Справа № 752/3287/17
Провадження № 1-кс/752/6952/21
У Х В А Л А

07 вересня 2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засіданя ОСОБА_2 , потерпілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від розгляду заяви потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_6 , яка подана в межах розгляду скарги на постанову дізнавача в межах кримінального провадження № 0000271, -

в с т а н о в и в:

18.08.2021 року потерпілим ОСОБА_4 було подано заяву про відвід слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0000271 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2015 року.

За ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді його розглядає інший суддя цього ж суду.
З цих підстав у порядку ст. 35 КПК України, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.08.2021 для розгляду заяви про відвід визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .
В обґрунтування заяви про відвід потерпілий ОСОБА_3 зазначає, про те, що матеріали справи №752/3287/17 не містять будь-яких відомостей, що слідчий суддя ОСОБА_5 прийняла до свого провадження заяву потерпілих про відвід слідчого судді ОСОБА_6 . Крім того, відсутні відомості , що суддя визначила коло та процесуальний статус сторін, які за ч.1 ст. 137, ч.1 ст. 306 КПК України мають приймати участь у розгляді заяви потерпілих про відвід судді ОСОБА_6 . Зауважив, що слідчим суддею ОСОБА_5 в порушення вимог ч.ч. 1,4-5 ст. 55, 56 Закону № 2453-VI та ст. 7,21 КПК України, не прийнято жодного процесуального рішення в тому числі від органу дізнання не витребувано матеріалів по кримінальному провадженню №0000271 та пов`язаних з ним документів, судових рішень та рішень прийнятих групою процесуальних прокурорів. Вважає, що зазначене свідчить про халатне відношення судді ОСОБА_5 до присяги судді, а тому довіри що останньою з такими підходами до справи неналежною правовою процедурою будуть захищені права потерпілих немає, у зв"язку з чим на підставі п.4 ч.1 ст. 75 КПК України просив відвести слідчого суддю ОСОБА_5 .

Потерпілий ОСОБА_3 , будучи присутнім у судовому засіданні підтримав заявлені у заяві про відвід слідчого судді ОСОБА_5 вимоги.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_5 .

Слідчий суддя ОСОБА_5 , якій заявлено відвід та уповноважена особа ВД Голосіївського УП ГУНП у м. Києві у судовому засіданні відсутні, про дату і час розгляду справи повідомлені належним чином, їх відсутність не перешкоджає вирішенню питання про відвід.

Заслухавши потрепілих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , вивчивши заяву про відвід, матеріали справи № 752/3287/17, провадження 1-кс/752/6952/21, слідчий суддя надходить до наступного висновку.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Однак вичерпного переліку цих обставин процесуальний закон не містить. Отже особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді.
Відповідно до частини 3-5 статті 80 КПК України заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заява про відвід під час досудового розслідування подається одразу ж після встановлення підстав для такого відводу. Відвід повинен бути вмотивованим.
Оскільки кримінальне процесуальне законодавство містить загальні вимоги до вмотивованості відводу, суд в оцінці вмотивованості відводу звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
Так Європейським судом з прав людини у п. 66 у рішенні по справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див.,зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).
Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини зауважив, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.
У справі «Хаушильд проти Данії» Європейський суд з прав людини зазначив про необхідність доказів фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення Європейського суду з прав людини у справі Веттштайн проти Швейцарії, п. 43).
Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.
Сумніви у неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_3 обгрунтовує тим, що матеріали справи №752/3287/17 не містять будь-яких відомостей, що слідчий суддя ОСОБА_5 прийняла до свого провадження заяву потерпілих про відвід слідчого судді ОСОБА_6 . Крім того, зауважив, що слідчий суддя ОСОБА_5 не визначила коло та процесуальний статус сторін, які за ч.1 ст. 137, ч.1 ст. 306 КПК України мають приймати участь у розгляді заяви потерпілих про відвід судді ОСОБА_6 . Заявник також акцентуав увагу на тому, що слідчим суддею ОСОБА_5 в порушення вимог ч.ч. 1,4-5 ст. 55, 56 Закону № 2453-VI та ст. 7,21 КПК України, не прийнято жодного процесуального рішення в тому числі від органу дізнання не витребувано матеріалів по кримінальному провадженню №0000271

Водночас посилання заявника заяви про відвід ОСОБА_3 на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про прийняття слідчим суддею ОСОБА_5 до свого провадження його заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_6 , слідчий суддя не приймає до уваги, оскільки матеріали справи № 752/3287/17 містять протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідно до якого 12.08.2021 року справа 752/3287/17 провадження 1-кс/752/6853/21 передана до провадження слідчого судді ОСОБА_5 , вимоги щодо прийняття слідчим суддею будь-яких процесуальних рішень щодо прийняття до свого провадження заяви про відвід чинний КПК України не містить.
Твердження потерпілого ОСОБА_3 про те, що слідчий судя ОСОБА_5 в порушення вимог ч.1 ст. 137 КПК України не визначила процесуальний статус сторін не може розцінюватись як прояв упередженості слідчого судді, оскільки здійснення судових викликів та повідомлень є обов`язком секретаря судового засідання.

Таким чином слідчий суддя доходить до висновку, що обставини, на які посилається заявник щодо сумнівів в неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 , не є обґрунтованими, заявлений відвід не є вмотивованим.
За наведених умов підстави для задоволення заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_5 відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 81, 369, 372 КПК України, суддя

у х в а л и в:

у задоволенні заяви потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від розгляду заяви потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_6 , від розгляду скарги на постанову дізнавача відділу дізнання Голосіївського УП ГУНП у м. Києві в межах кримінального провадження № 0000271, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1