Справа № 308/7182/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05.10.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2021, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.3 ст.286-1 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 .

Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду з вищезазначеним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.

01 червня 2021 року, біля 12 години, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ-2107» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , разом з пасажиром ОСОБА_9 , рухаючись автодорогою «Хуст-Долина», в селі Вучкове, у напрямку смт. Міжгір`я Хустського району Закарпатської області, навпроти будинку № 24, діючи в супереч вимогам п. 2.3 «б», 2.9 «а», 12.1, 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руку України, не врахував дорожні умови та дорожню обстановку та не забезпечив безпеку дорожнього руху, внаслідок чого не впорався з керуванням свого транспортного засобу та на прямому відрізку вказаної автодороги, допустив лобове зіткнення з автомобілем «Форд-Транзит» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , який на той момент припаркував свій транспортний засіб на лівій смузі руху у напрямку м. Хуст, повністю вимкнувши двигун та включив сигнал «аварійної сигналізації».

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир вказаного автомобіля марки «ВАЗ-2107» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: розриву печінки, аорти, навколосерцевої сумки та міокарду, лівої нирки, обох легень; множинних переломів ребер справа та зліва; перелому тіла грудини та акромеального відростку лівої ключиці; рани правої верхньої повіки; синця лівої гомілки; множинних саден на шкірних покривах голови, тулуба та кінцівок.

Тілесні ушкодження у вигляді розриву печінки, аорти, навколосерцевої сумки та міокарду, лівої нирки, обох легень виникли прижиттєво і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження і мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті потерпілого.

Своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 2.9 «а», 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руку України.

Невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв?язку з наступившими наслідками, а саме: отриманням ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, що призвели до його смерті.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 Кримінального кодексу України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, вчинені в стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

09 липня 2021 року органом досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , че визнав слідчий, підтверджується зібраними у даному кримінальному провадженню доказами, підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Відтак сторона обвинувачення вважає про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Слідчий обґрунтовує подане ним наведене вище клопотання тим, що підозрюваний ОСОБА_5 має закордонний паспорт, перебуваючи на волі з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, може виїхати за межі України, ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою будуть не достатньо ефективними для запобігання ризикам, а тому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, дає підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2021 в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 відмовлено.

Обрано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю із забороною йому залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали та покладених на підозрюваного обов`язків два місяці, а саме до 10.09. 2021 включно.

Слідчим суддею зазначено, що підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема: рапортом оперативного чергового чергової частини відділення поліції № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатської області ЖЄО № 1434 від 01.06.2021; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього від 01.06.2021; показами свідків, копією медичної документації хворого ОСОБА_5 , висновком судово-медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № СЕ-19/107-21/5314-ІТ від 05.07.21 року.

Сторона кримінального провадження ставить питання щодо обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його існуванням ризиків того, що останній, обґрунтовано підозрюючись у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком від п`яти до десяти років.

При дослідженні доданих до клопотання слідчого доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в даних на обґрунтування клопотання доказах, які на даній стадії процесу є достатніми для цього.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ).

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя визнав, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Оцінюючи доводи слідчого та прокурора про необхідність обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності, впливу на свідків та потерпілого, слідчий суддя визнав, що існування можливості їх настання не доведено прокурором жодним доказом. Натомість доданою до справи заявою потерпіла вказує на відсутність будь-яких претензій до цього підозрюваного. Також прокурором не доведено те, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених у ст. 177 цього Кодексу, слідчим суддею місцевого суду враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Також при обранні виду запобіжного заходу враховуються й вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув?язнення.

Згідно з висновком, викладеним ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії" від 26 липня 2001 року, не арештований, а сторона обвинувачення повинна продемонструвати дані, які свідчать з достатнім ступенем переконливості, що арештованому необхідно знаходитися під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді від 13.07.2021 скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п?яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п?яти до десяти років, а відтак сторона обвинувачення приходить до висновку що відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно обрати найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 має закордонний паспорт, перебуваючи на волі з метою переховування від органів досудового розслідування та суду, може виїхати за межі України чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов?язків, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні. Застосування більш м?яких запобіжних заходів, на думку прокурора, будуть недостатньо ефективним для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, порівняно із взяттям під варту.

Заслухавши підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_11 , які заперечили проти вказаної вище апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Розгляд апеляційної скарги проводиться за відсутності прокурора, неявка якого, з огляду на положення ч.4 ст.405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується, що прокурор належним чином повідомлений про дату, час та місце його розгляду.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов?язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальний процесуальним законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався визначений у передбаченому законом порядку слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, який, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Апеляційний суд вважає, що існування наведених слідчим у поданому слідчому судді зазначеному вище клопотанні ризиків є достатнім для застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_5 . З доданої до даної справи заяви потерпілої вбачається, що у неї відсутні будь-які претензії до підозрюваного ОСОБА_5 .

Слідчим суддею виконано вимоги ст.178 КПК України та враховано, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, а також аліментні зобов`язання відносно трьох неповнолітніх дітей та утримує тяжкохвору матір, крім того серйозні ушкодження, отримані внаслідок вказаного вище ДТП та потребує найближчим часом повторного оперативного втручання; по місцю проживання характеризується позитивно.

Підозрюваний ОСОБА_5 самостійно з`явився у судове засідання апеляційного суду, відомостей про порушення покладених на нього обов`язків щодо виконання умов застосування обраного запобіжного заходу апеляційному суду не надано.

За таких обставин та враховуючи те, що застосування запобіжних заходів має на меті забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з урахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України слідчий суддя місцевого суду обґрунтовано прийшов до переконання, що у цьому випадку застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю є доцільним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на цьому етапі кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 404, 407 ч.3, 418,419,422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2021 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: