Провадження № 11-сс/811/1456/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
апелянта ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань,

встановила:

оскарженою ухвалою, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінальною правопорушення від 17 грудня 2021 року.

На дану ухвалу ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та зобов`язати уповноважену особу Територіального управління ДБР м. Львів внести відомості до ЄРДР про злочин, зловживання службовим становищем за ст. 364 КК України, вчинений суддею ОСОБА_7 та розпочати досудове слідство.

Вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду, та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що суддя ОСОБА_7 є особа наділена правами повноважного органу державної влади, а саме судової влади України та розглядаючи судову справу № 344/18162/21, своїм рішенням від 6 грудня 2021 року відмовив скаржнику в пільзі на сплату судового збору, як учаснику бойових дій, незаконно.

Звертає увагу, що приймаючи рішення по аналогічному питанню, в відношенні до іншого учасника бойових дій, суддя ОСОБА_7 прийняв діаметрально протилежне рішення.

Наголошує на тому, що реєструючи його повідомлення про злочин, зловживання службовим становищем, слідчий, виходячи з своїх повноважень, зобов`язаний був вказати попередню кваліфікацію злочину ст. 364 КК України.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_6 який підтримав мотиви та вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Приписами ч. 2 ст. 214 КПК України зазначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У відповідності з ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Внесення відомостей до ЄРДР урегульовано «Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженим Наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298.

Згідно з п. 1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Однак, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

У межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа, дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві (повідомленні) містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, із заявою від 17 грудня 2021 року про вчинення кримінального правопорушення, яке вчинив, на його думку, суддя Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_7 в ході винесення ухвали у справі №344/18162/21, за статтею 375 КК України.

З відповіді, наданої ОСОБА_8 , ТУ ДБР вбачається, що відомості в ЄРДР не внесено, оскільки відповідно до рішення Конституційного Суду України від 11 червня 2020 року №7-р/2020 статтю 375 Кримінального кодексу України, визнано такою, що не відповідає Конституції України.

Також з відповіді слідчого вбачається, що згідно наданих матеріалів ОСОБА_8 до скарги, що склад будь-якого іншого злочину відсутній.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_6 , який відбувся відповідно до вимог ст. 306 КПК України, слідчим суддею постановлено ухвалу про відмову у задоволенні скарги. Таке рішення, на переконання колегії суддів, відповідає фактичним обставинам справи, є належним чином обґрунтованим та вмотивованим з дотриманням положень ст. 370 КПК України, в такому з посиланням на норми кримінального процесуального закону та матеріали кримінального провадження слідчим суддею зроблено вірний висновок.

Апеляційний суд зазначає, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР, не є будь-яка заява, а лише та заява, яка містить фактичні дані які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, слідчим суддею взято до уваги, що доводи заявника фактично зводяться до незгоди із прийнятим суддею рішенням у справі.

Погоджується з таким висновком слідчого судді і апеляційний суд, оскільки, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_6 про кримінальні правопорушення, такі зводяться до незгоди із прийнятим судом рішенням у справі, а тому такі не можуть бути підставою для скасування рішення слідчого судді.

В ході апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Ураховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною й обґрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_4

/п