Справа № 569/3406/22
УХВАЛА

04 березня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши під час підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000060 від 08.01.2022 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рівненського міського суду перебуває кримінальне провадження №0000060 від 08.01.2022 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 16.12.2021 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою. На даний час останній утримується в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».
До початку підготовчного судового розгляду, прокурор подав письмовке кулпотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. ОСОБА_4 посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу на останнього покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, вчинення нових умисних кримінальних правопорушень, незаконного впливу на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином. Додатково пояснив, що застосування такого запобіжного заходу як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Обвинувачений та його захисник не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.
Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дійшов висновку, що клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу слід задоволити з таких підстав.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується особа.
Під час розгляду клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу судом визначається можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Згідно Постанови N 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).
Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).
Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.
При обранні запобіжного заходу у виді взяття під варту необхідно також переконатися, що його застосування не призведе до погіршення стану здоров`я особи. Коли підозрюваний, обвинувачений тяжко хворий і в умовах слідчого ізолятора не має можливості здійснювати необхідне лікування, до нього не варто застосовувати такий запобіжний захід.
Як зазначено в Постанові N 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» врахування стану здоров`я обвинуваченого у разі необхідності стаціонарного лікування у зв`язку з тяжкими хронічними захворюваннями.
Слід звернути увагу і на практику ЄСПЛ з цього питання. Так, однією із підстав порушення п. 1 ст. 5 Конвенції у справі «Барило проти України» (рішення ЄСПЛ від 16.05.2013) стало те, що у заявниці було наявне тяжке захворювання (третя група інвалідності), у зв`язку з чим вона потребувала спеціального лікування, дієти і постійного медичного нагляду.
При вирішенні клопотання щодо зміни дії запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його вини у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання, реєстрації та стійкість соціальних зв`язків, а також його стан здоров`я.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на даний час відсутні будь-які переконливі підстави, що обвинувачений ОСОБА_4 може ухилятись від суду, чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачений повністю визнає свою вину, відшкодував завдану шкоду, щиро розкаюється.
Таким чином, суд вважає за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який домашній арешт в період з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань.
Суд вважає, що саме такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193-194, 201,205, 309, 395 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задоволити.
Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби, терміном на 60 днів.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки:
а) прибувати до суду за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження;
б) не відлучатися без дозволу суду із місця свого постійного проживання, а саме: АДРЕСА_2 , в нічну пору доби у період з 21 год 00 хв до 06 год 00 хв;
в) повідомляти про зміну свого проживання, здати на зберігання прокурору паспорт та інші документи для виїзду та в"Їзду в Україну;
г) утримуватися від спілкування з свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;
д) негайно з"явитись до Рівненського окружного військомату для постановки на військовий облік.
Ухвалу про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області.
Контроль за дотриманням обвинуваченим умов домашнього арешту покласти на Рівненське РУП ГУНП в Рівненській області.
Термін дії ухвали та обов`язків, покладених судом визначити до 03.05.2022.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а обвинувачений негайно доставляється до місця проживання.
Ухвала може бути оскаржена безпоередньо протягом п"яти днів до Рівненського апеляційного суду.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1