ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/4933/21 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/2002/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2021 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
- секретаря ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- представника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 30.09.2021,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 підполковник поліції ОСОБА_9 про арешт майна, винесене по матеріалам кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000095 від 12.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України.

Накладено арешт на вилучені 27.09.2021 року у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення обшуку по кримінальному провадженню за № 0000095 від 12.07.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення-злочину, передбаченому ч. 4 ст. 197-1 КК України, на території та приміщеннях єдиного майнового комплексу Рятувальна станція «Жовтневий гідропарк» за адресою: м. Харків, пров. Керченський, 7-А, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні та з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 28.09.2021 до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 підполковник поліції ОСОБА_9 в межах матеріалів кримінального провадження № 0000095 від 12.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківської області перебуває кримінальне провадження за № 0000095 від 12.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України.

Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя послався на те, що є достатні докази, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 30.09.2021 та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам КПК України як і клопотання слідчого про арешт майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що проводиться досудове слідство по кримінальному провадженні № 0000095 від 12.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України. (а. с. 1 - 5).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З клопотання прокурора про арешт майна, по суті, вбачається, що арештоване майно є предметом злочину, і відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і має доказове значення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий довів достатність підстав вважати, що майно є речовим доказом, має значення для забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України). Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 та ч. 2 ст. 167 КПК України.

Колегія суддів частково погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на бесідки (альтанки) в кількості 7 (семи) штук з наступними розмірами: 1. 8х3,7 м.; 2. 2,73х4,48 м.; 3. 7х4 м.; 4. 10х5 м.; 5. 5,92х3,80 м.; 6. 5х3 м.; 7. 5х3 м., розташовані на земельній ділянці єдиного майнового комплексу Рятувальна станція «Жовтневий гідропарк», за адресою м. Харків, пров. Керченський, 7-А, оскільки у відношенні цього майна є достатні підстави вважати, що воно є предметом кримінального правопорушення, є необхідність його збереження, а незастосування арешту може призвести до відчуження вказаного майна.

Згідно зі ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді щодо способу накладення арешту на бесідки (альтанки) в кількості 7 (семи) штук з наступними розмірами: 1. 8х3,7 м.; 2. 2,73х4,48 м.; 3. 7х4 м.; 4. 10х5 м.; 5. 5,92х3,80 м.; 6. 5х3 м.; 7. 5х3 м., розташовані на земельній ділянці єдиного майнового комплексу Рятувальна станція «Жовтневий гідропарк», за адресою м. Харків, пров. Керченський, 7-А, та вважає, що вказаний спосіб забезпечення кримінального провадження є неналежним, оскільки в значній мірі обмежує законні права та інтереси власника майна.

Судові матеріали не містять даних, що в кримінальному провадженні № 0000095 від 12.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, комусь повідомлено про підозру.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Згідно зі ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню на підставі вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України та ч. 1 ст. 412 КПК України.

За наслідками апеляційного розгляду судова колегія має повноваження скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу по справі відповідно до вимог ч.3 ст.407 КПК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З судових матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні слідчого відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення є речовими доказами по справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 30.09.2021 в частині способу накладення арешту на бесідки (альтанки) в кількості 7 (семи) штук з наступними розмірами: 1. 8х3,7 м.; 2. 2,73х4,48 м.; 3. 7х4 м.; 4. 10х5 м.; 5. 5,92х3,80 м.; 6. 5х3 м.; 7. 5х3 м., розташовані на земельній ділянці єдиного майнового комплексу Рятувальна станція «Жовтневий гідропарк», за адресою м. Харків, пров. Керченський, 7-А.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 30.09.2021 щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000095 в частині накладення арешту на бесідки (альтанки) в кількості 7 (семи) штук з наступними розмірами: 1. 8х3,7 м.; 2. 2,73х4,48 м.; 3. 7х4 м.; 4. 10х5 м.; 5. 5,92х3,80 м.; 6. 5х3 м.; 7. 5х3 м., розташовані на земельній ділянці єдиного майнового комплексу Рятувальна станція «Жовтневий гідропарк», за адресою м. Харків, пров. Керченський, 7-А, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження скасувати.

Постановити в цій частині нову, якою накласти арешт на вказані бесідки (альтанки), шляхом заборони відчуження.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді