УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року у кримінальному провадженні № 0011617, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,
в с т а н о в и в:
20 серпня 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2018 року у кримінальному провадженні № 0011617, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , які належать на праві власності ОСОБА_3 .
23 вересня 2021 року від адвоката ОСОБА_4 до суду надійшла заява (вх. № 88437) про розгляд справи у його відсутність.
Слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 , за клопотанням якого було арештовано майно, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття. Разом із цим, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У судовому засіданні встановлено, що СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0011617, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року у справі № 761/652/17 (провадження № 1-кс/761/734/2017) клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0011617, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, задоволено та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, крім іншого, на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , які належать на праві власності ОСОБА_3 .
При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на вищевказане нерухоме майно, послугувала наявність розумних підозр вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зокрема є безпосереднім об`єктом кримінально протиправних дій.
Разом із цим, слідчий Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , за клопотанням якого було арештовано майно, чи будь-який інший слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві, яким на даний час здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0011617 від 17 вересня 2016 року, незважаючи на запит слідчого судді, направлений на ім`я керівництва органу досудового розслідування, не з`явився до суду для спростування доводів заявника та не довів необхідності збереження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вищевказаного нерухомого майна.
Водночас, слідчий суддя звертає увагу на те, що досудове розслідування даного кримінального провадження здійснюється з 17 вересня 2016 року, питання про арешт майна вирішено ухвалою слідчого судді від 11 січня 2017 року, в той час як на момент розгляду клопотання про скасування арешту майна, поданого в порядку ст. 174 КПК України, власник арештованого майна не набув жодного процесуального статусу, що безумовно суперечить загальним засадам кримінального провадження, зокрема принципу розумності строків, та суттєво обмежує непорушне право власника ОСОБА_3 на мирне володіння своїм майном, закріплене Європейською конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 та скасування арешту, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року у кримінальному провадженні № 0011617, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , які належать на праві власності ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про частковескасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року у кримінальному провадженні № 0011617, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року у кримінальному провадженні № 0011617, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , які належать на праві власності ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1