УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Харківської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, працює водієм таксі (зі слів), одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у кримінальному провадженні № 0000645, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2021, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, строком на 60 днів.
Клопотання обґрунтовано тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000645 від 24.02.2021, за підозрою ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 353, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 187 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що в лютому 2021 року, але не пізніше 20.02.2021, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючи постійного джерела отримання доходів, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, розробив злочинний план по вимаганню та отриманню грошових коштів від осіб, які можуть бути причетні до незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, а також заволодінню чужим майном шляхом обману або зловживання довірою.

Так, розроблений ОСОБА_8 злочинний план передбачив наступне: взяття в оренду автомобілів для подальшого їх використання у якості таксі з метою отримання від третіх осіб замовлень на перевезення речей, у тому числі обіг, яких обмежений чи заборонений, з однієї точки міста Києва в іншу; налаштування стільникових додатків служб таксі «Uber», «Uklon», «Bolt» та «Taxi838», які даватимуть можливість попередньо залученим співучасникам у якості водіїв таксі отримувати замовлення клієнтів для переміщення речей, у тому числі тих обіг, яких обмежений чи заборонений, з однієї точки міста Києва в іншу; залучення з числа найближчого оточення осіб для виконання функцій водіїв таксі, які будуть приймати замовлення клієнтів на доставку будь-яких речей (посилок) через свої облікові записи у мобільних додатках: «Uber», «Uklon», «Bolt» та «Taxi838», отримувати, оглядати їх, а у випадку виявлення у посилках наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або коштовних речей повідомляти іншим учасникам організованої групи про місце, час, особу отримувача таких посилок з метою подальшого вимагання грошових коштів від вказаних осіб за не притягнення їх нібито до кримінальної відповідальності або передачі коштовних речей іншим учасникам організованої групи з метою їх подальшої реалізації та отримання грошових коштів; залучення із числа найближчого оточення осіб, які представляючись співробітниками поліції, фізично затримуватимуть (утримуватимуть) осіб відразу після отримання ними посилок, у яких нібито знаходяться наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги, з метою подальшого вимагання та отримання грошових коштів за не притягнення останніх до кримінальної відповідальності за зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів; підшукання предметів, схожих на зброю та газові балончики, які містять в собі подразнюючу речовину, для використання їх під час вчинення злочинних дій з метою подолання психологічного і фізичного опору потерпілих, схиляння потерпілих до передачі грошових коштів, а також для відбиття нападу, осіб які намагатимуться чинити опір неправомірним діям учасників організованої групи.

Як зазначає слідчий в своєму клопотанні, що розробивши злочинний план скоєння на постійній основі тяжких та особливо тяжких злочинів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_8 , усвідомлюючи неможливість досягнення злочинного результату одноособово, залучив із числа найближчого оточення осіб, які поділяли його незаконні інтереси, при цьому не мали постійного джерела доходу, прагнули до швидкого збагачення та були схильні до вчинення різного роду злочинів, а також які спільно з ним і під його керівництвом, беззаперечно виконували відведені їм ролі згідно розробленого ним злочинного плану.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 створив організовану злочинну групу до складу якої увійшли: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, які усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та наслідки згаданих вище злочинних дій і бажаючи їх настання, добровільно зорганізувалися у внутрішньо стійке об`єднання для вчинення кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій кожного з учасників групи, спрямованого на досягнення спільного злочинного результату у виді незаконного збагачення шляхом вчинення обумовлених злочинних дій, відомого всім учасникам.

Так, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи активним учасником організованої групи, згідно відведеної йому ролі, у відповідності до розробленого плану злочинної діяльності організованої групи мав виконувати наступні обов`язки: під виглядом водія таксі, використовуючи орендований ОСОБА_8 транспортний засіб, приймати замовлення від клієнтів на доставку будь чого, через свої облікові записи у мобільних додатках «Uber», «Uklon», «Bolt» та «Taxi838», після чого оглядати посилки та у разі виявлення у них будь-яких речовин схожих на ті, що заборонені в вільному обігу на території України, одразу повідомляти ОСОБА_8 про вміст посилки та адресу за якою останній разом із іншими учасниками організованої групи повинні прибути та вчиняти вимагання у особи, яка мала отримати посилку, грошових коштів.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , реалізуючи спільний злочинний план направлений на отримання грошових коштів злочинним шляхом, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення шляхом скоєння умисних злочинів у складі організованої групи, діючи спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, 08.07.2021, приблизно о 14 год. 38 хв., потерпілий ОСОБА_14 , перебуваючи за адресою: м. Київ, пр-т. Броварський 18, замовив через мобільний додаток «Uklon» послугу з перевезення ноутбука «Asus G733QS», вартістю 1735 доларів США та ноутбука «Asus UX482EA» вартістю 1205 доларів США, з пр-т. Броварського, 18 до вул. Вікентія Хвойки, 12 в м. Києві.

Вказане замовлення прийнято ОСОБА_9 , який мав отримати та доставити посилку з ноутбуками «Asus G733QS» та «Asus UX482EA» з пр. Броварського, 18 до вул. Вікентія Хвойки, 12 в м. Києві.

Цього ж дня, приблизно о 14 год. 54 хв., ОСОБА_9 , діючи умисно, в складі організованої групи, виконуючи свою роль, під виглядом водія таксі на автомобілі марки «Volksvagen», р.н. НОМЕР_1 , під`їхав за адресою: пр-т. Броварський, 18 в м. Києві, за місцем знаходження ОСОБА_14 .

В подальшому, потерпілий ОСОБА_14 , вважаючи, що останній є водієм таксі «Uklon», та не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_9 , поклав до багажного відділення автомобіля марки «Volksvagen», р.н. НОМЕР_1 , ноутбуки «Asus G733QS» та «Asus UX482EA» для доставки їх по вул. Вікентія Хвойки, 12 в м. Києві.

В свою чергу, ОСОБА_9 , діючи в складі організованої групи, виконуючи свою роль, розуміючи, що він не надає послуги кур`єрської доставки та не має наміру доставити адресату передані потерпілим ноутбуки «Asus G733QS» та ноутбук «Asus UX482EA», з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, повідомив ОСОБА_11 та інших учасників групи про отримання ним двох ноутбуків «Asus» для доставки по відповідному адресу.

Після цього, 08.07.2021 о 15 год. 04 хв. ОСОБА_11 , діючи у складі організованої групи, переслідуючи корисливий мотив з метою особистого збагачення, знаходячись поблизу вул. Братиславська, 3/120 в м. Києві, зателефонував ОСОБА_5 з метою з`ясування чи становлять ноутбуки «Asus G733QS» та «Asus UX482EA» значну матеріальну цінність.

В ході розмови ОСОБА_5 пояснив для ОСОБА_11 , що вказані ноутбуки коштують приблизно по 1000 доларів кожен та запропонував здати їх до ломбарду.

В подальшому, 08.07.2021 о 16 год. 25 хв. ОСОБА_13 , діючи у складі організованої групи, переслідуючи корисливий мотив з метою особистого збагачення та пошуку особи з числа близького оточення, з метою маскування своїх протиправних дій, а також для того щоб не бути викритим правоохоронними органами, знаходячись поблизу вул. Райдужної, 15/310 в м. Києві, зателефонував своїй цивільній дружині ОСОБА_15 та в ході телефонної розмови запропонував останній особисто здати в ломбард ноутбуки «Asus G733QS» та «Asus UX482EA», за що пообіцяв їй грошову винагороду в розмірі 500 грн., на що ОСОБА_15 погодилась.

Після чого, ОСОБА_13 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 08.07.2021, приблизно о 16 год. 30 хв., разом із своєю цивільною дружиною ОСОБА_15 прибув до ломбарду поблизу б-р. Перова, 15-В в м. Києві, для здачі вказаних ноутбуків до ломбарду з метою отримання коштів.

В результаті вказаних дій, ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою організованою групою осіб, шляхом обману, заволоділи ноутбуками «Asus G733QS» вартістю 1735 доларів США та «Asus UX482EA» вартістю 1205 доларів США, а всього майном загальною вартістю 2940 (дві тисячі дев`ятсот сорок) доларів США, що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 08.07.2021 по курсу 2729 гривень 10 копійок за 100 доларів США становить 80 235 (вісімдесят тисяч двісті тридцять п`ять) гривень 54 копійки, що належать потерпілому ОСОБА_14 , якими розпорядилися на власний розсуд чим завдали останньому матеріального збитку на вказану суму.

22.09.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В обгрунтування свого клопотання слідчим зазначено, що враховуючи характер вчиненого підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, з метою забезпечення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, а також беручи до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: наявність вагомих доказів, що підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , тяжкість вчиненого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, враховуючи наявність ризиків щодо можливості переховування від органу досудового слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконного впливу на свідків, потерпілих, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, а також можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також той факт, що враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий за погодженням із прокурором просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених із застосуванням застави у розмірі понад 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу, посилаючись на необґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, зазначив, що підозрюваний неофіційно працює в службі таксі, до цього працював в службі сервісу ноутбуків та телефонів, ніякого умислу при наданні інформації про вартість ноутбуків він не мав, роль ОСОБА_5 не підтверджена, підозра побудована лише на основі цієї однієї телефонної розмови про вартість гоутбуікв, у зв`язку із чим просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 23:00 год до 06:00 год.
Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника та зазначив, що він працює в таксі і посилки приходять кожному водію в обов`язковому порядку, із фігурантів справи він знайомий лише з тим, в кого орендує машину.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського Суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії, передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Так, 22.09.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Обгрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 , та причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом заяви ОСОБА_14 ; допитом потерпілого ОСОБА_14 ; протоколами обшуків від 22.09.2021; протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміноване йому правопорушення.

Відтак, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження в їх сукупності слідчим суддею встановлено, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Водночас, при розгляді клопотання та вирішенні питання про доцільність застосування тримання під вартою, слідчий суддя повинен переконатися, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відзначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Так, аналізуючи зазначені слідчим та прокурором ризики, слідчий суддя дійшов висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_5 , який усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Водночас, твердження органу досудового розслідування щодо наявності ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, спростовуються матеріалами кримінального провадження, долученими до клопотання, оскільки в підозрюваного ОСОБА_5 вже було проведено обшук в ході якого докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення були вилучені, а тому слідчий суддя вважає, що вказаний ризик не знайшов свого підтвердження в ході розгляду даного клопотання.

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії» небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.

Також що стосується ризику втечі підозрюваного, то Європейський суд з прав людини вказує, що він не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня «Панченко проти Росії». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню «Бекчиєв проти Молдови».

Водночас, відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).

Вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує мету застосування запобіжного заходу, тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , а також обставини у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 .

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання на підставі договору оренди, працює в таксі, що підтверджується долученими в судовому засіданні документами.

Зазначені факти на переконання слідчого судді у разі застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою можуть негативно вплинути на його фізичний та майновий його стан.

Слідчим суддею також враховано і наявність у ОСОБА_5 постійного місця проживання.

Так, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 14.10.2020 у справі «Хайредінов проти України» зазначив, що тримання особи під вартою буде свавільним, якщо національні суди не розглянули можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Положеннями ч. ч 1 та 2 ст. 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

У справі «Манчіні проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі для цілей ст.5 §1(с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можливо зробити висновок про те, що домашній арешт в певний період доби цілком може забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Враховуючи викладене, а також те, що органом досудового розслідування доведено причетність ОСОБА_5 до події інкримінованого правопорушення та часткову наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, однак не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає за доцільне на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби (з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби) у межах строку досудового розслідування, тобто до 21.11.2021 включно, з покладенням визначених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, з метою уникнення можливості вчинення дій, визначених ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 186, 194, 196, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000645, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2021, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби у межах строку досудового розслідування, тобто до 21.11.2021 включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі міста Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з підозрюваними, свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово під розпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1