Справа № 466/7194/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 0000863 від 11.07.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, гр. України, українця, неодруженого, з середньою-спеціальною освітою, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 10.07.2021 р. біля 22-20 год, перебуваючи на вул. Шевченка у м.Львові біля зупинки громадського трнанспорту «Церква Святої Анни», діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечений характер своїх дій, на грунті раптово виниклого словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_5 , наніс останньому один удар кулаком в ділянку верхньої щелепи, чим спричинив потерпілому легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та суду показав, що 10.07.2021 р. біля 22 год. перебував біля Церкви Святої Анни на вул. Шевченка у м.Львові і дійсно заподіяв тілесне ушкодження потерпілому вдарив кулаком в обличчя. Щиро розкаюється у вчиненому та вибачається перед потерпілим за такий поступок. Просить його суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини, та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, розяснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст. 349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов переконання, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано, доведена повністю. Кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст. 125 КК України суд вважає вірною, оскільки обвинувачений заподіяв потерпілому умисне легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно Кримінального кодексу України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України відсутні.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких воно вчинено, особу обвинуваченого, який розкаявся у вчиненому, являється військовослужбовцем та позитивно характеризується по службі, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, та вважає, що йому слід обрати покарання у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100/ ста/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян .

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Суддя ОСОБА_1