СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду під час відкритого підготовчого судового засідання за обвинувальним актом в межах кримінального провадження ЄРДР № 0004651 від 31 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, українець, гр-н України, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею на поруки

сторони: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 , інші учасники потерпіла ОСОБА_7 , її представник ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

24 грудня 2020 року, близько 07 год. 50 хв. ОСОБА_5 , керуючи на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого ТЦС 8042 від 25 жовтня 2017 року, технічно-справним автомобілем «ФОЛЬЦВАГЕН» д.н.з. НОМЕР_2 , рухався проїжджою частиною дороги по вул. Трублаїні зі сторони вул. Якуба Качури в м. Києві в напрямку Кільцевої дороги в м. Києві зі швидкістю близько 10 км/год, наблизився до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого біля будівлі № 18 по вул. Трублаїні в м. Києві, позначеного на проїзній частині дорожніми знаками 5.35.1 та 2.35.2 та дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР. У цей же час проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо, відносно водія ОСОБА_9 в темпі звичайної ходьби перетинала дорогу пішохід ОСОБА_7 .

Натомість, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ФОЛЬЦВАГЕН» д.н.з. НОМЕР_3 та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу по вул. Трублаїні в м. Києві в порушення п.п. 1.3, 1.5, 2.3б, 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правил), проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміні, не надав пішоходу пріоритет внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

Вказані дії ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-954-2021 від 30.08.2021 року, спричинили потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: - закритої травми грудної клітини: перелом дистального відділу лівої ключиці (з заходженням уламків); - відкритої черепно-мозкової травми: забійна рана по нижньому краю лівої брові в проекції хвоста; синці та садна у ділянці голови; перелом передньої і латеральної кісток лівої верхньо-щелепної пазухи (зі зміщенням уламків), з наявністю рідини в лівій пазусі); перелом лівого вилицевого відростка (з наявністю стороннього тіла в лівій орбіті), струс головного мозку; - закриту травму правого плеча: перелом головки правої плечової кістки (без зміщення), які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Вказані дії ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.3, 1.5, 2.3(б) та 18.1 Правил дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_9 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності останнього в межах даного провадження на підставі ст. 47 КК України у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу ТОВ «СОБІ», в якому він працює, оскільки ОСОБА_5 вперше вчинив нетяжкий злочин, щиро покаявся, характеризується за місцем проживання позитивно, раніше не судимий, крім того трудовий колектив, провівши загальні збори, прийняв рішення про взяття його на поруки та здійснення щодо нього колективних заходів виховного характеру, також поставивши перед судом питання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Як видно з клопотання трудового колективу ТОВ «СОБІ», на яке посилався захисник, цей колектив звернувся із належним чином оформленим письмовим клопотанням про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності та передачу на поруки із зазначенням при цьому взаємних зобов`язань як трудового колективу, так і обвинуваченого. За даним клопотанням колектив вказаної організації, розглянувши на загальних зборах питання про взяття на поруки ОСОБА_9 та будучи ознайомленим зі змістом пред`явленого йому обвинувачення, одноголосно прийняв рішення про взяття ОСОБА_9 на поруки та зобов`язався здійснювати заходи виховного впливу щодо нього, спрямовані на недопущення вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, його перевиховання та виправлення, у зв`язку з чим клопотав перед судом про звільнення свого працівника ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності.
Обвинувачений ОСОБА_5 обставин кримінального провадження, які підлягають доведенню, та кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорював і підтримав заявлене клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 47 КК України, при цьому вкотре заявив, що щиро кається у вчиненому злочині.

Прокурор заперечував проти задоволення вказаного клопотання, вважаючи, що належність ОСОБА_9 до трудового колективу ТОВ «СОБІ» не доведена, проте визнав, що ОСОБА_5 щиро розкаявся і під час досудового розслідування, як про це обґрунтовано вказано в обвинувальному акті.

Потерпіла та її представник також заперечували проти задоволеного клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності з підстав ст. 47 КК України через сумнівність даних про його щире каяття, адже він визнав заявлений цивільний позов лише частково, при цьому самі визнали, що обвинувачений під час досудового розслідування добровільно матеріально допомагав потерпілій під час лікування, зокрема, передаючи передачі з продуктами та оплачуючи власне саме її лікування.

Заслухавши доводи сторін, потерпілого та його представника, дослідивши матеріали провадження, поданого клопотання, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 47 КК України особу, яка вперше вчинила нетяжкий злочин, крім корупційних злочинів, та щиро покаялась, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вони протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Згідно з даними свідоцтва про реєстрацію юридичної особи ТОВ «СОБІ», відповідного наказів ТОВ «СОБІ» № 3-к від 23 січня 2003 року, № 04-к від 24 січня 2008 року, характеристики від 06 жовтня 2021 року, протоколу загальних зборів трудового колективу ТОВ «СОБІ» від 28 жовтня 2021 року, вказаний трудовий колектив просив звільнити працівника ТОВ «СОБІ» - головного механіка ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України з підстави, передбаченої ч. 1 ст. 47 КК України, а сам ОСОБА_5 тривалий час працює у даній організації, що додатково підтверджено і наказом ТОВ «СОБІ» від 13 вересня 2021 року щодо відрядження обвинуваченого, внаслідок якого справа переносилася слуханням.

Таким чином, сумніви прокурора про наявність трудових відносин обвинуваченого та ТОВ «СОБІ» є належно спростовані.

Є очевидним та неоспорюваним фактом і те, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше вчинив нетяжкий злочин (ст. 12 КК України), який не віднесено законом до корупційних (ст. 45 КК України).

Крім того, за даними матеріалами провадження, зокрема, які містить обвинувальний акт і в якому прокурор сам виклав встановлені ним обставини, ОСОБА_5 раніше не судимий, а обставиною, що пом`якшує його покарання, за результатами досудового розслідування визнано щире каяття обвинуваченого.

Аналіз судової практики вказує на такі орієнтири щодо розуміння категорії «щире каяття»: - щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання постанова ВС від 10.02.2020 у справі № 643/13256/17 (джерело: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/87640666); - факт визнання засудженим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого як обставину, що пом`якшує покарання. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки постанова ВС від 27.04.2021 у справі № 520/16394/16-к (джерело: https://reyestr.court.gov.ua/Review/96631982); - щире каяття як обставина, що пом`якшує покарання, має місце і в тому випадку, коли засуджений не погоджується з кваліфікацією своїх дій - постанова ВС від 05.08.2020 у справі № 334/5670/18 (джерело: http://reyestr.court.gov.ua/Review/90906069).

Під час судового провадження встановлено, що крім визнання засудженим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, останній дійсно висловлював щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки, бажав виправити ситуацію, що склалася, співчував потерпілій, який добровільно надавав значну матеріальну допомогу. На це вказують подані захисником на підтвердження аргументів клопотання фіскальні чеки про сплату медикаментів на загальну суму більше 25 000 грн., сплачувалися кошті в сумі більше 7 000 грн. і самій потерпілій. Така позиція обвинуваченого з часом виявилася тільки послідовною. Крім того, обвинувачений повідомив про намір добровільно продовжити відшкодовувати потерпілій шкоду, загальний розмір якої визнає на 50 000 грн. Дані про ухилення обвинуваченого від суду чи іншу його недобросовісну процесуальну поведінку відсутні, матеріали провадження містять виключно позитивні характеристики на обвинуваченого, має на утриманні батька похилого віку.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт щиро каяття з боку обвинуваченого, відтак сумніви з цього приводу потерпілої та її представника також є спростованими, що ж стосується правової позиції обвинуваченого щодо цивільного позову, то умова його визнання у повному обсязі не є обов`язковою для визнання каяття щирим, спір з приводу цього вирішується у загальному цивільно-правовому порядку, для якого закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав не є перешкодою.

Шляхом опитування сторін провадження судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє і не оспорює характер обвинувачення та правову кваліфікацію своїх дій за ч. 1 ст. 286 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої позиції обвинуваченого, а відтак діяння, яке поставлено йому у провину, дійсно мало місце, і воно отримало правильну кримінально-правову оцінку.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави і після роз`яснення цих положень наполягає на закритті провадження з підстави, передбаченої ст. 47 КК України.

Таким чином, оскільки визначені кримінальним законом (ч. 1 ст. 47 КК України) умови виконано, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для задоволення клопотання захисника і звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України з підстави, передбаченої ч. 1 ст. 47 КК України.

Враховуючи, що при прийнятті рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності судом не вирішується питання щодо пред`явленого потерпілим цивільного позову, заявлений потерпілою позов про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 500 000 грн. слід залишити без розгляду.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 44, 47 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, ч. 4 ст. 286, 287, 288, 350, 369-372, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в межах кримінального провадження ЄРДР № 0004651 від 31 грудня 2020 року задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 47 КК України у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу ТОВ «СОБІ», якщо він протягом року з дня передачі на поруки виправдає довіру трудового колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Кримінальне провадження ЄРДР № 0004651 від 31 грудня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України.
Роз`яснити трудовому колективу ТОВ «СОБІ», що відповідно до вимог ст. 288 КПК України, якщо протягом року з дня передачі особи на поруки колективу підприємства, установи чи організації особа не виправдає довіру колективу, ухилятиметься від заходів виховного характеру та порушуватиме громадський порядок, загальні збори відповідного колективу можуть прийняти рішення про відмову від поручительства за взяту ними на поруки особу. Відповідне рішення направляється до суду, який прийняв рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності для розгляду питання щодо притягнення вказаної особи до кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Заявлений потерпілою ОСОБА_12 цивільний позов - залишити без розгляду.
Процесуальні витрати за проведення експертизи в кримінальному провадженні в розмірі 7 271 грн. 40 коп. покласти на рахунок держави.
Речові докази: автомобіль «ФОЛЬЦВАГЕН» д.н.з. НОМЕР_2 використовувати за належністю, документовані матеріали зберігати у матеріалах провадження.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ ОСОБА_13