Справа № 308/1381/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.02.2022 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000128, відомості про яке 08.11.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальним правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000128, відомості про яке 08.11.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальним правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що Ужгородською окружною прокуратурою Закарпатської області в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 08.11.2021 зареєстровано кримінальне провадження № 0000128 за фактом можливого привласнення та розтрати коштів посадовими особами Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» (далі ДВНЗ «УжНУ»), шляхом внесення до офіційних документів неправдивих відомостей, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що посадовими особами ДВНЗ «УжНУ» організовано протиправний механізм з розтрати та привласнення коштів, виділених на виплату заробітної плати працівникам закладу. Посадові особи зазначеного навчального закладу, шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, здійснюють виплату заробітної плати працівникам, які фактично в робочий час перебувають за межами України, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

За результатами проведеного тимчасового доступу до документів та інформації ГУ Пенсійного Фонду України в Закарпатській області встановлено, що протягом 2017-2021 років ОСОБА_4 , нарахована та виплачена заробітна плата у розмірі 518585,11 грн., ОСОБА_5 нарахована та виплачена заробітна плата у розмірі 655644,75 грн. відповідно.

В той же час, відповідно до інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 протягом 2017-2021 років сумарно був відсутній на території України протягом 981 дня, тобто більше двох з половиною років. В свою чергу ОСОБА_5 протягом 2017-2021 року сумарно був відсутній на території України протягом 1593 днів (сумарно більше чотирьох років), зокрема був відсутній в Україні весь 2020 рік, починаючи з 12.01.2020.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 10.02.2022 у вказаному кримінальному провадженні надано дозвіл на проведення обшуку у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем знаходження стоматологічного факультету ДВНЗ «УжНУ».

23.02.2022 під час проведення санкціонованого обшуку у зазначеному кримінальному провадженні у завідуючої кафедри дитячої стоматології стоматологічного факультету ДВНЗ «УжНУ» ОСОБА_6 було вилучено телефон марки «Samsung S10», ІМЕІ НОМЕР_1 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з телефонним абонентським номером НОМЕР_2 , який було поміщено в спецпакет експертної служби БУМ1001030.

24.02.2022 постановою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні, зазначені об`єкти, які були вилученими в ході обшуку 23.02.2022 визнано речовими доказами.

Як зазначає прокурор, зважаючи на те, що об`єкти, які були вилучені під час обшуку 23.02.2022, можуть містити переписку між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за допомогою месенджерів та соціальних мереж щодо обставин вчинення зазначеного правопорушення, тобто містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, їх перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, в свою чергу, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

Оскільки об`єкти, які були вилученими під час обшуку 23.02.2022, визнані речовими доказами, останні можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Крім того, прокурор вказує, що під час досудового розслідування встановлено, що об`єкти, які були вилученими під час особистого обшуку 23.02.2022 належать ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на об`єкти, які були вилученими під час проведення обшуку в рамках даного кримінального провадження 23.02.2022 у приміщенні за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Університетська, будинок 16а, за місцем знаходження стоматологічного факультету ДВНЗ «УжНУ», а саме: телефон марки «Samsung S 10», ІМЕІ НОМЕР_1 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПР AT «Київстар» з телефонним абонентським номером НОМЕР_2 , який було поміщено в спецпакет експертної служби БУМ1001030, що належать ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Вивчивши подане клопотання слідчого про арешт майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000128 органом досудового розслідування Ужгородським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 08.11.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальним правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Досудове розслідування розпочато за фактом можливого привласнення та розтрати коштів посадовими особами Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет», шляхом внесення до офіційних документів неправдивих відомостей.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2022 постановлено надати слідчим та прокурорам у кримінальному провадженні № 0000128 дозвіл на проведення обшуку у службових кабінетах за місцем знаходження стоматологічного факультету ДВНЗ «УжНУ», що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Університетська, 16а, з метою відшукання та вилучення: банківських карток, виданих на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за допомоги яких посадовими особами ДВНЗ «УжНУ» здійснюється зняття грошових коштів, нарахованих у якості заробітної плати зазначеним працівникам, які фактично в робочий час перебувають за межами України; штатного розпису, педагогічного навантаження, журналів обліку роботи викладачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , розкладів занять, відповідно до яких здійснюється нарахування заробітної плати ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за період з 2017 по 2021 рік включно; чорнових записів з обліку сум заробітної плати, які знято з рахунків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та розподілено між посадовими особами стоматологічного факультету ДВНЗ «УжНУ», у тому числі таких, які зберігаються в електронному виді; грошових коштів, незаконно здобутих внаслідок привласнення заробітних плат ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які фактично не працювали упродовж 2017-2021 навчального року на стоматологічному факультеті ДВНЗ «УжНУ».

З копії протоколу обшуку від 23.02.2022 вбачається, що слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_7 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.02.2022 проведено обшук у службовому кабінеті стоматологічного факультету ДВНЗ «УжНУ», що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Університетська, 16а, під час якого у завідуючої кафедри дитячої стоматології стоматологічного факультету ДВНЗ «УжНУ» ОСОБА_6 вилучено телефон марки «Samsung S10», ІМЕІ НОМЕР_1 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з телефонним абонентським номером НОМЕР_2 .

Постановою прокурора від 25.02.2022 вищевказані речі визнано речовими доказами у рамках даного кримінального провадження.

Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

У внесеному клопотанні слідчий зазначає, що метою арешту у даному випадку є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен враховувати, серед іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з клопотанням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Вищезазначених вимог слідчий при зверненні до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна не дотримався, а саме, усупереч імперативним вимогам п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України клопотання не містить відповідне обґрунтування необхідності арешту майна та до клопотання слідчим не додано документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, не зазначено конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами таким майном.

Слідчим у клопотанні не наведено відповідного обґрунтування щодо можливості використання майна, що належить арештувати, як доказу в кримінальному провадженні № 0000128, у рамках якого згідно з доданим до клопотання витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, проводиться досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Обов`язок ініціатора клопотання довести обставини що вказують на вчинення злочину, правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для власника і третіх осіб, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження слідує із вимог ч. 5 ст. 132, ст. 171 КПК України та відповідає передбаченим ст. ст. 7, 22, 26 КПК України принципам змагальності та диспозитивності.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

З системного аналізу наведених норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Однак, із тексту клопотання слідчого вбачається, що воно складається з викладення змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування, та посилання на ст. 170 КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

Не зважаючи на те, що слідчим визнано речовим доказом майно, що є предметом арешту, однак у даному клопотанні не доведено таку мету арешту майна, як збереження речових доказів у рамках кримінального провадження № 0000128.

Таким чином, надані слідчому судді матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, не містять відомостей, які б давали розумні підстави вважати, що майно, яка є предметом арешту, відповідає критеріям ст. 98 КПК України, зокрема є об`єктом кримінально протиправних дій або набуто кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до наведених вимог кримінального процесуального закону клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, а для усунення недоліків клопотання слід встановити строк в сімдесят дві години, початок обчислення якого рахувати з моменту фактичного отримання вказаного клопотання прокурором.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000128, відомості про яке 08.11.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальним правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України повернути прокурору Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 для усунення недоліків.

Встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Роз`яснити, що повернення клопотання не є перешкодою для повторного звернення до слідчого судді з клопотанням про вжиття заходів кримінального провадження (арешт майна).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1