ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер судової справи 661/2530/16-к Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11- кп/819/42/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст. 187 КК України
У Х В А Л А
іменем України

18 січня 2022 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000264 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 13.11.2020 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новорайське Бериславського району, Херсонської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, непрацюючого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 30.12.2003 року Бериславським районним судом Херсонської області за ст. 187 ч.3, 185 ч.2, 309 ч.3, 309 ч.1, 42 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 06.09.2007 року, на підставі ст. 82 КК України замінено невідбуту частину покарання на 2 роки виправних робіт з утриманням 20 % заробітку, визнано винуватиму вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді дев`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності, у власність держави.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирався.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його фактичного затримання після звернення вироку до виконання.
Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII) з 10.06.2016 року по 21.11.2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на проведення: судової молекулярно-генентичної експертизи в сумі 19052,64 грн., судової трасологічної експертизи в сумі 1320,60 грн., судово-медичної експертизи сумі 110,70 грн., судової дактилоскопічної експертизи в сумі 660,30 грн.
Вирішено питання про речові докази.

в с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 10.06.2016 року, у період часу з 01-20 години до 01-45 години, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння чужим майном, через відкриті вхідні двері проник у приміщення житлового будинку АДРЕСА_2 , де вчинив на його власника громадянку ОСОБА_9 напад, поєднаний із погрозою застосування фізичного насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, яке виразилося у демонстрації та погрозі застосування побутового ножа, яким ОСОБА_8 розмахував в області обличчя та грудної клітини потерпілої, а також із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_9 , яке виразилося у поштовхах в область тулуба, в результаті чого остання впала спиною на підлогу і вдарилася сідницями та стопами. Після чого, у ході боротьби з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 порізав побутовим ножем пальці правої руки потерпілої, в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження. Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 101 НК від 25.06.2016 року ОСОБА_9 завдано тілесні ушкодження у вигляді різаних ран 1-го та 4-го пальців правої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та крововиливу в області кута нижньої щелепи справа, крововиливу сідниць, крововиливів стоп, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В результаті нападу ОСОБА_8 заволодів грошовими коштами у сумі 50 000 гривень, що належали потерпілій ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

У поданій на вирок апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що з вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 13.11.2020 року не згоден та вважає його необ`єктивним, безпідставним та незаконним.

Вважає, що судом першої інстанції не виконані вимоги Верховного Суду від 30.01.2019 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 зазначає, що переглядаючи кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального процесуального закону та ухвалюючи вирок послався на докази винуватості ОСОБА_8 , зокрема висновки експертів № 541 від 09.08.2016 року, судової трасологічної експертизи № 3951 від 23.06.2016 року за відсутності безпосереднього дослідження речових доказів, що були предметом дослідження експертів. Натомість, встановивши факт знищення частини речових доказів, які були предметом дослідження експертів, а також факт повернення грошових коштів потерпілій, яка витратила їх на власні потреби після набрання вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 23.01.2017 року законної сили, в ході нового розгляду кримінального провадження, суд обмежився лише постановою слідчого про визнання речей речовими доказами.

Крім того, судом взагалі не розглянуто клопотання сторони захисту щодо недопустимості ряду письмових доказів, зокрема протоколу огляду від 10.06.2016 року.

Також ставить під сумнів належність висновку експерта № 541 від 09.08.2016 року внаслідок недопустимості інших доказів, що стали джерелом та підставою для проведення молекулярно-генетичної експертизи. Так, протокол слідчої дії огляду та вилучення грошових коштів від 10.06.2016 року в силу ст. 89 КПК України є недопустимим доказом, оскільки складений з порушенням вимог Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання речових доказів.

Таким чином, висновок експерта № 541 від 09.08.2016 року не можна брати до уваги в якості доказів на підтвердження вини ОСОБА_8 .

Із заяви потерпілої ОСОБА_9 зрозуміло, що речові докази у вигляді грошових коштів, які передані їй на зберігання під розписку вона надати до огляду суду не має можливості через те, що витратила їх на бізнес.

Тобто, відсутність коштів, які були предметом дослідження експерта не дає змоги перевірити відповідність вилучених у свідка ОСОБА_10 купюр номіналом по 500 грн.

Також, суд не врахував того, що жоден із речових доказів, на підставі яких проведено висновки експерта, які були покладено судом в основу обвинувального вироку не відкриті стороною обвинувачення в порушення вимог ст. 290 КПК України та не було надано стороні захисту, що виключає можливість посилання на відповідні предмети та грошові кошти у вироку як на доказ.

Таким чином, суд залишив поза увагою, що висновок судового експерта №541 від 09.08.2016 року є недопустимим доказом, зважаючи не тільки на розбіжності досліджуваних біологічних зразків обвинуваченого, а й насамперед зважаючи на відсутність факту безпосереднього дослідження речових доказів, які покладено в основу висновку експерта та неможливістю у суді встановити відповідність саме досліджуваних речей тим речам, що були вилучені в ході досудового розслідування.

Тобто, в ході нового розгляду кримінального провадження допустимих, достатніх, належних достовірних доказів, якими б доводилась вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України не доведено, тому вважає, що кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

Просить скасувати вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 13.11.2020 року і кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційні вимоги, викладені в апеляційній скарзі та апеляційні скарзі обвинуваченого, просила вирок скасувати та закрити провадження, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну ск4аргу та скаргу захисника, думку прокурора, який вважав апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню, у дебатах сторони залишилися на своїх попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або із порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Виходячи з буквального тлумачення вказаної норми процесуального закону сам по собі факт незгоди сторони із рішенням суду першої інстанції та подачі на нього апеляційної скарги із вимогою про його скасування не зобов`язує суд апеляційної інстанції повторно здійснювати судовий розгляд у повному обсязі, оскільки це є порушенням принципу інстанційності судової системи і зумовить порушення розумних строків апеляційного розгляду.

За змістом ч.3 ст.404 КПК України повторне дослідження апеляційним судом доказів відбувається лише у разі дослідження таких доказів з порушенням вимог КПК України або не повністю.

При цьому учасник судового провадження має право не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й навести, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені.

Розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у місцевому суді, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України.

Незгода обвинуваченого з юридичною оцінкою судом доказів у кримінальному провадженні та встановленими обставинами кримінального провадження, не є підставою для їх повторного дослідження апеляційним судом.

Суд дотримався вимог ст.10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

Вимоги апелянта про дослідження апеляційним судом доказів у кримінальному провадженні, відповідно до вимог ст.93 КПК України, не відповідають основним засадам кримінального процесуального закону.

Враховуючи, що захисником ОСОБА_7 не наведено будь-яких обґрунтувань, які б вказували та те, що докази сторін обвинувачення та захисту були судом першої інстанції досліджені не повністю або з порушеннями, колегія суддів вважає, що підстави для повторного дослідження доказів та задоволення його клопотання відсутні.

Відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду. Така позиція узгоджується з правовими висновками ККС Верховного Суду, викладеними у постановах від 09.07.2019 року у справі № 676/603/17 (провадження № 51-392км19), від 10.02.2021 року у справі № 127/14811/17 (провадження № 51-5046 км 20).

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, а також з погрозою застосування такого насильства (розбій), поєднаний з проникненням у житло, обґрунтований дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 обставини та вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, та надав наступні пояснення про те, що близько 20:00 год. 09.06.2016 року він був дома де посварився зі своєю цивільною дружиною, під час сварки він вдарив рукою по стіні та пошкодив її, дружина замотала йому руку еластичним бинтом, після чого він уїхав із дому, заїхав до знайомої ОСОБА_11 і вони разом поїхали до лісу біля військової частини, де і були до опівночі. Потім вони повернулись до міста і приїхали до кіоску, що поблизу магазину «Новосел». Там він придбав пива і вони близько години сиділи в машині пили пиво. Потім він пішов в ларьок за цигарками, до нього підійшов незнайомий хлопець з проханням розміняти 500 гривень, він погодився та здійснив розмін цих коштів. Оскільки в ларьку не було цигарок, які він палить, то вони поїхали до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », та він дав ОСОБА_11 вказані 500 гривень і вона пішла до магазину, купила цигарки та дітям банани, після чого він відвіз її додому і сам також повернувся додому та ліг спати. Вранці він поїхав в лікарню, оскільки боліла рука, однак не зміг потрапити до лікаря і повернувся додому. Близько 14-00 години його покликала дружина та сказала, що його шукає сусід. Він вийшов і сусід ОСОБА_12 повідомив про те, що його шукають співробітники поліції. Він перевдівся та пішов до ОСОБА_12 , де його затримали співробітники поліції та відвезли до приміщення колишнього ДАІ, забрали телефон і кросівки. Тримали його там до 21:00 год., потім повідомили, що кросівки підходять, треба робити експертизу та пред`явили розбій. Вказує, що до злочину не причетний, потерпілу ОСОБА_9 ніколи не бачив.

Ці заперечення ОСОБА_8 проти обвинувачення, а також доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 наведені ними в апеляційних скаргах є непереконливими, вони були предметом розгляду в судовому засіданні та спростовуються детально наведеними у вироку доказами.
Потерпіла ОСОБА_9 показала, що 10.06.2016 року вона перебувала в будинку за своїм місцем проживання одна, перебувала у кімнаті, лежала на дивані та заснула. Близько 01-00 години вона прокинулась від того, що гавкав собака, вона підвелася аби випустити його на двір, коли відкривала ключем двері на кухню, їх смикнули з іншого боку, та в приміщення увірвався незнайомий їй чоловік. Нападник одразу штовхнув її обома руками в область грудної клітини, від чого вона впала біля столу на підлогу на кухні, забивши сідниці. Чоловік своєю рукою схопив ножа, який лежав на кухонному столі, розмахував ножем біля її обличчя. З метою захисту та уникнення пошкодження ножем обличчя та грудної клітини, вона рукою схопила лезо ножа, яке вже торкалося її обличчя, в результаті чого вона порізала руку, нападник також порізав руку, оскільки вона бачила у нього на руці кров. Побачивши кров, чоловік став вимагати у неї гроші в сумі 50 тисяч гривень, погрожував їй фізичною розправою, вона злякалася та ці погрози сприйняла реально, тому потерпіла пішла до сейфу, звідкіля дістала 50000 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень кожна, а обвинувачений в цей час витирав плями крові на підлозі кухонним рушником. Повернувшись на кухню, вона віддала гроші нападнику, який став розглядати купюри. Потерпіла виштовхнула обвинуваченого за двері кухні та зачинила їх на ключ. Чоловік, обійшовши будинок, постукав у вікно та висловив слова погрози аби потерпіла мовчала про те, що відбулося. З вікна вона побачила як чоловік перестрибнув через сусідський паркан, вона почула шум автомобіля, пішла на кухню. Також зазначила, що грошові купюри були в крові, оскільки і в неї, і в нападника були порізані руки. З впевненістю впізнає ОСОБА_8 як особу, яка вчинила на неї напад, оскільки добре розгледіла його, в тому числі і обличчя.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 10.06.2016 року було оглянуто домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було вилучено: предмет, ззовні схожий на ніж, з плямами бурого кольору на клинку, вилучений зі столу кухонної кімнати; відрізок чорної дактилоплівки зі слідом взуття, вилучений з поверхні підлоги з приміщення кухонної кімнати; рушник помаранчевого кольору з малюнком у вигляді квітів з речовиною бурого кольору, вилучений з підвіконня в приміщенні кухонної кімнати; рушник жовтого кольору з малюнком з плямами речовини бурого кольору, вилучений зі столу в кухонній кімнаті; марлевий бинт зі змивами речовини бурого кольору з поверхні підлоги в кухонній кімнаті; марлевий бинт зі змивами речовини бурого кольору з поверхні підлоги біля сейфу; марлевий бинт зі змивами речовини бурого кольору з поверхні сейфу; сліди пальців рук на трьох відрізках стрічки технічної з вхідної двері в кухні; та відеозаписом зазначеного огляду місця події, дослідженого в ході судового розгляду.
Висновок експерта від 23.06.2016 року № 3951 доводить, що слід підошви взуття, відкопійований на відрізку темної дактилоскопічної плівки, який вилучений 10.06.2016 під час огляду місця події з підлоги приміщення кухні потерпілої ОСОБА_9 та слід підошви взуття, зафіксований в гіпсовому зліпку, який вилучений 10.06.2016 під час огляду місця події за адресою по АДРЕСА_3 придатні для проведення групової ідентифікації і залишені низом підошви взуття, з таким же малюнком як і у каблучної частини кросівок на ліву та праву ноги, вилучених 10.06.2016 під час проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_8 (том 1, а.к.п.108-122).
Зазначений доказ отриманий у визначеному законом порядку, містить відомості щодо обставин події, та у сукупності з іншими доказами доводить вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину. Вилучення взуття у обвинуваченого проведено під час його затримання уповноваженою особою у присутності захисника в порядку ст. 208 КПК України та із дотримання положень ст. 167, 168 КПК України.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 10.06.2016 року, потерпіла ОСОБА_9 з упевненістю впізнала особу, розташовану під номером 4 зліва на право, як таку, що 10.06.2016 року, близько 01-20 години, здійснила напад на неї, вимахувала ножем біля її обличчя та грудей, пошкодила їй праву руку та заволоділа грошима в сумі 50000 гривень. Впізнаний представився ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.08.2016 року, свідок ОСОБА_13 на фото № 4 впізнала особу, яка 10.06.2016 року, близько 02-15 години, зайшла до магазину «Дніпро» в м. Нова Каховка та придбала дві пляшки пива, дві пачки цигарок та три банани та розрахувалась купюрою номіналом 500 гривень, на якій були плями свіжої крові. Відповідно до довідки до протоколу на фото № 4 розташована ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до протоколу огляду від 10.06.2016 року, в приміщенні службового кабінету № 208 адміністративної будівлі Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області перебуває жінка, яка представилась ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та яка добровільно видала грошові кошти в сумі 5000 гривень, а саме 10 купюр номіналом по 500 гривень кожна, при огляді яких на кожній купюрі по центру знизу виявлено пляму речовини бурого кольору. Як пояснила ОСОБА_10 , дані гроші приніс додому її цивільний чоловік ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ № 541 від 09.08.2016 року, в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження визначено генетичні ознаки зразків крові потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
Відповідно до висновку експерта № 101 НК від 25.06.2016 року: утворення наявних тілесних ушкоджень способом і при обставинах, викладених в протоколі допиту потерпілої ОСОБА_9 від 10.06.2016 року, не виключається.
Висновки експертизи про наявність генетичних ознак крові обвинуваченого ОСОБА_8 на ножі та рушнику підтверджують показання потерпілої про те, що обвинувачений прикривав під час нападу обличчя рушником, який потів впав і вона змогла розгледіти нападника який погрожував їй ножем.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , викладені в апеляційних скаргах, фактично зводяться до незгоди з визнанням ОСОБА_8 винним у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.
Викладені докази узгоджуються між собою щодо фактичних обставин скоєння ОСОБА_8 нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, а також з погрозою застосування такого насильства (розбій), поєднаний з проникненням у житло та відповідають фактичним обставинам провадження, тому суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги ці докази при ухваленні вироку, у зв`язку із чим у суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість та достовірність.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 про те, що висновок судового експерта № 541 від 09.08.2016 року є недопустимим доказом, то оскільки потерпіла ОСОБА_9 не змогла надати суду речові докази у вигляді грошових коштів, які передані їй на зберігання під розписку тому що витратила їх на власні нужди, то судом першої інстанції в судовому засіданні було досліджено протокол огляду речових доказів та висновок експерта.

Так, в судовому засіданні судом першої інстанції було досліджено протокол про визнання предметів речовими доказами, а саме 10 купюр номіналом по 500 гривень вилучені 10.06.2016 року під час огляду проведеного в приміщенні службового кабінету № 208 Новокаховського ВП ГУНП в Херсонській області та 1 купюри номіналом 500 гривень, вилучену 10.06.2016 року під час огляду проведеного на асфальтованій ділянці біля входу до магазину «Дніпро», розташованого за адресою: Херсонська область, м Нова Каховка, пр. Дніпровський, 69.

А відповідно до висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ № 541 від 09.08.2016 року на експертизу було надано, зокрема 10 купюр номіналом по 500 гривень в паперовому пакунку та купюра номіналом 500 гривень в паперовому пакунку та в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження визначено генетичні ознаки зразків крові потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про те, що твердження захисника ОСОБА_7 про недопустимість висновку експерта № 541 від 09.08.2016 року, тому що в судовому засіданні не були надані грошові кошти з метою перевірки їх індивідуальних ознак, тобто за відсутності безпосереднього дослідження речових доказів, що були предметом дослідження експертів, є безпідставними та спростовуються вищенаведеними матеріалами кримінального провадження.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 про те, що жоден із речових доказів, на підставі яких проведено висновки експерта, які були покладено судом в основу обвинувального вироку не відкриті стороною обвинувачення в порушення вимог ст. 290 КПК України та не було надано стороні захисту, то в матеріалах провадження міститься протокол про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 27.08.2016 року, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_14 з письмовими матеріалами, а також з речовими доказами ознайомленні повністю, про що свідчать їх підписи (а.п. 112 т.2), і що спростовує вищенаведені доводи захисника ОСОБА_7 .

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що вирок суду першої інстанції є необ`єктивним, безпідставним та незаконним спростовуються вищенаведеними доказами, сумнівів у достовірності цих показів не вбачається, так як всі ці докази у сукупності узгоджуються між собою.

Колегія суддів вважає, що зібрані та дослідженні у провадженні докази є достовірними, належними, допустимими і достатніми, які у своїй сукупності викривають ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, якими спростовуються його твердження про необ`єктивність, безпідставність та незаконність вироку суду першої інстанції.

Давши належну оцінку дослідженим доказам у їх сукупності, суд, відповідно до встановлених фактичних обставин провадження, обґрунтовано зробив висновок про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення і правильно кваліфікував його дії за ч.3 за ст.187 КК України.

Отже, доводи обвинуваченого та його захисника про те що вирок суду було ухвалено з порушенням КПК України, є такими, що суперечать наведеним доказам.

Підстав для скасування вироку, як про це ставиться питання захисником, колегія суддів не вбачає.

Перевіркою матеріалів провадження не встановлено даних, які б свідчили про однобічність, неповноту, необ`єктивність чи упередженість дослідження органом досудового розслідування та судом обставин, що могли мати значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до матеріалів провадження, органом досудового розслідування та судом були встановлені та досліджені всі обставини, зокрема, допитані всі особи-очевидці події, показання яких мають істотне значення для правильного вирішення справи, перевірена позиції захисту обвинуваченого шляхом допиту потерпілої, свідків, дослідження висновків експертиз, яким дано належну оцінку у вироку.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону під час проведення досудового розслідування та судового розгляду, в тому числі права обвинуваченого на захист при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, розв`язанні клопотань, які могли перешкодити суду всебічно й повно розглянути справу або вплинути на його висновки щодо винності ОСОБА_8 , не виявлено.

На думку колегії суддів, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 50, 65 КК України щодо його необхідності, достатності і справедливості. Підстав вважати, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, не має.

Призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Врахувавши ці конкретні обставини, дані про особу винного, суд дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив йому покарання в межах санкції ч.3 ст.187 КК України з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.

Таке покарання за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для скасування чи зміни оскаржуваного вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.
Тому, зважаючи на доводи обвинуваченого та захисника, а також заявлені вимоги, їх апеляційних скарг має бути залишені без задоволення, а вирок без зміни.
Керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Новокаховського міського суду Херсонської області від 13.11.2020 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: (підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .