Справа № 357/4581/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.08.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження № 0000649 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Погибляк Лисянського району Черкаської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

05.11.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком один рік

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_10

потерпіла ОСОБА_11 , яка одночасно є цивільним позивачем

обвинувачений ОСОБА_9 , який одночасно є цивільним відповідачем

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_12 , який одночасно є представником цивільного відповідача

в с т а н о в и в:
02 березня 2019 року близько 22 години ОСОБА_9 , перебуваючи на першому поверсі гуртожитку по АДРЕСА_3 , зустрів ОСОБА_13 , який проживає у вказаному гуртожитку та який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Під час спілкування між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в ході якого ОСОБА_13 наніс ОСОБА_9 удар кулаком руки в ніс. Внаслідок цього у ОСОБА_9 виник умисел на заподіяння фізичної шкоди ОСОБА_13 . Для реалізації свого умислу ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, наніс не менше 5 ударів ногами та руками по тілу та голові ОСОБА_13 , внаслідок чого завдав останньому тілесні ушкодження крововиливи в м`які покриви голови, під оболонками, в тканину головного мозку, субдуральна гематома справа з різко вираженим здавленням головного мозку в тім`яно-висковій частках, крововиливив тканину головного мозку тім`яно вискової частини справа з ушкодженням м`яких мозкових оболонок та тканини головного мозку, ділянки ішемії мозку заднього рогу правого бокового шлуночка з поширенням в потиличну частку, крововилив в області моста мозку, довгастого мозку, гіпофізу, перелому 4-го ребра зліва з крововиливом в м`яких тканинах, крововиливи в м`яких тканинах грудної клітки зліва в проекції синців, синці тіла, садно на голові.

Відповідно до висновку експерта № 170-124 від 18.04.2019 смерть ОСОБА_13 настала від внутрішьочерепної травми, що проявилась субдуральною гематомою справа зі здавленням головного мозку та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не визнав. Щодо обставин інкримінованого йому злочину дав показання, що на час події він проживав у гуртожитку в АДРЕСА_3 . Потерпілого ОСОБА_13 знав наглядно як мешканця цього ж гуртожитку. До події конфліктів з ним не мав. 02.03.2019 після роботи ввечері з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 поверталися до кімнати в гуртожитку, щоб повечеряти. Коли вони зайшли в приміщення гуртожитку, то там, крім них, був і потерпілий, який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений та ОСОБА_16 розмовляли між собою на підвищених тонах, що не сподобалося потерпілому і той висловив на їх адресу невдоволення що вони кричать. У відповідь обвинувачений зауважив, щоб той не втручався не у свої справи. Після чого ОСОБА_13 , який перебував від них на відстані 8-10 м підійшов до обвинуваченого та ударив його у ніс. У відповідь ОСОБА_9 долонями рук відштовхнув його у груди і ОСОБА_13 , не падаючи, вдарився правою стороною боком об стіну і знову пішов на нього. Обвинувачений узяв його долонею руки за ліву сторону обличчя і штовхнув. Від цього ОСОБА_13 упав на праву сторону, чи ударявся він при цьому головою обвинувачений не бачив. Після цього з`явилася жінка, яка стала кричати на них та повідомила, що вона викличне поліцію, на що обвинувачений відповів, щоб викликала та пішов умивати кров, яка текла у нього з розбитого ОСОБА_13 носа. Коли обвинувачений відходив, то ОСОБА_13 підіймався, йому допомагала жінка та ОСОБА_14 . На наступний день в обідній час обвинувачений пішов до ОСОБА_13 , щоб примиритись. Двері відчинила жінка, потім до нього вийшов ОСОБА_13 , вони познайомились, порозмовляли, примирились і розійшлись. Після цього обвинувачений ОСОБА_13 більше не бачив. 5 березня коли він був на кухні та готував їсти, то до нього підійшли працівники поліції і повідомили, що ОСОБА_13 у лікарні. Стверджує, що крім вищеописаних дій він інших ударів ОСОБА_13 не наносив, умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень не мав

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у заподіянні умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_13 , його винуватість у вчиненні вказаного злочину повністю підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення та досліджених судом доказами: показаннями потерпілої, свідків, документами: протоколами слідчих дій та матеріалами фотозйомки, відеозаписами; висновками експертиз, зокрема:

Показаннями допитаної судом потерпілої ОСОБА_11 , відповідно до яких ОСОБА_13 був її братом, який проживав окремо від неї зі своєю сім`єю. Очевидцем події вона не була. Потерпілій зателефонувала дочка співмешканки та повідомила, що ОСОБА_13 везуть у лікарню. В лікарні брат був у стані коми. Там же у лікарні зустріла ОСОБА_9 , який на її запитання як він зміг нанести удари потерпілому відповів, що займався видом спорту чи карате чи бокс. Пархонюк пропонував їй кошти на лікування, однак коли спробував їх зняти з картки то там не виявилось коштів. Охарактеризувала загиблого як неконфліктну людину. Вважає, що обвинуваченому слід призначити максимальну міру покарання, передбачену законом. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Показаннями допитаної судом свідка ОСОБА_17 , відповідно до яких вона проживає у гуртожитку по АДРЕСА_4 . З ОСОБА_13 вона знайома приблизно 2-3 роки як із сусідом. Між ними склалися нормальні відносини. У день події, дату та рік вона не пам`ятає, але в холодну пору, вона ввечері вийшла зі своєї кімнати, щоб піти на східцевий майданчик випалити цигарку, і в цей час побачила як співмешканка ОСОБА_13 . ОСОБА_18 побігла на низ. Далі вона, вийшовши на східцевий майданчик, побачила, що ОСОБА_18 вела під руку ОСОБА_13 до кімнати та вже піднялася приблизно на три сходинки від першого поверху і свідок спустилася до них і теж взяла його під іншу руку і вони вдвох завели його до кімнати та поклали на диван. ОСОБА_13 казав, що йому дуже важко і він не може йти, хоча перед цим на здоров`я він не скаржився. На наступний день свідок поїхала на роботу, а потім до дочки на тиждень.

Показаннями допитаної судом свідка ОСОБА_19 , відповідно до яких вона проживає у гуртожитку в АДРЕСА_3 . В день коли сталася подія її не було вдома так як вона була у дочки. Через два дні, коли вона приїхала додому, то біля гуртожитку побачила автомобіль швидкої медичної допомоги біля якого була ОСОБА_20 , яка з кимось розмовляла по телефону та плакала. Ввечері від мешканців гуртожитку дізналася, що ОСОБА_13 побили і він потрапив у лікарню.

Показаннями допитаної судом свідка ОСОБА_21 , відповідно до яких ОСОБА_13 був її вітчимом та проживав приблизно 6 років з її матір`ю ОСОБА_22 , Вони проживали у гуртожитку. ОСОБА_13 охарактеризувала як спокійну людину але такого, що любив вживати алкоголь. Зі слів матері ОСОБА_22 їй відомо, що коли вони прийшла звідкілясь додому то вона тільки зайшла у кімнату та поставила сумки відразу побігла назад на перший поверх бо там відбувалася бійка. Мати казала, що просила, щоб хлопці допомогли розборонити тих хто бився. Їй відомо від матері, що вона особисто бачила, як ОСОБА_13 два рази ударили в голову ногою. Свідок телефонувала ввечері ОСОБА_13 в понеділок і розмовляла з ним, а у вівторок ОСОБА_23 упав у стан коми.

Показаннями допитаної 29.12.2020 судом свідка ОСОБА_22 , відповідно до яких вона проживала з загиблим ОСОБА_13 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2014 року . Останній час від часу вживав алкоголь. Будучи у стані сп`яніння поводив себе спокійно. 02.03.2019, приблизно з 21 по 22 год. вона перебувала у їх кімнаті на другому поверсі. Вона почула крики та вибігла на перший поверх та побачила, що між ОСОБА_13 та обвинуваченим відбувається суперечка, із вживанням нецензурної лексики. Обвинувачений розбігся і вдарив ОСОБА_13 по голові ногою якою саме не пам`ятає. Вона відтягнула їх. Однак, вони знову зчепились і обвинувачений знову ударив ОСОБА_13 ногою в голову і той упав на підлогу. Стверджує також, що обвинувачений наносив удари руками але їх кількість вказати не може лише зазначила, що руками удари в голову не наносив, а лише в груди. Крім обвинуваченого на місці події також були хлопець і дівчина, які також відтягували обвинуваченого від ОСОБА_13 . На наступний день у неділю ОСОБА_13 був із синцями під очима та сказав їй, щоб лікарів не викликати. У понеділок ОСОБА_13 був млявий, а коли свідок приїхала у вівторок з роботи то виявила чоловіка без свідомості.

Показаннями допитаного судом свідка ОСОБА_24 , відповідно до яких у березні 2019 року в день події він, ОСОБА_14 та ОСОБА_9 були на роботі в с. Шкарівка. Після роботи вони зайшли в магазин купили їжі та пішли до гуртожитку по АДРЕСА_3 . Коли вони підходили до будинку то біля нього побачили двох чоловіків. Після того як вони зайшли у фойє гуртожитку ОСОБА_14 та ОСОБА_9 пішли праворуч по коридору, а він пішов до туалету у протилежну сторону від їх кімнати. Не дійшовши до туалету, почув голоси на підвищених тонах, але суті сварки не чув. Коли розвернувся то побачив, ОСОБА_13 , який стояв спиною до свідка, та ОСОБА_9 перед ним, тобто обличчям до свідка. Стверджує, що коли був від них на відстані приблизно 6 м, то ОСОБА_13 наніс кулаком якоїсь руки удар в обличчя ОСОБА_9 , а той, у свою чергу, штовхнув ОСОБА_13 двома руками в груди. Від поштовху ОСОБА_13 упав спиною на підлогу в сторону свідка. Чи бився при цьому ОСОБА_13 головою свідок не бачив. У ОСОБА_9 пішла кров з носа і він пішов у туалет витирати її. Він, ОСОБА_14 та жінка підійняли ОСОБА_13 і залишились в холі, де були ще приблизно 5 хв. Жінка хотіла викликати поліцію але її відмовили. Жінка взяла ОСОБА_13 під руку і повела на другий поверх. Стверджує, що під час сварки була присутня жінка, яка йшла із ОСОБА_13 та вказав в залі судового засідання на потерпілу ОСОБА_11 .

Стверджує, що перед подією ні він, ні ОСОБА_9 пиво «Тетерів» не пили. ОСОБА_9 на ОСОБА_25 , коли той упав та лежав, не сидів і ударів не наносив. ОСОБА_13 упав саме від поштовху, а не від ударів. Стверджував, що під час досудового розслідування дав такі показання оскільки на нього чинився психологічний тиск з боку слідчого за допомогою інтонації, оскільки він не бажав давати показання щодо обставин справи, а його слідчий змусив їх давати. Стверджує, що у протоколі допиту його як свідка на аркуші 1 не його підписи, а на аркуші 2,3,4 його підписи та власноручно зроблений запис Також зазначив, що, що слідчому дав показання, що жінка та ОСОБА_26 розбороняли ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , щоб швидше закінчився допит і піти від слідчого. У подальшому зазначив, що давав показання, але не читав, що написано у протоколі.

Показаннями допитаної судом свідка ОСОБА_16 , відповідно до яких 3 березня 2019 року приблизно о 22 год. вона разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_24 йшли з магазину та коли підходили додому то з таксі вийшли двоє людей - померлий і його жінка. Коли вони зайшли в під`їзд та пішли по коридору до своєї кімнати, а ОСОБА_24 пішов у протилежну сторону до туалету. В цей час на їх адресу померлий став щось казати і вони підійшли до нього та спитали, що сталося і той чоловік рукою наніс ОСОБА_9 удар в ніс на, що ОСОБА_9 відштовхнув його двома руками в груди і той чоловік упав. Свідок ОСОБА_16 стали підіймати його із жінкою. ОСОБА_9 побіг у цей час витирати кров. Вийшли сусіди і ОСОБА_13 з жінкою пішли на верхній поверх та сварилися по дорозі. ОСОБА_13 ішов самостійно йому ніхто не допомагав. Стверджує, що під час допиту її слідчим на неї чинив тиск, який проявлявся у тому, що її ставили запитання а вона відповідала і її питали чи все було саме так. Стверджує, що протокол допиту вона підписувала, але не читала. Стверджує, що у вечір перед подією алкогольні напої не вживали. Уточнила, що коли вони доходили до кімнати, то ОСОБА_13 був від них на відстані приблизно 30 м. ОСОБА_9 та ОСОБА_13 йшли на зустріч один одному. Коли підійшли одрин до одного то ОСОБА_13 відразу правою рукою ударив ОСОБА_9 . Останній ударів не наносив. Стверджує, що ОСОБА_9 намагався нанести удар ногою ОСОБА_13 , вже після того як відштовхнув ОСОБА_13 , але не зміг цього зробити. ОСОБА_13 вона та жінка намагалися заспокоїти. У наданих для ознайомлення допиту свідка, ОСОБА_27 не змогла чітко вказати чи її підписи стоять у протоколах.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, з якого вбачається, що 05.03.2019 року внесено відомості до ЄРДР за № 000649 про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. (а.с. 175-176 том. № 1)

Рапортом інспектора- чергового Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_28 від 05.03.2019 року, відповідно до якого 05.03.2019 отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 6484 від 05.03.2019 року як : інші тілесні ушкодження (а.с.177 том. 1).

Висновком експерта № 231-124 від 25.04.2019, відповідно до якого характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 не виключає можливості їх виникнення при обставинах, на які вказує свідок ОСОБА_22 у протоколі проведення слідчого експерименту за її участю від 17.04.2019 року (а.с. 1-2 том. № 2).

Протоколом огляду місця події від 05.03.2019 року, складеного у присутності понятих, у якому зафіксовано факт огляду будинку АДРЕСА_3 , зокрема загального коридору, де 02.03.2019 року відбулася бійка. Під час огляду коридору слідів бійки чи слідів крові не виявлено (а.с.14-16 том. 2).

Рапортом слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_29 , з якого вбачається, що 05.03.2019 після надходження повідомлення на лінію «102» слідчо-оперативна група виїхала на місце події за адресою АДРЕСА_3 , де було проведено огляд місця події. В ході ОМП нічого не вилучалося, здійснювалася фотозйомка, однак через технічні несправності фотографуючого пристрою фотознімки не збереглися (.с. 17 том. № 2)

Рапортом чергового Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_30 від 12.03.2019 року, відповідно до якого 12.03.2019 отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 7247 від 12.03.2019 року як : раптова смерть (а.с.18 том. 2)

Протоколом огляду місця події від 12.03.2019 року та фототаблицею до нього, складеного у присутності понятих, у якому зафіксовано факт виявлення в кімнаті для зберігання трупів приміщення Білоцерківського міського паталогоанатомічного бюро трупа чоловічої статі , на лівій нозі якого наявний напис « ОСОБА_13 , 54 р. № 2673, см. 11.03.19р. 23:40 год. ВАІТ» (а.с. 19 том. № 2).

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.03.2019, складено в присутності понятих, за участі захисника ОСОБА_31 , з якого видно, що ОСОБА_9 затримано 05.03.2019 року о 18 год. 00 хв. (а.с. 21-23 том 2).
Висновком експерта № 170-124 від 18.04.2019 року, відповідно до якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_13 , 1966 року народження, знайдені наступні ушкодження: крововиливи в м`які покриви голови, під оболонками, в тканину головного мозку; субдуральна гематома справа з різко вираженим здавленням головного мозку в тім`яно-висковій частках; операція 5 березня 2019 року: видалення гострої субдуральної гематоми справа об`ємом 300 мл; операція 7 березня 2019 року: декомпресивна трепанація з видаленням рецидивуючої субдуральної гематоми справа об`ємом 100 см3; крововиливи в тканину головного мозку тім`яно-вискової часток справа з ушкодженням м`яких мозкових оболонок та тканини головного мозку; ділянки ішемії мозку заднього рогу правого бокового шлуночка з поширенням в потиличну частку; крововилив в області моста мозку, довгастого мозку, гіпофізу; перелом 4-го ребра зліва з крововиливом в м`яких тканинах; крововиливи в м`яких тканинах грудної клітки зліва в проекції синців; синці тіла, садно на голові.

Смерть гр. ОСОБА_13 , 1966 року народження, настала від внутрішньочерепної травми, що проявилась судбуральною гематомою справа зі здавленням головного мозку. Згідно медичної карти стаціонарного хворого № 2673 смерть настала 11 березня 2019 року о 23 годині 40 хвилин.

На це вказують: тілесні ушкодження, перераховані у пункті 1 Підсумків, дані медичної документації (медична карта стаціонарного хворого), дані судово-гістологічного дослідження.

Знайдені при судово-медичному дослідженні трупа ушкодження, заподіяні тупими предметами, виникли за життя потерпілого. Ушкодження на голові та в голові, що призвели до смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Перелом 4-го ребра зліва має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк більш ніж 3 тижні; синці на тілі мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 дає змогу вважати, що виникли вони від 6-7 точок прикладення сили.

Не виключена можливість виникнення тілесних ушкоджень 02.03.2019 року в період часу між 20.00 та 23.00 год., про що свідчить характер реактивних змін в ушкодженнях. (а.с. 25-26 том. 2)
Висновком експерта № 171-124 від 18 квітня 2019 року, відповідно до якого всі перераховані в пункті 1 підсумків Висновку експерта № 170-124 від 18 квітня 2019 року тілесні ушкодження не вкладаються в механізм їх виникнення в результаті падіння з висоти власного зросту з положення стоячи з прискоренням та без прискорення) з послідуючим ударом об тверду поверхню.
Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_13 заподіяні тупими предметами (в тому числі могли виникнути внаслідок нанесення йому ударів руками, ногами по тілу та голові).
Характер реактивних змін в ушкодженнях не виключає можливості їх виникнення в строк, указаний в ухвалі та медичній документації (02.03.2019 року).
Після отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_13 міг певний проміжок часу здійснювати активні дії, самостійно пересуватися, харчуватися тощо; встановити цей проміжок часу не представиляється можливим.
При вступі в лікарню ОСОБА_13 згідно з медичною документацією, знаходився в стані мозкової коми, а тому здійснювати активні дії чи особисто пересуватися не міг.(а.с. 27-28 том. № 2).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.04.2019 року та доданим до нього диском з відеозаписом, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_9 , з якого видно, що ОСОБА_32 відтворив подію, що відбулася 02.03.2019, в ході якої ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження, а саме як між ними відбулася бійка та штовханина. (а.с. 29-30, 33 том. № 2).
Протоколом виготовлення копії інформації від 11.04.2019р., в якому зафіксовано факт перекопіювання на цифровий носій СД диск інформації, а саме слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 11.04.2019.(а.с. 32 том. 2).
Висновком експерта № 230-124 від 25.04.2019, відповідно до якого характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_13 не вкладаються в механізм їх виникнення при обставинах, на які вказує ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту за його участю у протоколі від 11.04.2019 року (а.с. 34-35 том. № 2).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.04.2019 та доданим до нього диском з відеозаписом, проведеного за участю свідка ОСОБА_22 за адресою: АДРЕСА_3 , з якого видно, що свідок ОСОБА_22 відтворила механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 заподіяних ОСОБА_9 (а.с. 36-37, 40 том. № 2).
Протоколом виготовлення копії інформації від 17.04.2019, в якому зафіксовано факт перекопіювання на цифровий носій СД диск інформації, а саме слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_22 від 17.04.2019.(а.с. 39 том. 2).
За результатами дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, у інших учасників судового провадження не виникало зауважень щодо їх належності та допустимості. Суд, оцінюючи надані докази з точки зору їх належності та допустимості не встановив підстав, передбачених ст. 87 КПК України, які тягнуть безумовне визнання доказів недопустимими.
Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд виходить з оцінки показань обвинуваченого в судовому засіданні у сукупності з вищевказаними дослідженими доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку.
Обвинувачений, не визнаючи своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, визнає що в день події між ним та ОСОБА_13 стався конфлікт. Зазначає, що він не маючи умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень будь-яких ударів потерпілому не наносив, а лише відштовхнув останнього двічі: один раз руками у груди та один раз, взявши долонею руки за обличчя від чого той упав та міг ударитись головою. Припускає, що ОСОБА_13 міг отримати тілесні ушкодження у іншому місці або міг померти внаслідок неналежного надання останньому медичної допомоги.

Дослідивши надані стороною обвинувачення вищенаведені докази суд дійшов висновку, що прокурором повністю і беззаперечно доведено, що дійсно мало місце умисне заподіяння ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, що потягло смерть останнього, що має ознаки складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Про вказане свідчить насильницький характер та механізм заподіяних потерпілому численних тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя у момент заподіяння та настання смерті саме від описаних в обвинуваченні тілесних ушкоджень, що підтверджено наведеним вище висновком експерта судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 .

Крім того, прокурором доведено, що ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження саме у такий спосіб та у місці, вказаному в обвинувальному акті. В ході судового розгляду справи з наданих сторонами провадження доказів не виникає жодних підстав вважати, що потерпілий отримав тілесні ушкодження в іншому місці ніж встановлене слідством або, що вони спричинені третіми особами. Як видно з показань потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , загиблий ОСОБА_13 після нанесення йому ударів ОСОБА_9 постійно перебував за місцем свого проживання, будь-яких конфліктів, які б переростали у бійки, з іншими особами у нього не виникало, у стані коми він був виявлений також за місцем свого проживання звідки був доставлений автомобілем швидкої медичної допомоги до лікарні. Свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_24 , ОСОБА_16 були очевидцями конфлікту саме між ОСОБА_9 та ОСОБА_13 та у своїх показаннях підтвердили його факт саме 02.03.20219 року приблизно о 22 год. Також в ході судового розгляду було встановлено, що у період з 02.03.20219 по 05.03.2019 року до 16 год. 30 хв. ОСОБА_13 за медичною допомогою до лікувальних закладів не звертався та лікування не проходив, а отже будь-яких підстав для висновку щодо можливого настання смерті в наслідок несвоєчасного надання медичної допомоги у суду немає.

Вирішуючи питання наявності вини у заподіянні умисних тяжких тілесних ушкоджень суд бере до уваги, що під час конфлікту загиблий перебував у стані алкогольного сп`яніння, на що вказують як обвинувачений, так і свідки у справи.

Суд сприймає як правдиві показання обвинуваченого в тій частині, що виникнення конфлікту було деякою мірою обумовлене неправильною поведінкою самого потерпілого, який нецензурно висловлювався на адресу обвинуваченого та інших осіб, які були з ним, що викликало у обвинуваченого певний емоційний стан, який як видно з матеріалів справи перейшов в активну агресивну поведінку.

Водночас кількість, сила, локалізація та спосіб заподіяння ударів вказують на ставлення до вчинюваних ним дій як до умисних.

Виходячи з досліджених судом наведених вище висновків експертиз у сукупності з даними, зафіксованими у протоколі слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_22 суд приходить до однозначного висновку, що тілесні ушкодження були завдані активними діями обвинуваченого, обумовленими прикладенням з його боку значної сили. Відтворений свідком ОСОБА_22 під час слідчого експерименту механізм заподіяння тілесних ушкоджень підтверджується показаннями свідка в суді та узгоджується з висновками експерта. Показання свідка сприймаються судом як правдиві. Та обставина, що під час слідчого експерименту свідок вказала точну кількість нанесених ударів, а під час допиту вказала що ударів було декілька суд не розцінюється як протиріччя у показаннях, а розцінюється як обставина повідомлена свідком з урахуванням значного перебігу часу.

Також суд відхиляє доводи сторони захисту, що ніби то свідок ОСОБА_22 виходячи з показань свідка ОСОБА_17 не могла бути очевидцем бійки так як вони майже одночасно пішли до східцевого майданчика і ОСОБА_22 спустившись на перший поверху відразу вже вела назад ОСОБА_13 по східцях. В цій частині показання свідка ОСОБА_17 судом оцінюються критично, оскільки вони спростовуються показаннями інших свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_16 , та показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_9 які категорично стверджували, що свідок досить тривалий час була присутня на місці події, свідки разом із жінкою намагалися підняти обвинуваченого, жінка висловлювала намір викликати поліцію і з цього приводу між ними також була розмова.

Таким чином показання свідка ОСОБА_17 , що ОСОБА_22 лише спустилася і відразу забрала ОСОБА_13 біля східців суд розцінює як суб`єктивне сприйняття події.

Крім того, суд також враховує, що сама подія злочину відбувалася у дуже короткий термін.

Саме встановлений судом механізм суд бере до уваги для оцінки дій обвинуваченого та приходить до однозначного висновку, що тілесні ушкодження були завдані виключно активними діями обвинуваченого, обумовленими прикладенням з його боку значної сили, що свідчить виключно про умисний характер заподіяння тілесного ушкодження.

Суд також не вбачає з показань обвинуваченого та досліджених доказів, що він міг перебувати у стані необхідної оборони під час заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_13 .

Судом за клопотанням сторони захисту 26.04.2021 допитано судово медичного експерта ОСОБА_33 , яка повністю підтвердила результати викладені у висновках експертиз № 170-124 від 18.04.2019 та №171 -124 від 18.04.2019. Роз`яснила, що отримані ОСОБА_13 тілесні ушкодження які спричинили його смерть могли утворитись саме 02.03.2019 в період між 20 год. по 23 год. Уточнила, що тілесні ушкодження, що призвели до смерті не могли виникнути від падіння з висоти власного зросту з положення стоячи з прискоренням чи без прискорення з послідуючим ударом об тверду поверхню. Отримані тілесні ушкодження в області голови не могли виникнути від одного чи двох ударів їх було декілька. Зазначила, що характер гістологічних змін в трупі дають підстави для висновку, що усі тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_13 отримані одночасно. Роз`яснила, що у даному випадку має місце подвійний механізм виникнення черепно-мозкової травми а саме ротаційний, тобто від удару тупим предметом в область нижньої щелепи голова набула кругового обернення навколо хребта, що потяло розрив судин та крововилив і безпосередній механізм від точки прикладання сили. Перебування в стані алкогольного сп`яніння призводить до перенесення отриманих тілесних ушкоджень у більш полегшеній формі.

Дослідивши усі вищевказані докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення доказано як подію злочину так і винуватість ОСОБА_9 у його вчиненні, а дані ним показання суду щодо обставин та механізму вчинення злочину повністю спростовуються наведеними вище доказами. Вказані показання обвинуваченого суд оцінює критично.

Водночас суд розцінює як правдиві показання обвинуваченого в тій частині, що ОСОБА_13 в ході конфлікту наніс йому удар кулаком в обличчя, розбивши ніс, вказана обставина підтверджується показаннями свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_16 і не спростовується матеріалами справи.

З огляду на вищевказані докази суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_16 в тій частині, що обвинувачений лише один раз штовхнув потерпілого в груди від чого той упав. Вказані показання суперечать об`єктивно виявленим у загиблого кількості тілесних ушкоджень та їх локалізації, наведеним вище висновкам судово-медчиних експертиз, показанням самого обвинуваченого який стверджує, що двічі штовхав ОСОБА_13 один раз в груди і один раз взявши рукою за обличчя. З огляду на те, що свідки перебувають з обвинуваченим у дружніх стосунках їх показання в цій частині суд розцінює як неправдиві та направлені на сприяння ухиленню від кримінальної відповідальності обвинуваченого в інкримінованому йому злочині.

Даючи правову оцінку діям ОСОБА_9 з огляду на пред`явлене обвинувачення, а також аналізуючи докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу підсудного при скоєнні злочину, суд виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, враховує при цьому поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їхні стосунки, предмет конфлікту, що став підґрунтям для подальших дій обвинуваченого, спосіб та знаряддя вчинення злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, ставлення до наслідків злочину і приходить до переконання, що вина ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_9 вчинив тяжкий умисний закінчений злочин, проти життя та здоров`я особи, посягнувши тим самим на найвищу в Україні соціальну цінність, гарантовану ст.ст. 3, 27 Конституції України. Водночас суд також враховує, що стосовно наслідків в діях обвинуваченого має місце необережна форма вини. Водночас заподіюючи потерпілому тілесне ушкодження, обвинувачений застосував небезпечний для життя спосіб у вигляді нанесення багаточисельних ударів в життєво-важливі органи і в тому числі голову. Судом також враховуються наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді смерті потерпілого.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_9 раніше судимий за скоєння умисного злочину проти експлуатації транспорту. Даний злочин скоїв під час іспитового строку. За місцем колишнього навчання характеризується в цілому добре, офіційно не працює. Обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений як до вчинення злочину так і після його вчинення вів відносно соціальний спосіб життя з відносно міцними соціальними зв`язками.

Суд не встановив обставин, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання.

Водночас суд відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України не визнає обставиною, що обтяжує покарання вчення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказана обставина в ході судового розгляду не знайшла свого об`єктивного підтвердження.

Суд також враховує думку потерпілої яка вважає, що обвинувачений має понести максимально суворе покарання.

За таких обставин з урахуванням правової позиції учасників провадження, суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_9 , попередження вчинення ним та іншими особами нових злочинів йому необхідно і достатньо призначити покарання у виді позбавлення волі в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.

Визначаючи розмір покарання, крім інших обставин суд бере до уваги, що обвинувачений тривалий час з 14.03.2019 року постійно перебуває під вартою та утримується в умовах СІЗО.

Також суд враховує віктимну поведінку самого загиблого, яка зменшує ступінь вини обвинуваченого.

З огляду на усі вищевказані обставини у їх сукупності відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставини, розмір покарання має бути ближчим до мінімальної міри, передбаченої санкцією ч. 2 ст.121 КК України. На переконання суду, такий розмір покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

При вирішенні цивільного позову до ОСОБА_9 потерпілою ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 25 316 грн. 95 коп. та моральної шкоди в розмірі 500 000 гривень (а.с. 19-22 т.1) то він підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода також полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із фізичним болем та стражданнями, яких вона зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Суд повністю погоджується з наведеними в позові обставинами, які обґрунтовують позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, яка складається з 10 486 грн. 95 коп. витрат на лікування та 14 830 грн. на поховання загиблого що підтверджується доданими до позовної заяви оригіналами фіскальних чеків (а.с. 23-25 т.1). Заявлені вимоги не виходять за критерії розумності та співмірності завданих збитків. Суд також погоджується з обґрунтуванням позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та вважає, що скоєнням злочину потерпілій завдано сильних душевних страждань внаслідок позбавлення життя її рідного брата понесена втрата не може бути відновлена. З огляду на вік стан здоров`я обвинуваченого, який є молодою працездатною людиною, з урахуванням ступеню його вини, який суд визначає з урахуванням віктимної поведінки загиблого, майнового стану відповідача, вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню та оцінює розмір відшкодування в цій частині в 350 000 грн.
З протоколу від 05.03.2019 затримання підозрюваного ОСОБА_9 (а.с. 21-23 т.2) видно, що його було затримано 05.03.2019 о 18 годині.
З постанови слідчого про звільнення з-під варти від 06.03.2019 року видно, що підозрюваного ОСОБА_9 було звільнено з-під варти 06.03.2019 року о 17 год. 50 хв. (а.с. 24 т.2).
Ухвалою слідчого судді від 14.03.2019 року щодо підозрюваного ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
За таких обставин суд при вирішенні питання зарахування до покарання ОСОБА_9 час перебування в місцях попереднього ув`язнення приходить до висновку про необхідність зарахування час перебування у місцях попереднього ув`язнення, а саме: 05.03.2019, 06.03.2019, з 14.03.2019 по 19.08.2021 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази у справі відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 26, 100, 127, 368, 369 - 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_9 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.11.2018, визначити остаточне покарання у виді 8 (восьми) років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання рахувати з 20 серпня 2021 року .

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати до покарання строк перебування ОСОБА_9 час перебування в місцях попереднього ув`язнення: 05.03.2019, 06.03.2019, з 14.03.2019 по 19.08.2021 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили продовжити ОСОБА_9 запобіжний захід тримання під вартою, утримуючи його в ДУ «Київський СІЗО».

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_9 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 матеріальної шкоди в розмірі 25 316 (двадцять п`ять тисяч триста шістнадцять) грн. 95 коп. та моральної шкоди в розмірі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відстуні.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1