Єдиний унікальний номер 205/1577/20
У Х В А Л А
28 лютого 2022 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000258 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Відповідно до п. 20-5 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути розглянуто головуючим, якщо справа розглядається колегіально.

У відповідності до положень п. 20-5 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, у зв`язку з неможливістю розгляду кримінального провадження у повному складі колегії суддів через відсутність членів колегії, розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою здійснюється головуючим суддею одноосібно.

Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

28.02.2022 року судом постановлена ухвала з метою участі в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , яке відбудеться 28.02.2022 року, щодо проведення судового засідання в дистанційному режими відеоконференції між Ленінським районним судом м. Дніпропетровська та ДУ «Дніпровська установа виконання покарання №4». Проте, згідно повідомлення офіційного представника ДУ «Дніпровська установа виконання покарання №4» обвинувачений ОСОБА_3 відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Під час розгляду питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою, прокурором було заявлено клопотання, в якому останній просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, які стали підставою для обрання йому саме такого запобіжного заходу під час досудового розслідування не змінилися, окрім того, перебуваючи на свободі, останній може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки у обвинуваченого відсутній офіційний дохід.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, просила змінити обраний запобіжний захід на інший, більш м`який не пов`язаний з позбавленням волі, а саме, домашній арешт.

Головуючий суддя, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку захисника, враховуючи, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 спливає 11 березня 2022 року, вважає за можливе розглянути клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 у його відсутність, оскільки судом були вжиті всі вичерпні заходи для забезпечення участі обвинуваченого в судовому засіданні, проте останній не скористався своїм правом. На думку суду обвинувачений ОСОБА_3 навмисно ухиляється від участі в судовому засіданні, розраховуючи на плив строків тримання під вартою та в подальшому, ухилення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів обвинувального акту, обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, раніше не судимий, документи в підтвердження позитивної репутації обвинуваченого стороною захисту не надано.

Постановляючи дане рішення, головуючий суддя погоджується з доводами прокурора в частині наявності ризиків, прямо передбачених ст.177 КПК України, зокрема, щодо ризику ухилення обвинуваченого від суду шляхом переховування, так як ОСОБА_3 , побоюючись тяжкості покарання за інкримінований йому особливо тяжкий злочин, дійсно зможе перешкоджати розгляду даного кримінального правопорушення шляхом зміни місця проживання, ухилення від суду і переховування, оскільки ч. 3 ст. 307 КК України не передбачає застосування ст. 75 КК України, тобто звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Головуючий суддя вважає доведеними зазначені ризики, передбачені п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

З огляду на наведене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, головуючий суддя вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 .

Разом з цим, головуючий суддя враховує посилання обвинуваченого щодо наявності у нього місця проживання, відсутність намірів ухилятися від суду та впливати на свідків, проте за наявності реальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які посилається прокурор, вважає, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, під час розгляду справи судом, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.

Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 369, 371 КПК України, п. 20-5 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , щодо зміни запобіжного заходу відмовити.
Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 27 квітня 2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду.
Головуючий суддя ОСОБА_1