КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №357/9878/20 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4610/2021
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
16 листопада 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2021 року у кримінальному провадженні №0002952,

в с т а н о в и в:

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2021 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання в виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Не погодившись з вироком суду, 29 жовтня 2021 року обвинувачений подав апеляційну скаргу.
15 листопада 2021 року матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_3 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого на відповідність вимогам ст. 396 КПК України, вважаю, що вона підлягає залишенню без руху.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі, крім іншого, зазначаються: вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Такі вимоги мають відповідати ч. 1 ст. 404 КПК України, згідно з якою суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, положенням ст. 407 КПК України, якою передбачено повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги, та узгоджуватися з іншими вимогами кримінального процесуального закону.

Зокрема, статтею 394 КПК України регламентовано особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень. Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 цього Кодексу, тобто без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, обмежившись допитом обвинуваченого, який визнав свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні та не оспорював правову кваліфікацію вчиненого ним діяння.

При цьому обвинуваченому були роз`яснені правові наслідки такого розгляду, а саме те, що в такому випадку він, як і інші учасники судового провадження, буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому предметом перегляду в апеляційному порядку може бути вирок суду першої інстанції лише в частині призначення ОСОБА_3 покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції щодо нього скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, але не вказує жодної підстави, передбаченої ст. 415 КПК України, на обґрунтування такого прохання.
Зокрема, суд апеляційної інстанції згідно з ч. 1 ст. 415 КПК України скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:

1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;

3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Згідно з ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, зокрема, якщо:
2) судове рішення ухвалено незаконним складом суду;

3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою;

4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою;

5) судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання;

6) порушено правила підсудності;

7) у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 формально посилається на неповноту судового розгляду і не з`ясування судом певних обставин, однак відповідних аргументів зазначеним твердженням не викладає, які мають значення у цьому провадженні вказані ним обставини (зокрема, звідки він взяв залізяку, якою пошкодив вікно та проник до складського приміщення, де саме заховав викрадене майно тощо) не наводить та не ставить під сумнів додержання судом вимог ст. 349 КПК України, що в свою чергу може бути підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України. Не містить апеляційна скарга і конкретних доводів на обґрунтування позиції щодо невідповідності вироку суду першої інстанції за своїм змістом вимогам ч. 3 ст. 374 КПК України. Водночас посилання на те, що призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, не є підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Крім того, в порушення вимог ч. 5 ст. 396 КПК України апеляційна скарга не підписана обвинуваченим.
До того ж обвинувачений не виконав вимог ч. 6 ст. 396 КПК України, оскільки, не тримаючись під вартою та не перебуваючи під домашнім арештом, до апеляційної скарги не надав копій в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга (прокурор, потерпілий, захисник).
Відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу обвинуваченого, яка не відповідає вимогам ст. 396 КПК України, належить залишити без руху, встановити строк для усунення зазначених раніше недоліків та роз`яснити, якщо недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк не буде усунуто, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається.

Керуючись ст. ст. 396, 399 КПК України, суддя-доповідач,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2021 року залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо вона не усунула недоліки апеляційної скарги, котру залишено без руху, в установлений строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2