ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 та її адвоката ОСОБА_6 , про поновлення строку на оскарження ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2017 року про арешт майна в межах кримінального провадження №0000911 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, -
за участю:
секретаря судового засідання

ОСОБА_7 Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 вересня 2017 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Дніпропетровській області ОСОБА_9 , про арешт майна, поданого в межах кримінального провадження № 0000911, внесеного до ЄРДР 30.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, та накладений арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на 74 земельні ділянки (паї), які орендовані ТОВ Маяк (), в тому числі, за № :01:001:0765.
На вказану ухвалу слідчого судді ОСОБА_5 та її адвокат ОСОБА_6 надали 19.01.2022 року апеляційну скаргу, яка відправлена поштою, згідно поштового штампу 10.01.2022 року, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування пропуску строку зазначено, що ОСОБА_5 10.12.2021 року звернулася до адвоката за консультацією і з відкритих джерел судової влади, цієї дати було роздруковано оскаржувану ухвалу, тому вважають, що саме тільки цієї дати апелянт дізнався про наявність оскаржуваної ухвали щодо обмеження його права.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про місце, день і час слухання справи повідомлені належним чином, причин не явки до суду не надали, що згідно ч.4 ст. 405 КПК України, не є перешкодою розгляду цього клопотання.
Перевіривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За вимогами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її проголошення, а за частиною третьою цієї статті, якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то з моменту отримання копії судового рішення.
Проте, за змістом ч. 2 ст. 113, ст. 116 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Разом з цим, колегія суддів, зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, на рішення у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) та у справі Устименко проти України (заява № 32053/13, п. 47, остаточне від 29 січня 2016 року), де Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.
Як слідує з наданих матеріалів справи, оскаржується ухвала слідчого судді від 01.09.2017 року, а апеляція направлена 10.01.2022 року, тобто більше ніж через 4,5 років ОСОБА_5 за такий досить значний час не проявляла до даної справи зацікавленості, що свідчить про відсутність її інтересу до цього питання.
Окрім того, сам факт її звернення за правовою допомогою до адвоката і укладення з ним договору після набрання чинності оскаржуваної ухвали не є поважною причиною пропуску встановленого законом строку на оскарження, як на це вказано в обґрунтування клопотання. Така ж позиція викладена і в в судовому рішенні Верховного Суду № 426/1603/19 від 30.03.2021 р.
Посилання на правову необізнаність ОСОБА_10 , у даному випадку, не може слугувати об`єктивно достатньою підставою вважати причини пропуску наведеними в клопотанні адвоката поважними.
Виходячи з вказаних положень кримінального процесуального закону, а також встановлених обставин, та дотримуючись принципу правової визначеності колегія суддів вважає, що в поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали суду слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особам, які її подали на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України.
Керуючись ст.ст. 399, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Відмовити ОСОБА_10 та її адвокату ОСОБА_6 в понровленні строку на оскарження ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 вересня 2017 року про арешт майна.
Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами невідкладно повернути особам, які її подали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4