стороною обвинувачення вищезазначені докази безпосередньо досліджені судом є належними, допустимими, достовірними та достатніми з огляду на положення чинного Кримінального процесуального кодексу України.

Разом з тим, в ході судового розгляду суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 дійшла неправильного висновку про доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 2 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 .

Такий висновок суду ґрунтується, як на фактичних обставинах, встановлених при розгляді справи, так і на приписах п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», від 07 лютого 2003 року де зазначено, що у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 КК України або 128 КК України.

Не можна, зокрема, розглядати як умисне вбивство випадки, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного при падінні від поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків. Такі дії, залежно від змісту суб`єктивної сторони злочину, можуть кваліфікуватись як убивство через необережність чи як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Так, стороною обвинувачення доказів про наявність будь-якого умислу у обвинуваченого на заподіяння смерті потерпілої ОСОБА_9 суду не надано. Більше того, з показань самого обвинуваченого вбачається, що умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які в подальшому потягли б смерть потерпілої у нього не було. Крім того, з висновку експерта № 597 від 12 травня 2021 року за результатами проведенням судово-медичної експертизи трупа потерпілої ОСОБА_9 вбачається, що виявлено тілесні ушкодження, які утворились від дії тупих предметів не більше 30-40 хв. до настання смерті. Тілесні ушкодження в ділянці голови мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. Синці кистей мають ознаки легких тілесних ушкоджень. При цьому, смерть потерпілої ОСОБА_9 наступила від механічної асфіксії внаслідок закриття отворів носа та рота, комплекс змін механічної асфіксії відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті (а.п. 136-139, т. 1).

Аналогічні обставини викладені у витягу з ЄРДР від 12 травня 2021 року(а.п. 55-58 т. 1).

За нормативним визначенням, умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Розмежування складів злочинів за ч. 2 ст. 121 КК України та ст. 119 КК України здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною. Зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

Специфіка вбивства з необережності полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Суд, досліджуючи у сукупності обставини події вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 є саме злочинна недбалість, яка виразилася у тому, що останній не передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був й міг їх передбачити. За своїм психологічним станом ОСОБА_6 розумів, що його протиправна дія могла мати наслідки, проте не передбачав, хоча міг і повинен був це зробити, що подальший розвиток подій призведе до загибелі потерпілої ОСОБА_9 .

У своїх рішеннях у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року (п. 65) ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на матеріали та обставини цього провадження підстав вважати поза розумним сумнівом, що нанесені обвинуваченим ОСОБА_6 удари в область голови потерпілої призвели до заподіяння потерпілій ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, немає.

Натомість докази у кримінальному провадженні дають підстави для висновку, що тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 було не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим ударів в ділянку голови потерпілої, а результатом падіння об тверду поверхню, а смерть наступила від механічної асфіксії внаслідок закриття отворів носа та рота, комплекс змін механічної асфіксії відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Підсумовуючи досліджені та проаналізовані у сукупності докази, надані стороною обвинувачення, щодо вини обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, суд дійшов висновку, що надані суду докази обвинувачення не можуть вважатися такими, що доводять вину обвинуваченого у інкримінованому йому злочині поза розумним сумнівом.

Згідно ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Тому, враховуючи викладене, оцінивши кожний із зазначених доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, перевіривши усі доводи учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 , завдаючи удари потерпілій, не передбачав наслідків у виді настання смерті, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто діяв не умисно, а з необережності, а тому вважає невірною кваліфікацію за ч. 2 ст. 121 КК України, та дії обвинуваченого відповідно до вимог ч.3 ст. 337 КПК України необхідно перекваліфікувати з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність.

Змінюючи кваліфікацію дій обвинуваченого, суд виходить з обсягу пред`явленого обвинувачення та обставин досліджених судом, а також з того, що санкція ч. 1 ст. 119 КК України передбачає більш м`яке покарання, ніж санкція ч. 2 ст. 121 КК України, внаслідок чого при перекваліфікації дій обвинуваченого обсяг обвинувачення не збільшується та право на захист обвинуваченого не порушується.

Виходячи з наведеного, сторона обвинувачення при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 також дійшла неправильного висновку про доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого саме за ч. 4 ст. 187 КК України, у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим, з огляду на диспозицію статті ч. 4 ст. 187 КК України, дії обвинуваченого перекваліфіковує на ч. 3 ст. 187 КК України, виключивши з обсягу обвинувачення, таку кваліфікуючу ознаку, як заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 .

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України однією з обставин, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні є винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Диспозицією ч. 1 ст. 357 КК України передбачено відповідальність за викрадення, привласнення, вимагання офіційних документів, штампів чи печаток або заволодіння ними шляхом шахрайства чи зловживання особи своїм службовим становищем, а так само їх умисне знищення, пошкодження чи приховування, а також здійснення таких самих дій відносно приватних документів, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності, вчинене з корисливих мотивів або в інших особистих інтересах.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, тобто у викраденні офіційного документу, вчиненого із корисливих мотивів.

Так, серед документів, якими заволодів обвинувачений ОСОБА_6 є банківські картки АТ КБ «Приват Банк» номер НОМЕР_3 та номер НОМЕР_4 , що належать потерпілій ОСОБА_9 , які є офіційними документами, тобто електронними платіжними документами, засобами доступу до банківських рахунків, відкритих на ім`я потерпілої ОСОБА_9 .

При цьому, органом досудового розслідування в пред`явленому обвинуваченні зазначено, що ОСОБА_6 викрав вказані вище картки з корисливим мотивом.

Разом з тим, суд вважає що кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 357 КК України є помилковою.

Суд зауважує, що існує суттєва різниця між формулюванням складу кримінального правопорушення у частинах першій і третій ст. 357 КК. Частина третя вимагає встановити лише факт заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом. На відміну від цього положення частина перша цієї ж статті вимагає доведення не лише факту заволодіння документом чи документами, але й мотиву, що спонукав до заволодіння документами, а саме корисливого або іншого особистого інтересу у винної особи.

Разом з тим, сторона обвинувачення не тільки не довела наявність у обвинуваченого корисливого мотиву, але навіть не заявила, як саме корисливий мотив спонукав обвинуваченого до викрадення цих документів. Також сторона обвинувачення не довела, і навіть не намагалась довести, що цей корисливий мотив існував у обвинуваченого ОСОБА_6 на момент викрадення цих документів.

Суд бере до уваги те, що в судовому засідання обвинувачений стверджував, що не знає навіщо він взяв ці документи.

Також судом встановлено, що з моменту заволодіння цими документами до затримання обвинуваченого останнім не було вчинено жодних дій, які б свідчили про наявність у нього корисливого мотиву на використання цих документів.

Суд зауважує, що законодавець, визначаючи корисливий мотив як обов`язкову ознаку кримінального правопорушення, вимагає доведення його наявності на момент заволодіння. Якщо б законодавець вважав, що характер мотиву не важливий для кваліфікації цього кримінального правопорушення, він не визначав би мотив як обов`язковий елемент кримінального правопорушення.

Тобто, сама згадка в обвинуваченні, що викрадення було вчинено з корисливих мотивів без формулювання і доведення, в чому саме цей мотив полягав, не може вважатися встановленням цього обов`язкового елемента кримінального правопорушення.

Звідси, суд дійшов висновку, що вказані обставини, які доводилися обвинуваченням, не містять в собі складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, у зв`язку з чим в цій частині обвинуваченого слід виправдати.

Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вбивстві потерпілої через необережність; у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло; у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом та іншим важливим особистим документом, поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії відповідно за ч. 1 ст. 119 КК України, ч. 3 ст. 187 КК України та ч. 3 ст. 357 КК України.

При кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 119 та ч. 3 ст. 187 КК України, суд враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06 листопада 2009 року, а саме, що «заподіяння потерпілому смерті під час розбою чи вимагання з необережності слід кваліфікувати за сукупністю злочинів - за відповідною частиною статті 187 чи 189 та статтею 119 КК України» ( п. 11).

За наслідками судового розгляду суд вважає доведеним наступне формулювання обвинувачення:

11 травня 2021 року в період часу з 19:00 год. по 23:00 год (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_6 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан, таким чином проник на огороджену по всьому периметру територію домоволодіння та перебуваючи на території домоволодіння, будучи поміченим потерпілою ОСОБА_9 , яка в той час вийшла з приміщення будинку на гавкіт собак, зрозумівши, що його злочинні дії викриті і свідомо нехтуючи цим, вчинив розбійний напад на останню, а саме, дерев`яним поліном, яке підібрав на території подвір`я, наніс їй два удари в потиличну ділянку голови, із прикладанням сили, чим спричинив їй тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичного експерта, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, внаслідок чого ОСОБА_9 втратила свідомість та впала на землю обличчям донизу та отримала тілесні ушкодження, що становлять собою комплекс змін механічної асфіксії та які відповідно до висновку судово-медичного експерта, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, що призвели до смерті потерпілої ОСОБА_9 на місці події внаслідок механічної асфіксії від закриття отворів носа та рота, чим обвинувачений ОСОБА_6 вчинив вбивство через необережність потерпілої ОСОБА_9 .

В ході розбійного нападу, продовжуючи свої дії ОСОБА_6 , керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок заволодіння чужим майном, переконавшись, що потерпіла ОСОБА_9 перебуває в безсвідомому стані, через незачинені ворота гаражного приміщення, проник до будинку за вищезгаданою адресою, незаконно заволодів мобільним телефоном «Xiaomi Redmi Note 4X 3/32gb», вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи становить 1 680 грн та грошовими коштами в сумі 1 100 грн, після чого з місця вчинення злочину зник, завдавши потерпілій ОСОБА_9 фізичної шкоди та матеріального збитку на загальну суму 2 780 грн.

Вказаними діями, ОСОБА_6 вчинив вбивство через необережність потерпілої ОСОБА_9 , а саме злочин, передбачений ч. 1 ст. 119 КК України та напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 187 КК України.

Крім того, в період часу з 19:00 год. по 23:00 год. 11 травня 2021 року, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , помітив у жіночій сумці паспорт, картку фізичної особи платника податків та банківські картки АТ КБ «Приват Банк», реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким не поміченими, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в кімнаті вищевказаного будинку, з жіночої сумки незаконно таємно викрав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 09 грудня 2003 року Оболонським РУ ГУ МВС України в м. Києві на ім`я потерпілої ОСОБА_9 , картку фізичної особи платника податків номер НОМЕР_2 , тобто інший важливий особистий документ, який належить останній та виданий на її ім`я, тим самим незаконно заволодів паспортом та іншим важливим особистим документом а також банківську картку АТ КБ «Приват Банк» номер НОМЕР_3 та банківську картку АТ КБ «Приват Банк» номер НОМЕР_4 , що належать потерпілій ОСОБА_9 , які є офіційними документами, тобто електронними платіжними документами, засобами доступу до банківських рахунків, відкритих на ім`я потерпілої ОСОБА_9 , після чого, утримуючи їх при собі, місце вчинення кримінальних правопорушень залишив та розпорядився ними на власний розсуд.

Вказаними діями, ОСОБА_6 вчинив незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншим важливим особистим документом, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України.

Водночас серед питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, з огляду на положення ч. 6 ст. 368 КПК України, законодавець передбачив й те, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведені положення процесуального закону судом були дотримані, оскільки при ухваленні цього вироку враховано правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зокрема, викладену в постанові у справі № 750/3256/17 (провадження № 51-1147 км 19)

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В п. 3 зазначеної постанови вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину судам слід виходити з класифікації злочинів, особливостей конкретного злочину й обставин та способу його вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, а при дослідженні даних про особу підсудного з`ясовувати його вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ч. 2, 4, 6 ст. 12 КК України відносяться до злочинів, а саме: нетяжкого (ч. 1 ст. 119 КК України), особливо тяжкого (ч. 3 ст. 187 КК України), кримінального проступку (ч. 3 ст. 357 КК України), дані про особу обвинуваченого, який на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що судимості не має, думку потерпілого щодо міри покарання, який просив призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, часткове відшкодування завданої майнової шкоди потерпілому, шляхом повернення працівниками поліції викраденого майна.

Поряд з цим, обвинувачений ОСОБА_6 у вчиненому щиро розкаявся, в судовому засіданні, у тому числі в судових дебатах та в останньому слові просив вибачення у потерпілого. Оскільки щире каяття, характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого ним злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому, на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 119 КК України, ч. 3 ст. 187 КК України, покарання у межах санкції статей за якими кваліфіковано дії останнього у виді позбавлення волі, та за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі, та остаточно визначити обвинуваченому до відбування покарання, з урахуванням положень ч. 1, 3 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, застосувавши при цьому, принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим із застосуванням додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є власністю обвинуваченого та є обов`язковим.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання цим вироком законної сили залишити без зміни у вигляді тримання під вартою.

Арешт накладений ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2021 року на майно, яке було вилучене 13 травня 2021 року під час особистого обшуку ОСОБА_6 в ході його затримання, 13 травня 2021 року під час огляду трупа ОСОБА_9 , 13 травня 2021 року під час огляду речей за адресою: м. Фастів, вул. П.Осипенко, 6, а саме: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , картку фізичної особи - платника податків на ім`я ОСОБА_9 , sim-картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», мобільний телефон «Xiaomi», мобільний телефон «Meizu», гаманець, паспорт громадянина України для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_6 , банкноту номінальною вартістю 2 долара США серії F08985594A, банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» номер НОМЕР_8 , банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» номер НОМЕР_9 , банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» номер НОМЕР_3 , банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» номер НОМЕР_4 , банківську картку ПАТ АБ «Укргазбанк» номер НОМЕР_10 , банківську картку «Monobank» номер НОМЕР_11 , банківську картку АТ «Акцент-Банк» номер НОМЕР_7 , банківську картку АТ «Укрсиббанк» номер НОМЕР_6 , одяг та взуття потерпілої ОСОБА_9 (бюстгальтер, труси, капець з полімерного матеріалу, футболка, кофта, жилетка, фартух, штани), одяг та взуття підозрюваного ОСОБА_6 (штани, куртка, кеди) шляхом заборони їх відчуження, користування скасувати.

Арешт накладений ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2021 року на майно, яке було вилучене 12 травня 2021 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: поліно із слідами РБК, капця з полімерного матеріалу шляхом заборони їх відчуження, користування скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 100, 368, 369, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 119 КК України, ч. 3 ст. 187 КК України, ч. 3 ст. 357 КК України та призначити покарання за:

- ч. 1 ст. 119 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- ч. 3 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1, 3 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Визнати невинуватим ОСОБА_6 та виправдати у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 357 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу цього кримінального правопорушення.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання цим вироком законної сили залишити без зміни у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання цим вироком законної сили, зарахувавши на підставі ст. 72 КК України ОСОБА_6 , строк попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі, що призначений цим вироком, починаючи з 13 травня 2021 року, з розрахунку день за день позбавлення волі.

Арешт накладений ухвалами Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2021 року та 19 травня 2021 року на майно, яке було вилучене 13 травня 2021 року під час особистого обшуку ОСОБА_6 в ході його затримання та майно, яке було вилучене 12 травня 2021 року під час огляду місця події скасувати.

Речові докази:

-поліно із слідами РБК, капець з полімерного матеріалу, змив РБК з воріт до гаражного приміщення, один слід папілярного візерунку з воріт до гаражного приміщення, слід папілярного візерунку та слід структури матеріалу з тумби, слід структури матеріалу з відео реєстратора, слід структури матеріалу мобільного телефону, три сліди структури матеріалу з картонної коробки з-під перукарської машинки, три сліди структури матеріалу з пластикового конверту, чотири сліди структури матеріалу з картонної коробки, змив РБК з комоду, три сліди структури матеріалу з трюмо, чотири сліди структури матеріалу з картонної коробки та два сліди структури матеріалу з картонної коробки; гаманець, картку оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» номер НОМЕР_8 , банківську картку АТ КБ ПриватБанк номер НОМЕР_9 , банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» номер НОМЕР_3 , банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» номер НОМЕР_4 , банківську картку ПАТ АБ «Укргазбанк» номер НОМЕР_10 , банківську картку «Моnobank» номер НОМЕР_11 , банківську картку АТ «Акцент-Банк» номер НОМЕР_7 , банківську картку АТ «Укрсиббанк» номер НОМЕР_6 , одяг та взуття потерпілої ОСОБА_9 , які передані на відповідальне зберігання до спеціально-обладнаного приміщення Фастівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області знищити;

-паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , картку фізичної особи - платника податків на ім`я ОСОБА_9 , мобільний телефон «Xiaomi», банкноту номінальною вартістю 2 долара США серії F08985594А повернути потерпілому;

-мобільний телефон «Meizu», який належить обвинуваченому конфіскувати.

-паспорт громадянина України для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_6 повернути обвинуваченому.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів на загальну суму 53 368,13 грн:

- висновок експерта №CE-19/111-21/37079-БД від 10 вересня 2021 року 4729,97 грн;

- висновок експерта №CE-19/111-21/37082-БД від 10 вересня 2021 року 5100,34 грн;

- висновок експерта №CE-19/111-21/29368-БД від 05 серпня 2021 року 3120,76 грн;

- висновок експерта №CE-19/111-21/29378-БД від 20 липня 2021 року 4150,32 грн;

- висновок експерта №CE-19/111-21/29446-БД від 20 липня 2021 року 4150,32 грн;

- висновок експерта №CE-19/111-21/29453-БД від 06 серпня 2021 року 15230,67 грн;

- висновок експерта №CE-19/111-21/29372-БД від 15 вересня 2021 року 9377,71 грн;

- висновок експерта №CE-19/111-21/42312-ТР від 10 вересня 2021 року 5148,60 грн;

- висновок експерта №CE-19/111-21/44177-Д від 16 вересня 2021 року 2059, 44 грн;

- висновок експерта № 3426/21 від 23 вересня 2021 року 300 грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1