Справа №635/8118/21
Провадження по справі 1-в/635/743/2021
У Х В А Л А

29 листопада 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
представника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» - ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, з професійно-технічною освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17 січня 2012 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 185, ч.3 ст. 186, ч.2 ст. 389, ч.4 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого згідно постанови Перевальського районного суду Луганської області від 28 травня 2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 1 місяці 25 днів;

- 14 вересня 2018 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,-
про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

14 вересня 2018 року ОСОБА_4 засуджений вироком Лисичанського районного суду Луганської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 14 вересня 2018 року.

Прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання заперечував, посилаючись на те, що засуджений не довів свого виправлення, а тому його звільнення від відбування покарання є недоцільним.

Засуджений ОСОБА_4 та представник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання про умовно-дострокове звільнення підтримали.
Суд, вислухавши прокурора, засудженого, представника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)», дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 14 вересня 2018 року ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного за даним вироком покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 17 січня 2012 року у виді 1 місяця позбавлення волі та визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 років 1 місяці позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 18 жовтня 2018 року.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 07 лютого 2019 року, кінець строку 07 березня 2022 року.

Засуджений з 26 лютого 2019 року відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Станом на 29 травня 2021 року засуджений фактично відбув 3/4 строку покарання.

Відповідно до положень ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Згідно ч.1 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.
Сумлінна поведінка засудженого означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків, поліпшення кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищення виробничої кваліфікації, працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого за весь час відбування ним покарання.

Судом встановлено, що згідно характеристики на засудженого, наданої начальником відділення СПС майором внутрішньої служби ОСОБА_6 , погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної роботи «Темнівської виправної колонії (№100)» ОСОБА_7 від 12 листопада 2021 року, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08 лютого 2019 року. Під час тримання в державній установі «Старобільський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. З 26 лютого 2019 2017 року відбуває строк покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». До промислової зони не працевлаштований, залучається по роботах з благоустрою установи. Засуджений ОСОБА_4 порушував режим тримання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності двічі, на даний час дисциплінарні стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заходи виховного характеру дали позитивний результат, на даний час засуджений характеризується позитивно. За виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки рішенням дисциплінарної комісії заохочувався п`ять разів. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, на критику у свою адресу реагує адекватно. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Засуджений ОСОБА_4 дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Засуджений ОСОБА_4 виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок для самостійного їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи відноситься позитивно, не допускає порушення вимог пожежної безпеки та безпеки праці. Відповідно до статті 123 КВК України, бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія». Соціально-корисні зв`язки з матір`ю та співмешканкою підтримує шляхом листування та телефонних розмов. За вироком суду позову не має. Засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання на профілактичних обліках не перебував.

Адміністрація виправної колонії вважає, що засуджений ОСОБА_4 став на шлях виправлення, застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України є можливим.
Згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_4 ,останній за весь час відбування покарання має п`ять заохочень та два стягнення,які погашені в установленому законом порядку.

Як вбачається із довідки про працевлаштування засудженого в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)», засуджений ОСОБА_4 до промислової зони установи не працевлаштований.
Згідно довідки про майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду від 09 листопада 2021 року, за вироком суду у засудженого ОСОБА_4 виконавчі листи відсутні.

Із досліджених під час судового розгляду матеріалів особової справи також встановлено, що засуджений ОСОБА_4 протягом часу відбування покарання характеризувався спочатку негативно, а в подальшому посередньо, позитивно характеризується лише останнім часом, допускав порушення дисципліни, за що притягався до дисциплінарної відповідальності, до промислової зони установи працевлаштований не був, до виконання робіт з благоустрою установи ставився посередньо,участі у роботі самодіяльних організацій не приймав.
Крім того, ОСОБА_4 неодноразово судимий, в тому числі за вчинення тяжких злочинів, був звільнений умовно-достроково від відбування покарання, проте на шлях виправлення на став та знову в період умовно-дострокового звільнення вчинив тяжкий злочин, за вчинення якого засуджений до позбавлення волі.

Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_4 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене та дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку та спосіб життя за весь час відбуття покарання, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, а тому суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1