печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора першого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001261 від 30.12.2020, за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 209 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

16.07.2021 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження прокурора першого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001261 від 30.12.2020, за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 209 КК України.

Мотивуючи подане клопотання, сторона обвинувачення вказує, що на території України за попередньою змовою діє група осіб, підконтрольна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (перебуває на тимчасово окупованій території України території), які домовилися про спільне вчинення злочинів, направлених на одержання неправомірної вигоди від порушення процедури експорту товарів шляхом укладання фіктивних угод купівлі/продажу товарів, які виробляються та реалізуються рядом товариств, які зареєстровані на території України, а саме: ПраТ «Росава» (код: 30253385), ПрАТ «Артвайнері» (код: 00412168), ПрАТ «Оболонь» (код: 05391057, ТОВ «Українська дистрибуційна компанія» (код: 37310549) та інші, з подальшим експортом за межі України до Республіки Азербайджан, тощо, хоча фактичним вантажоодержувачем та покупцем є юридичні особи зареєстровані на тимчасово окупованій території України, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» (ООО «Мастер-Торг», ООО «Мастер-Торг», ООО «Мастер-Трейд» та інші, які зареєстровані за адресою: Україна, Донецька область, місто Макіївка, вул. Магістральна 1).

Договори купівлі-продажу укладаються низкою юридичних осіб, які зареєстровані як на території України так і за її межами та підконтрольні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та іншим членам злочинної групи осіб, які домовились про спільне вчинення злочинів. До вказаного переліку юридичних осіб входять: ТОВ «АВТОСТРІМ» (), ТОВ «БІЗНЕС-ВЕСТ» (), ТОВ «БІЗНЕССТРІМ» (), ТОВ «БОНУС ТРЕНД» (), ТОВ «ВАЙТ-КОМПАНІ» (), ТОВ «ВЕБ-СТАР» (), ТОВ «ВЕКТОР-КОМ» (), ТОВ «ВОЛД СТРОЙ» (), ТОВ «ГАРАНТ-КОМ» (), ТОВ «ГЛАВКАБЕЛЬ» (), ТОВ «ГЛАВРЕЗЕРВ» (), ТОВ «ГРАНД-КОМ» (), ТОВ «ЗАПОРОЖТАБЛ» (), ТОВ «ІНТЕРЕЛЕКТРО-2010» (), ТОВ «КАБЕЛЬ-ВАЙТ» (), ТОВ «КАБЕЛЬТОРГ» (), ТОВ «КАПІТАЛПРОД» (), ТОВ «КАРАГОД ГРУПП» (), ТОВ «КОМПАКТ-ТОРГ» (), ТОВ «КОМПАНІ-ГРЕЙ» (), ТОВ «КОМПАС-ДЕЙ» (), ТОВ «ЛИСТКОМ» (), ТОВ «МАГНІТ-СТРОЙ» (), ТОВ «МАЙ КОМ» (), ТОВ «МАРІУПОЛЬ-СТАР» (), ТОВ «МАРТСТРОЙ» (), ТОВ «МАСТЕР-КАБЕЛЬ МОНТАЖ» (), ТОВ «МАСТЕР-КАБЕЛЬ УКРАЇНА» (), ТОВ «МАСТЕР-КАБЕЛЬ» (), ТОВ «М-МЕДІА» (), ТОВ «МОНОЛІТ 2015» (), ТОВ «МОНОЛІТ-ТЕМП» (), ТОВ «НАЛЕВ-ЕЛЕКТРУМ» (), ТОВ «НАЦІОНАЛ ТРЕНД» (), ТОВ «ОУПЕН-ТРЕНД» (), ТОВ «ПЛАСТ-ТРЕНД» (), ТОВ «ПЛЮСПРОДУКТ» (), ТОВ «ПРЕМІУМ-ТРЕНД» (), ТОВ «ПРИЗМА-ТРЕНД» (), ТОВ «ПРІМАСТРОЙ» (), ТОВ «ПРОДСЕРВІС» (), ТОВ «ПРОДСЛАВ» (), ТОВ «ПЯТЬ-ПЛЮС» (), ТОВ «РАДІАЛ-КОМ» (), ТОВ «РДМ ТОРГ» (), ТОВ «РЕЗЕРВ ТРЕЙД» (), ТОВ «СВІТЛО-ДАР» (), ТОВ «СЕВЕНТАБЛ» (), ТОВ «СЕВЕРТРЕНД» (), ТОВ «СЕРВИС-ЭЛЕКТРИК» (), ТОВ «СЕРВІСДЕЙ» (), ТОВ «СЛАВ ПЛАСТ» (), ТОВ «СМАРТ-ПРАЙМ-1» (), ТОВ «СМАРТ-ТЕМ» (), ТОВ «СТАНДАРТ ПРОДУКТ» (), ТОВ «СТРОИТЕЛЬНИЙ ДІМ» (), ТОВ «СТРОЙКОНТАКТ ПЛЮС» (), ТОВ «СТРОЙ-ТАУН» (), ТОВ «СТРОЙ-ТОРГ» (), ТОВ «СТРОЙТРЕНД» (), ТОВ «СФЕРА-ТРЕНД» (), ТОВ «ТАЙМПЛАСТ» (), ТОВ «ТД «ІНТЕРЕЛЕКТРО» (), ТОВ «ТЕРМА-КОМ» (), ТОВ «ТЕХНОГРЕЙ» (), ТОВ «ТЕХНОСЛАВ» (), ТОВ «ТЕХНОСТРІМ» (), ТОВ «ТИТАН КОМ» (), ТОВ «Торговий дім Інтерелектро-Київ» (), ТОВ «ТОРГОВИЙ СЕРВІС ПЛЮС» (), ТОВ «ТОРНАДО-ДЕЙ» (), ТОВ «ТРЕЙДІНГ-ТАЙМ» (), ТОВ «ТРЕЙД-ПРОДУКТ ПЛЮС» (), ТОВ «ТРИПЛЮС» (), ТОВ «ТРИТОРГ КОМПАНІ» (), ТОВ «ТСТ ТРЕК» (), ТОВ «УГБГРУП» (), ТОВ «УГОЛЬНИЙ СОЮЗ» (), ТОВ «ФАЙФПЛЮС» (), ТОВ «ФЕМЕЛИ-КОМ» (), ТОВ «ФЕНИСТ-СТРИМ» (), ТОВ «ФОРМУЛА СТРОЙ» (), ТОВ «ФОРУМКОМ» (), ТОВ «ФУДСЛАВ» (), ТОВ «ТД «ІНТЕРЕЛЕКТРО УКРАЇНА» (), ТОВ «ХЕЙЛІТ» (), ТОВ «ЮЖНИЙ ПРОДУКТ» (), ТОВ «ЮНІКС ПРОДАКТ» (), ТОВ «ОТШЕЛЬНИК» (), ТОВ «ВОЕВОДА» (), ТОВ «МЕРИТОН» (), ТОВ «ТД`РЕНЕСАНС ЗДОРОВ`Я» (), ТОВ «КОММЕРЧЕСКАЯ ФИРМА «ФАВОРИТ» (), ТОВ «АВИС-ТРЕНД» (), ТОВ «АРТАЛЕТ» (), ПП «МІД-СЕРВІС» (), ТОВ «ОЦЕНКА» (), ТОВ «Дублін» (), ТОВ «АКВИДУК+» (), ТОВ «Сюжет плюс» () ТОВ «СТРАЖНИК-КОМПАНІ» (), ТОВ «БАЛЛАДА-ТРЕНД» (), ТОВ «ВАЙН СОЮЗ» (), ТОВ «КОНВЕРТАН» (), ТОВ «ПУЛЬС АЛЬЯНС» (), ТОВ «СІЛІОН ГРУП» (), ТОВ «СМТК КАПІТАЛ» (), ТОВ «ФІЛ ПЛЮС» (), ТОВ «ФІЛМАР КОНСАЛТ» (), та інші суб`єкти господарської діяльності зареєстровані як на території України так і за її межами, які напряму чи опосередковано підконтрольні особам, які входять до складу злочинної групи та мають ознаки «фіктивності» та «транзитності», невідповідність номенклатури придбаних та реалізованих товарів, зареєстровані на підставних осіб.

Після завантаження придбаних товарів до автомобільного транспорту на території України, та перетину державного кордону України на ділянці спільного кордону з Російською Федерацією відбувається перевантаження вантажу до інших транспортних засобів з подальшою доставкою до фактичного вантажоодержувача та покупця або пряма доставка вищевказаним юридичним особам, які зареєстровані на тимчасово окупованій території України.

Після здійснення вказано перевезення вантажу, здійснюється оформлення заяв про повернення сум відшкодування з Державного бюджету України за здійснення експерту товарів за межі митної території України, тим самим завдано шкоду в особливо великих розмірах, тобто в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно матеріалів кримінального провадження, вказана група осіб на чолі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до складу якої входить і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено, що функціонування незаконної діяльність зазначених суб`єктів господарювання здійснюється із використанням площ та потужностей ДП «ПЛАСТМАС» ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ ДІМ ПЛАСТМАС-ПРИЛУКИ», , що за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказана група осіб в період 2018-2020 років спланувала, організувала та на даний час використовує на території м. Києва та інших регіонів України злочинний механізм, який полягає у створені та придбанні суб`єктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, заволодіння бюджетними коштами в особливо великих розмірах використовуючи зазначені товариства, а також у безпідставному переведенні безготівкових коштів у готівку.

Дані суб`єкти господарської діяльності мають ознаки «фіктивності» та «транзитності», невідповідність номенклатури придбаних та реалізованих товарів, зареєстровані на підставних осіб.

В подальшому, відповідні кошти обготівковуються та розподіляються між учасниками групи, які контролюють діяльність підприємств фіктивно-транзитної групи.

Таким чином, дії вказаної групи осіб призвели до заволодіння коштами з державного бюджету в особливо великих розмірах, в результаті чого державі заподіяно майнову шкоду (збитки) в особливо великих розмірах.

Вищевказані підприємства створені та придбані учасниками злочинної групи з метою прикриття незаконної діяльності для використання їх реквізитів та банківських рахунків у злочинних схемах зі створення штучної документальної видимості здійснення фінансово-господарських операцій для оформлення фіктивних договорів купівлі-продажу з подальшим отриманням податкового кредиту з податку на додану вартість за здійснення експортних операцій.

Так, ухвалою Печерського районного суду міста Києва надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

14.07.2021 за адресою: АДРЕСА_2 проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 206 000 (двісті шість тисяч) гривень, що не передбачене ухвалою суду про надання дозволу на проведення обшуку.

Документальні підстави перебування зазначених документів у вказаному приміщенні пояснити не зміг, договорів про надання правової допомоги субєктам господарювання які згадуються у переліку не надав.

Прокурор вказав, що вилучене вказане відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98, КПК України, та є речовими доказами, а відтак наявна необхідність у його арешті з метою забезпечення збереження.
Прокурор вказав, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, та є речовими доказами, а відтак наявна необхідність у його арешті з метою забезпечення збереження.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалась фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів.
У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Прокурор через канцелярію суду подав заяву, в якій просив провести розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представник володільця майна до судового засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, заяв, клопотань о суду не подано.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття учасників розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами, їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання їх явки обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у відсутність нез`явившихся осіб.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001261 від 30.12.2021 за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 209 КК України.
14.07.2021 за адресою: АДРЕСА_2 проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 206 000 (двісті шість тисяч) гривень, що не передбачене ухвалою суду про надання дозволу на проведення обшуку.

Цього ж дня вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Судовим розглядом встановлено, що обшук, під час якого було вилучено майно та на арешті якого на даний час наполягає сторона обвинувачення, був проведений 14.07.2021, а з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна прокурор звернувся до суду 16.07.2021, що свідчить про дотримання вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України.
Частиною 2 ст. 170 КПК України, визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
З огляду на зазначені вимоги закону, слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому слідчий суддя вважає за доцільне, для ефективного розслідування з метою збереження речових доказів накласти арешт на вказане майно.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на вилучене майно, з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 26, 98, 100, 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, 14.07.2021 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме грошові кошти в сумі 206 000 (двісті шість тисяч) гривень.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту/відмову у ньому може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1