Ухвала
Іменем України
19 жовтня 2021 року

м. Київ
справа № 755/1486/17
провадження № 51-3196км21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 27 червня 2013 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 3 місяці, звільнений 01 серпня 2014 року по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2017 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі за: ч. 1 ст. 121 КК України строком на 5 років; ч. 2 ст. 185 КК України строком на 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор та захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернулися до апеляційного суду зі скаргами на зазначений вирок суду першої інстанції.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року вирок районного суду в частині обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України скасовано та провадження в цій частині на підставі п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Цей же вирок щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України змінено в частині призначеного покарання. Призначено за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В іншій частині вирок районного суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
28 липня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 з повідомленням про смерть засудженого ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтво про смерть ОСОБА_6 (Серія НОМЕР_1 від 14 липня 2021 року).
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження підлягає закриттю.
Висновок щодо здійснення касаційного провадження у зв`язку зі смертю засудженого сформульовано в ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 761/33482/16-к (провадження № 51-4744кмо18). В цій ухвалі зазначено, що у випадку смерті засудженого відкрите за його скаргою касаційне провадження підлягає закриттю, крім випадків, якщо воно, з урахуванням меж перегляду судом касаційної інстанції, визначених ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України, є необхідним для реабілітації померлого.
Зокрема, позиція об`єднаної палати ККС ВС, крім іншого, полягає в тому, що смерть засудженого у більшості випадків робить касаційне провадження безпредметним, оскільки застосування до особи, яка померла, кримінально-правових наслідків діяння є неможливим. З урахуванням викладеного об`єднана палата ККС ВС зробила висновок, що в разі смерті засудженого касаційне провадження, як правило, підлягає закриттю.
Однак, з огляду на принцип верховенства права та інші засади кримінального провадження, касаційне провадження не може бути закрито, а підлягає продовженню у випадках, якщо з урахуванням меж перегляду судом касаційної інстанції, визначених ст. 433 КПК України, це буде необхідно в цілях реабілітації засудженого, який помер, або з метою захисту прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Під необхідністю реабілітації особи слід розуміти надання можливості довести невинуватість померлої особи у вчиненні злочину після її смерті. Така процедура передбачає звернення членів сім`ї, близьких родичів або інших осіб, які пов`язані з померлим тісними особистими стосунками, з відповідною заявою до суду, в якій висловлюється бажання продовжити кримінальне провадження з метою реабілітації.
У цьому кримінальному провадженні касаційну скаргу подано лише прокурором, який просить суд касаційної інстанції скасувати судове рішення щодо засудженого і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Після смерті засудженого до суду касаційної інстанції ні близькі родичі, ні члени сім`ї засудженого не зверталися із заявами щодо розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у зв`язку з його реабілітацією, тому судом не встановлено підстав для продовження касаційного розгляду саме з метою реабілітації померлого.
Таким чином, враховуючи, що засуджений ОСОБА_6 помер і щодо нього в цьому кримінальному провадженні відсутні підстави для продовження касаційного розгляду з метою реабілітації засудженого чи захисту прав, свобод та інтересів інших осіб, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження щодо ОСОБА_6 .
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що касаційне провадження відкрите за касаційною скаргою прокурора, у суді касаційної інстанції підлягає закриттю.
Керуючись статтями 403, 432, 441 КПК України, Суд

постановив:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року щодо ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3