Номер провадження: 11-кп/813/1756/21
Номер справи місцевого суду: 947/1361/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_9 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2021 року, якою закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 ,обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358 та ч.1 ст.388 КК Україниу кримінальному провадженні №0003746, внесеному до ЄРДР 30.10.2019 року,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2021 року було задоволено клопотання адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358 та ч.1 ст.388 КК України на підставі ст.48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки та кримінальне провадження №0003746 від 30.10.2019 рокуза обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358 та ч.1 ст.388 КК Українизакрито. Також даною ухвалою вирішено питання щодо судових витрат.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на те, що наявні правові підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності і закриття відносно нього кримінального провадження, оскільки внаслідок зміни обстановки, ОСОБА_7 перестав бути суспільно-небезпечною особою, та інкриміновані діяння втратили суспільну небезпечність.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
На вказану ухвалу прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та постановити нову, якою матеріали кримінального провадження повернути на новий судовий розгляд.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги посилається на те, що у даному випадку вчинення ОСОБА_7 другого злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України, не може вважатися таким, що він вчинений вперше, оскільки йому передувало вчинення кримінальних проступків, передбачених ч.4 ст.358 КК України, тобто існує реальна сукупність злочинів, яка є перепоною для застосування до обвинуваченого дії ст.48 КК України.
Крім того, прокурор зазначає, що у даному кримінальному провадженні жодна з обставин зазначених в оскаржуваному рішенні не свідчить про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною, не відбулось істотної зміни соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яке відбувається незалежно від волі винної особи і внаслідок чого втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь.
Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.
Апеляційним судом встановлено, що згідно обвинувального акту, органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень за наступних обставин.
Так, 09.09.2016 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 укладено договір позики грошей, на підтвердження якого останнім була написана розписка, відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 259 004, 35 грн., які зобов`язався повернути в строк до 29.12.2016 року.
28.07.2017 року Київським районним судом м. Одеси винесено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про визнання правочину удаваним та повернення грошових коштів задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 заборгованості за договором позики від 09.09.2016 у розмірі 10 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення складає 259 004, 35 грн.
Зокрема, ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 29.11.2007 року являвся власником транспортного засобу марки «MitsubishiPajero», колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 .
13.06.2017 року Київським районним судом м. Одеси винесено ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, якою по справі за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_7 , про визнання правочину удаваним та повернення грошових коштів, накладено арешт на транспортний засіб марки «MitsubishiPajero», колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_7 , оголошення у розшук зазначеного транспортного засобу та передати на спеціальний майданчик зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Південної міжрегіональної філії державного підприємства Мінісерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 29.
31.08.2017 року апеляційним судом Одеської області винесено ухвалу, якою апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково, ухвала Київського районного суду м. Одеси від 13.06.2017 року в частині забезпечення позову шляхом оголошення в розшук транспортного засобу марки «MitsubishiPajero», колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_7 та передачі транспортного засобу на спеціальний майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів Південної міжрегіональної філії державного підприємства Мінісерства внутрішніх справ України «Інформ-ресурси», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 29 скасована. Ухвалено повернути транспортний засіб марки «MitsubishiPajero», колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_7 та в решті ухвалу залишено без змін.
05.09.2017 року представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_12 отримав копію ухвали апеляційного суду Одеської області від 31.08.2017 року за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13.06.2017 року про забезпечення позову, що є належним ознайомленням з рішенням суду відповідача.
21.05.2019 року старшим державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_13 при примусовому виконанні виконавчого провадження АСВП № 56760149 по примусовому виконанню виконавчого листа № 520/6797/17 від 09.07.2018 року, виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 заборгованості за договором позики від 09.09.2016 року у розмірі 10 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення складає 259 004 грн. 35 коп., здійснено вихід за адресою, вказаною ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_1 , та складено постанову про опис та арешт майна боржника. Відповідно до постанови описано та накладено арешт на автомобіль марки «MitsubishiPajero», колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , в якій зазначено, що автомобіль після суттєвої ДТП. Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» описане та арештоване майно передано на зберігання ОСОБА_7 , про що зазначено у постанові.
В подальшому, згідно обвинувального акту, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відчуження арештованого майна, яке йому ввірене, а саме на продаж транспортного засобу марки «MitsubishiPajero», колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , власником якого являвся останній.
Так, 15.05.2019 року ОСОБА_7 , у невстановлений час, маючи прямий умисел на використання завідомо підробленої ухвали суду, з метою безпідставного отримання права розпорядження транспортним засобом, перебуваючи у приміщенні Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції Одеської області за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 1, надав до вищевказаної установи завідомо підроблений документ - ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23.04.2019 року по справі № 520/6797/17, провадженню № 520/4896/19 щодо задоволення заяви ОСОБА_7 та скасування заходів забезпечення позову накладені ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.06.2017 року по цивільній справі №520/6797/17 у вигляді накладення арешту та оголошення розшуку рухомого майна ОСОБА_7 , а саме транспортний засіб «MitsubishiPajero», колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 . В подальшому вищевказане стало підставою для винесення старшим державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_14 постанови про зняття арешту від 28.05.2019 року, накладеного Київським районним судом м. Одеси від 13.06.2017 року з транспортного засобу «MitsubishiPajero», колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 та виникнення права розпорядження зазначеним автомобілем.
Крім того, 27.05.2019 року ОСОБА_7 у невстановлений час, маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого висновку ПП «Дельта-Консалтінг», з метою безпідставного отримання права розпорядження транспортним засобом, перебуваючи у приміщенні Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції Одеської області за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 1, надав до вищевказаної установи завідомо підроблений документ - висновок ПП «Дельта-Консалтінг» щодо незалежного звіту ринкової вартості транспортного засобу «MitsubishiPajero», колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 для прийняття фінансово-майнових рішень станом на 24.05.2019 року, яким встановлено, що оцінюваний об`єкт знаходиться в несправному стані (не на ходу) та реалізація подібного майна в якості транспортного засобу недоцільна у зв`язку зі значним ступенем його зносу та пошкоджень. В подальшому вищевказане стало підставою для винесення старшим державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_14 постанови про зняття арешту з майна від 28.05.2019 року та постанови про припинення розшуку майна боржника від 28.05.2019 року, а саме транспортного засобу «MitsubishiPajero», колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_7 та виникнення права розпорядження зазначеним автомобілем.
Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою відчуження арештованого майна, яке йому ввірене, розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи той факт, що він не повернув позиченої суми грошових коштів ОСОБА_11 за договором позики від 09.09.2016 року та незаконно знято заборону на відчуження майна, 22.05.2019 року у невстановлений час, знаходячись в офісі приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_15 за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 81, оф. 48 видав довіреність, яка зареєстрована в реєстрі за №163, згідно якої уповноважив ОСОБА_16 розпоряджатися транспортним засобом «MitsubishiPajero», колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 .
30.05.2019 року у денний час, ОСОБА_16 діючи від імені ОСОБА_7 та який не був усвідомлений у протиправності його дій, знаходячись у приміщенні офісу ТОВ «Форсажавто» за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 22/1, в порушення вимог ухвали Київського районного суду м. Одеси про вжиття заходів забезпечення позову від 13.06.2017 року та ухвали апеляційного суду Одеської області 31.08.2017 року щодо накладення арешту на транспортний «MitsubishiPajero», колір чорний, номер кузова НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 , здійснив відчуження (продаж) арештованого майна, а саме уклав договір комісії № 5296/19/0022827 з ТОВ «Форсажавто», яке в подальшому згідно договору купівлі-продажу № 5296/19/0022827 від 30.05.2019 року передало у власність транспортний засіб покупцеві - ОСОБА_17 .
За таких обставин, органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.1 ст.388 КК України, за кваліфікуючими ознаками відчуження, приховування майна, на яке накладено арешт, яке описано, здійснене особою, якій це майно ввірено; та ч.4 ст.358 КК України за кваліфікуючими ознаками використання завідомо підробленого документа.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на те, що обвинувачений ОСОБА_7 не судимий, до кримінальної відповідальності жодного разу не притягувався, є законослухняним громадянином України, який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.388 та ч.4 ст.358 КК України, що відносяться до нетяжкого злочину та проступку, на обліку в диспансері не перебуває. У період часу, який зазначається в обвинувальному акті з описом подій, що є кримінальними правопорушеннями, рішення Київського районного суду м.Одеси за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про визнання правочину удаваним та повернення грошових коштів не було виконане, виконавче провадження, відкрите державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на підставі цього рішення суду, не було закрите, обтяження майна обвинуваченого діяло для забезпечення виконання вказаного рішення суду, матеріальне становище ОСОБА_7 було вкрай скрутне. На теперішній час зазначене виконавче провадження закрите у зв`язку з виконанням ОСОБА_7 грошових зобов`язань перед ОСОБА_11 у повному обсязі. Відповідно, виконане рішення Київського районного суду м.Одеси, яким було зобов`язано ОСОБА_7 виплатити ОСОБА_11 грошову заборгованість у розмірі 10 000,00 доларів США. Також, було скасовано арешт нерухомого майна ОСОБА_7 , який застосовувався для забезпечення виконання ним зобов`язання за вказаним вище рішенням суду та в рамках виконавчого провадження. Крім того, у ОСОБА_7 відсутні будь-які інші зобов`язання перед будь-якими фізичними чи юридичними особами, банківськими установами.
З огляду на вказане, суд першої інстанції вважав, що станом на день звернення до суду з клопотанням сторони захисту, відбулась зміна обстановки, у зв`язку з чим на підставі ст.48 КК України, ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за інкриміновані йому нетяжкий злочин та проступок, та а кримінальне провадження підлягає закриттю, оскільки внаслідок зміни обстановки, ОСОБА_7 перестав бути суспільно-небезпечною особою, та інкриміновані діяння втратили суспільну небезпечність.
Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Відповідно до ст.48 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» зазначено, що такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.
Апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про те, що вчинення ОСОБА_7 другого злочину, передбаченого ч.1 ст. 388 КК України, не може вважатися таким, що він вчинений вперше, оскільки йому в часі передувало вчинення кримінальних проступків, передбачених ч.4 ст.358 КК України, тобто існує реальна сукупність злочинів, що не дозволяє застосування ст. 48 КК України.
Крім того, апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що виконання ОСОБА_7 рішення Київського районного суду м.Одеси, яким було зобов`язано ОСОБА_7 виплатити ОСОБА_11 грошову заборгованість у розмірі 10 000,00 доларів США та закриття виконавчого провадження з цих підстав свідчить про те, що внаслідок зміни обстановки, ОСОБА_7 перестав бути суспільно-небезпечною особою, та інкриміновані діяння втратили суспільну небезпечність.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.
Зміна обстановки внаслідок якої вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність, означає передусім істотну зміну соціально-економічних. політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи внаслідок чого втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь (наприклад, скасування надзвичайного стану, перехід країни від військового часу до мирного).
Зміна обстановки може стосуватись як всієї країни, так і окремих територій, населених пунктів, підприємств, установ, організацій. Ст.48 може бути застосована, наприклад, у випадках: заподіяння шляхом зловживання службовим становищем істотної шкоди підприємству, яке у подальшому було ліквідоване; викрадення з поля сільськогосподарської продукції, яка згодом, до збирання врожаю, була повністю втрачена внаслідок захворювання рослин або безгосподарності; незаконна порубка лісу на ділянці, яка підлягала розчищенню з метою проведення меліоративних робіт; полювання у забороненому місці, в якому незабаром було офіційно дозволено займатися полюванням.
Під зміною обстановки, внаслідок якої особа, яка вчинила злочин, перестає бути суспільна небезпечною, слід розуміти об`єктивні зміни умов життєдіяльності такої особи, які позитивно і суттєво впливають на неї і свідчать про те, що вона не вчинятиме кримінальне караних діянь у майбутньому. Фактами об`єктивної зміни зовнішньої обстановки, яка оточує винного, можуть визнаватися зокрема: призов на строкову військову службу; зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків з «кримінальним» оточенням; працевлаштування раніше не працюючого; тяжка хвороба або нещасний випадок, внаслідок чого особа стала Інвалідом; залучення особи до конфіденційної співпраці з правоохоронними органами; закінчення терміну строкової служби військовослужбовця, який вчинив самовільне залишення частини або місця служби; створення сім`ї з жертвою злочину.
В даному випадку, на переконання апеляційного суду, жодна з обставин, зазначених в оскаржуваній ухвалі не свідчить про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною, не відбулось істотної зміни соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яке відбувається незалежно від волі винної особи і внаслідок чого втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь.
Сам факт повернення грошових коштів ОСОБА_7 на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси у цивільній справі за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_7 не є зміною обстановки, а є лише способом виконання рішення суду про повернення грошових коштів і ніяким чином не унеможливлює вчинення ним нового злочину і не зменшує його суспільну небезпечність.
Апеляційний суд звертає увагу на характер скоєних ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, а саме на те, що будучи належним чином ознайомленим з рішенням суду про накладення арешту на майно а також наявністю відкритого виконавчого провадження по примусовому виконанню рішення суду, ОСОБА_7 вживалися всі можливі заходи з метою уникнення від виконання виниклих зобов`язань та не виконання рішення суду, підроблялися документи та здійснювалось відчуження арештованого транспортного засобу.
Зазначене суд першої інстанції не врахував та у порушення вимог ст.48 КПК України, враховуючи відсутність зміни обстановки, внаслідок якої вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність та відсутність зміни обстановки, внаслідок якої особа, яка вчинила злочин, перестає бути суспільно небезпечною, безпідставно пославшись на наявність такої зміни, прийняв рішення та незаконного виніс ухвалу про закриття кримінального провадження на підставі ст.284 КПК України.
Крім того, як зазначено вище, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 не може вважатись таким, що вчинив злочин вперше, що не дозволяє застосування до нього положень ст.48 КК України.
Зазначене свідчить про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про закриття кримінального провадження, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення, прийнятого за його результатами.
Відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.
Пунктом 4 ч.1 ст.409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Приписами ч.1 ст.412 КПК України, передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити остаточне рішення за результатами розгляду даного кримінального провадження, оскільки судом першої інстанції не було здійснено розгляд обвинувального акту по суті.
Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду кримінального провадження після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його закриття з підстав істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.7, 9 КПК України
Так, ч.6 ст.9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.
Відповідно до положень ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, яка прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження у іншому складі суду.

Керуючись 370, 404, 405, 407, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 25.06.2021 року, якою кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 ,обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358 та ч.1 ст.388 КК Україниу кримінальному провадженні №0003746, внесеному до ЄРДР 30.10.2019 року закрито на підставі ст.48 КК України у зв`язку зі зміною обстановки - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_7 ,обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358 та ч.1 ст.388 КК Україниу кримінальному провадженні №0003746, внесеному до ЄРДР 30.10.2019 рокуу тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4