Справа № 136/1865/20
провадження №1-кп/136/109/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_3 ,
з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_4 ;
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду м. Липовець, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000244 від 25.11.2020, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працює, з базовою середньою освітою, неодруженого, раніше неоноразово судимого, останні рази 24.03.2016 Липовецьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України, до обмежені волі на строком на 2 роки, 18.09.2017 Ямпільським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 390, ч.І п.1 п.п.б ст.72, ст.71 КК України, до одного року 10 місяців 14 днів позбавлення волі, 18.01.2021 Липовецьким районним судом Вінницької області за ст.395 КК України, до арешту на строк 4 місяці, звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку відбуттям покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
24.11.2020 близько 12 год. 00 хв., знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в житловому будинку своєї знайомої ОСОБА_5 , що розташований в АДРЕСА_2 та належить останній, на ґрунті раптового виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) переконавшись у том що за його діями ніхто не спостерігає та власник ОСОБА_5 перебуває в іншій кімнаті, ОСОБА_4 діючи повторно, умисно, шляхом вільного доступ увійшовши до спальної кімнати, таємно здійснив крадіжку грошей у сумі 3000,00 грн, після чого з місця події зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв матеріальної шкоди ОСОБА_5 , на вказану суму.
Такі умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за кваліфікуючою ознакою - вчинена повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись із кваліфікацією вчиненого ним діяння, розкаявшись у вчиненому.
Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції та не містять ознак самообмови.
Інші учасники судового провадження не оскаржують фактичних обставин кримінального провадження.
Крім того, судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а тому не має сумніву в добровільності їх позиції, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з огляду на викладене, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оскаржуються, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за кваліфікуючою ознакою - вчинена повторно.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, раніше судимий, не працює, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.
Суд, призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, який не має офіційного місця роботи та доходу.
Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він раніше судимий, повторність вчинених злочинів, сукупність пом"якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
З врахуванням наведених обставин, суд що його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. А тому суд вважає необхідним обвинуваченому ОСОБА_4 , обрати покарання у виді арешту із застосуванням положень ст. 70 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази та процесуальні витрати - відсутні.
У кримінальному провадженні не застосовувались заходи забезпечення.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 1112, 5051, 6567, ч. 2 ст. 185 КК України, ст.ст. 368, 370, 374, 376, 394395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком від 18.01.2021 Липовецького районного суду Вінницької області більш суворим за даним вироком у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання за даним вироком - повністю відбуте покарання за попереднім вироком у виді арешту строком 4 місяці.
Строк відбуття покараннняя за даним вироком рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду й дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1