№1-кп/755/1542/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002741 від 24.09.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рівне, Новоукраїнського р-ну, Кіровоградської обл., українця, громадянина України, працюючого неофіційно у роздрібній торгівлі, з незакінченою вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: 2016 р.н. та 2021 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,
з участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, придбав мисливський ніж загального призначення, після чого, 23.09.2021 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу. Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_3 поклав вищевказаний ніж до картонного ящика та поїхав до станції метро «Лівобережна» за адресою: м. Київ, вул. Р. Окіпної, 3, чим вчинив незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого чинним законодавством України дозволу. Цього ж дня, а саме 23.09.2021 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , здійснивши незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого чинним законодавством України дозволу, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Р.Окіпної, 3, був виявлений працівниками поліції. У подальшому, у період часу з 19 години 48 хвилин до 19 години 52 хвилини, під час проведення огляду місця події за участю ОСОБА_3 , у присутності двох понятих, слідчим було вилучено мисливський ніж загального призначення.
Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-21/46492 ХЗ від 28.09.2021 року: Наданий на дослідження ніж відноситься до холодної зброї. Даний ніж виготовлений заводським способом по типу ножів мисливських загального призначення.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 263 КК України визнав у повному обсязі та показав, що він придбав через мережу Інтернет мисливський ніж загального призначення, який зберігав за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_2 . У подальшому, 23.09.2021 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, він поїхав з даним ножем до станції метро «Лівобережна» та цього ж дня, за адресою: м. Київ, вул. Р.Окіпної, 3, у нього було вилучено даний ніж працівниками поліції. Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, жалкує, що так сталося, запевнюючи, що в подальшому нічого протиправного вчиняти не буде.
Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу огляду місця події від 23.09.2021 року; постанов про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження від 23.09.2021 року та 24.09.2021 року; висновку експерта № СЕ-19/111-21/46492-ХЗ від 28.09.2021 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 263 КК України.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження (вину визнав повністю, щиро каявся), дані про ОСОБА_3 , зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Зокрема, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді громадських робіт.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішити відповідно до ст. 124 КПК України.
Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обрано.
Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-21/46492-ХЗ від 28.09.2021 року в розмірі 2059 гривень 44 копійки.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: два мисливські ножі, що передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві знищити;
- цифровий оптичний диск з відеозаписом ОМП за адресою: м. Київ, вул. Р.Окіпної, 3 залишити у матеріалах провадження.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя