Справа № 536/2094/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000315 від 19.11.2021 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

19.11.2021 біля 15 год. ОСОБА_4 перебуваючи у власних справах в АДРЕСА_2 та помітивши недобудовані будівлі із цегли та металоконструкцій, які становлять єдиний масив військового містечка № НОМЕР_1 Збройних Сил України, територія якого не огороджена, вирішив викрасти металеві вироби.

Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та мети, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, ОСОБА_4 , демонтувавши, викрав два швелери та чотири кутники із металу вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 22 листопада 2021 року 2648 грн.45 коп., які знаходяться на балансі в Квартирному експлантаційному відділі Міністерства оборони України м.Полтава, спричинивши матеріальну шкоду на вказану суму, та, вважаючи, що вчинив всі дії для таємного заволодіння чужим майном, не довів свій злочинний умисел до кінця по причинах незалежних від його волі, був викритий сторонніми особами.

В судовому засіданні ОСОБА_4 у вчиненні закінченого замаху на кримінальний проступок за наведених вище обставин визнав в повному обсязі, не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та пояснив про обставини вчиненого так, як це викладено в мотивувальній частині вироку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються.

Виходячи із наданих матеріалів і пояснень обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні суд кваліфікує його за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, ОСОБА_4 розкаявся у вчиненому, раніше не судимий і суд визнає ці обставини пом`якшуючими його покарання.

Обставин, що обтяжують його покарання не встановлено.

З урахуванням усіх обставин у справі, характеризуючих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який вину визнав повністю, вчинив закінчений замах на кримінальний проступок з пом`якшуючими та без обтяжуючих покарання обставин, та те, що матеріальна шкода відшкодована, викрадене повернуто власнику, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідним скоєному, тобто необхідним і достатнім для виправлення особи, суд призначає йому покарання в межах санкції статті у виді громадських робіт.

Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 374,375 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Речові докази: два швелери, та чотири котушки з металу передані на зберігання власнику, яким є Квартирний експлуатаційний відділ Міністерства оборони України м.Полтава, залишити за місцем зберігання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб через Кременчуцький районний суд Полтавської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції з моменту проголошення всіма учасниками судового провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1