Справа №487/4597/20
Провадження №1-кс/487/405/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2022 Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Миколаєва клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту,-

ВСТАНОВИВ:
14.01.2022 адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив скасувати арешт на майно а саме: автомобіль марки «BMW 535I» р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 ; ключи від автомобілю марки «BMW 535I» р.н. НОМЕР_1 , який накладено ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва 18.08.2020.
В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.08.2020 року накладено арешт на автомобіль марки «BMW 535I» р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 ; ключи від автомобілю марки «BMW 535I» р.н. НОМЕР_1 . Власником автомобіля є ОСОБА_3 . На даний час потреба у перебуванні вказаного майна під арештом відсутня, оскільки в рамках досудового розслідування вже було проведено всі необхідні судові експертизи, проведено огляд автомобіля, слідчий експеримент за участю вказаного автомобіля. Автомобіль зберігається на спеціальному майданчику для утримання транспортних засобів: м.Миколаїв вул.. Лагерне Поле 5, під впливом зовнішніх факторів та природних явищ під відкритим небом, зберігання автомобіля в такий спосіб призводить до його знищення. Посилаючись на тривалість досудового слідства, відсутність потреби у подальшому арешті на майно, просив про задоволення клопотання.
В судове засідання представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, наполягає на його задоволенні.
Слідчий СВ ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_5 не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, рішення просить прийняти на розсуд суду.
Дослідивши матеріали клопотання та надані докази, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК).
Крім того, згідно з вимогами ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Судом встановлено, що Слідчим управлінням Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000835 від 13.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.08.2020 року клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні за № 0000835 від 13.08.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна задоволено. Накладено арешт на майно вилучене в ході проведення 12.08.2020 огляду дорожньо-транспортної пригоди проїжджої частини по пр. Центральному, в районі будинку № 4 в м. Миколаєві, зокрема на автомобіль марки «BMW 535I» р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , прож. АДРЕСА_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 ; ключи від автомобілю марки «BMW 535I» р.н. НОМЕР_1 .

Досудове слідство у кримінальному провадженні триває.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частинами першою, другою та четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідноіз ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснення. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадку та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу відсвавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому вструктурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

На час вирішення клопотання про скасування арешту на майно, досудове розслідування, в межах якого було накладено арешт, триває, однак підстав для подальшого арешту зазначеного автомобіля слідчий суддя не вбачає.

Враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тривалість розгляду кримінального провадження, проведення ряд необхідних слідчих дій та експертиз з арештованим транспортним засобом, слідчий суддя вважає, що у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт автомобіля відпала потреба і з метою недопущення порушення прав власника майна, заявлене клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту задовольнити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.08.2020 на майно а саме: автомобіль марки «BMW 535I» р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 ; ключи від автомобілю марки «BMW 535I» р.н. НОМЕР_1 , та повернути власнику - ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1