Справа 127/3164/22
Провадження 1-кс/127/1393/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження № 0000103 внесеного до ЄРДР 03.02.2022, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в м. Київ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , територія ГО «Садівницьке товариство «Наука», українець, громадянин України, працює заступником директора ТОВ «Альянс», одружений, має на утриманні двох дітей, з не повною середньою освітою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000103, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 289 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_4 будучи раніше судимим: 20.03.2000 Мінським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 206 КК України (1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі терміном 3 роки та 10.08.2009 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі терміном 4 роки та позбавлення права керування транспортними засобами на 3 роки, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, будучи повідомленим про підозру у вчиненні ряду умисних злочинів: 11.08.2015 Дарницьким РУ ГУ МВС у м. Києві за ч. 2 ст. 289 КК України; 07.06.2016 Святошинським РУ ГУ МВС у м. Києві за ч. 3 ст. 289 КК України; 06.10.2017 Оболонським УП НП у м. Києві за ч. 2 ст. 289 КК України; 06.11.2017 ГУ НП у м. Києві за ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 289; 17.03.2020 Офісом Генерального прокурора за ч. 3 ст. 289 КК України, вчинив новий умисний повторний злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Так, 03.02.2022, в період часу з 02.00 год. по 03.20 год., в м. Вінниці, по вул. Чехова, 12, поряд із зупинкою «Авіаційний завод» та навпроти ДНЗ № 43, ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_8 та ще однією невстановленою слідством особою, умисно, протиправно, таємно, з корисливих спонукань, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, за допомогою невстановленого засобу електронного відкривання автомобільних замків, неодноразово проникав в салон автомобіля марки «LEXUS» моделі «LX 570», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , 2014 року випуску, в кузові чорного кольору, власником якого згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 являється ОСОБА_9 , вартість якого в середньому 1 494 425 2 426 675 гривень, маючи намір завести двигун та в подальшому ним незаконно заволодіти, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був помічений власником транспортного засобу, який в подальшому викликав працівників поліції.

03.02.2022, о 10.41 год., слідчим відділом Відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУ НП у Вінницькій області розпочате досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України.

03.02.2022, о 13.40 год., працівниками СКП Відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України, затримано.

03.02.2022, о 22.50 год., встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні злочину, відповідно до ст. ст. 40, 42, 208, 276, 277 та 278 КПК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого заступником директора ТОВ «Альянс», одруженого, з не повною середньою освітою, раніше судимого: 20.03.2000 Мінським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 206 КК України (1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі терміном 3 роки; 10.08.2009 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі терміном 4 роки та позбавлення права керування транспортними засобами на 3 роки, повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, тобто незакінченому замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 підтверджується зібраними доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду місця події;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколами пред`явлення ОСОБА_9 осіб для впізнання за фотознімками;

- протоколами пред`явлення ОСОБА_10 осіб для впізнання за фотознімками;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.
Так, ОСОБА_4 є раніше судимою особою, яка окрім цього повідомлена про підозру у вчиненні ряду повторних тяжких та особливо тяжких злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, по котрих два кримінальні провадження на даний час скеровані до суду з обвинувальними актами, тому він перебуваючи на іншому більш м`якому запобіжному заході, продовжить вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_11 покладених процесуальних обов`язків.

Таким чином, наявні реальні ризики переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, вчинення ним незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення ним інших кримінальних правопорушень та перешкоджання таким чином кримінальному провадженню.

Також, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попередні ув`язнення, як виключну міру.

Оскільки злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , скоєний без застосування насильства, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, перебуваючи на волі, може продовжити свою злочину діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, враховуючи міру покарання, яка може бути застосована до ОСОБА_4 у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, наявні підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та вчиняти нові кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, що передбачено ризиками визначеними у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які могли бути завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо.

Враховуючи особу підозрюваного, обставини вчинення злочину, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину без застосування насильства, керуючись ч. 5 ст. 182 КПК України, вважаю за необхідне визначити розмір застави в межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За наведених підстав слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, суду пояснив, що по кримінальному провадженні існують ризики, зокрема те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, суду пояснили, що ризики не доведені, а підозра необгрунтована.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що працює в компанії «ITachki», яка займається підбором та продажем транспортних засобів та підозрюваний замовляв у нього транспортний засіб, який вони разом оглядали в м. Вінниця по вулиці Чехова.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до статті 184 КПК України клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинно містити: короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що ризики визначені у ст. 177 КПК України виправдовують необхідність тримання підозрюваного під вартою.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання та матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин. При цьому, підозрюваний ОСОБА_4 надає показання щодо обставин кримінального правопорушення та всіляко намагається сприяти слідству, з метою встановлення істини по справі.

Враховуючи наведене у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її соціальними зв`язками, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні.

Слідчим у поданому клопотанні та прокурором в судовому засіданні заявлено ризики того, що ОСОБА_4 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення. Разом із тим, слідчий та прокурор належним чином не обґрунтували і не довели в судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Крім того, прокурором в судовому засіданні необгрунтовано неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, щодо даних про його особу, а також інших обставин в їх сукупності.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність застосування тримання підозрюваного під вартою фактично обґрунтовано лише кількістю притягнень підозрюваного до кримінальної відповідальності та тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину. Проте, сама лише тяжкість злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Доводи клопотання слідчого в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, надає показання щодо обставин кримінального правопорушення та всіляко намагається сприяти слідству, з метою встановлення істини по справі. Також в судовому засіданні було встановлено, що підозрюваний одружений, має на утриманні двох дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, працює заступником директора ТОВ «Альянс». Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 жодним чином не переховувався від органів досудового розслідування, а навпаки всіляко сприяє слідству у встановленні істини по справі.

З обставин, наведених в клопотанні органу досудового розслідування слідує, і зазначене встановлено в ході судового розгляду, що ризики не виправдовують застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.

З огляду на вищенаведене, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, характеристики, з урахуванням відсутності належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не доведеності належним чином наявності таких ризиків прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

На підставі вище викладеного, слідчий суддя не встановив підстав щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обставин необхідності тримання особи під вартою в даному конкретному випадку не має, а тому необхідним та достатнім запобіжним заходом буде запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого проживання. При цьому, саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків визначених частиною 5 ст. 194 КПК України та в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_7 , в рамках кримінального провадження № 0000103 внесеного до ЄРДР 03.02.2022, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Звільнити ОСОБА_4 з під варти в залі суду відразу після проголошення даної ухвали слідчого судді.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає у цілодобовій забороні залишати житло в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , територія ГО «Садівницьке товариство «Наука», строком на 58 (п`ятдесят вісім) днів, тобто до 03 квітня 2022 року.

Строк дії ухвали слідчого судді визначити до 03 квітня 2022 року.

Відповідно до ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

утриматись від спілкування із особами, які являються свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу суду для організації виконання направити начальнику ГУНП у м. Києві.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_7 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя