Справа № 464/557/22
пр.№ 1-кп/464/263/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.03.2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/557/22, внесене 27.01.22. Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064, відносно

ОСОБА_3 , 1976.08.02., уродженця, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з освітою 9 класів, невійськовозобов`язаного, неодруженого, не працює, судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;

захисту - обвинувачений ОСОБА_3 ;

учасником провадження потерпілий ОСОБА_5 (подано заяву про розгляд провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України за його відсутності та у вирішенні питання призначення покарання на розсуд суду)

з участю сторін провадження, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 05 грудня 2021 року об 11 год, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у належному йому підсобному приміщенні по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав перфоратор марки «РІТ» моделі «РВН32-С2» вартістю 1100 грн, що належить потерпілому ОСОБА_5 , який залишив останній йому на зберігання. Після цього ОСОБА_3 здав вказане майно під заставу у ломбард «Золота скриня» на АДРЕСА_3 , а отримані кошти витратив на власні потреби, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 1100 грн.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Крім того він же 06 грудня 2021 року об 11 год, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у належному йому підсобному приміщенні по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав молоток марки «Edon» моделі «GL95A» вартістю 2800 грн, що належить потерпілому ОСОБА_5 , який залишив останній йому на зберігання. Після цього ОСОБА_3 здав вказане майно під заставу у ломбард «Золота скриня» на пр.Ч.Калини,109 у м.Львові, а отримані кошти витратив на власні потреби, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 2800 грн.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Крім того він же 09 грудня 2021 року об 11 год, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у належному йому підсобному приміщенні по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав перфоратор марки «Дніпро-М» моделі «ПЕ3217Б» вартістю 3000 грн, що належить потерпілому ОСОБА_5 , який залишив останній йому на зберігання. Після цього ОСОБА_3 здав вказане майно під заставу у ломбард «Золота скриня» на пр.Ч.Калини,109 у м.Львові, а отримані кошти витратив на власні потреби, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 3000 грн.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Крім того він же 14 грудня 2021 року о 10 год, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у належному йому підсобному приміщенні по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав болгарку марки «Einheii» моделі «TE-AG230/2000» вартістю 1000 грн, що належить потерпілому ОСОБА_5 , яку залишив останній йому на зберігання. Після цього ОСОБА_3 здав вказане майно під заставу у ломбард «Золота скриня» на пр.Ч.Калини,109 у м.Львові, а отримані кошти витратив на власні потреби, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 1000 грн.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Крім того він же 15 грудня 2021 року об 11 год, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у належному йому підсобному приміщенні по АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав електромотор марки «Тельфер» для підняття вантажу (лебідка) вартістю 500 грн, що належить потерпілому ОСОБА_5 , який залишив останній йому на зберігання. Після цього ОСОБА_3 здав вказане майно під заставу у ломбард «Золота скриня» на пр.Ч.Калини,109 у м.Львові, а отримані кошти витратив на власні потреби, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 500 грн.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

У судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро покаявся та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Ствердив, що дійсно викрав майно знайомого ОСОБА_5 , у якого підробляв неофіційно. Викрадені інструменти здавав у ломбард, за що у загальному виручив 3100 грн, які витратив на потреби сім`ї. Він проживає разом із матір`ю, 1952 р.н., яка отримує пенсію, та фактичною дружиною. Просив пробачення у суду та потерпілого за свої діяння, на даний час не має коштів для відшкодування в потерпілому заподіяної матеріальної шкоди, адже останній хоче повернення викраденого, чого він не має; врахувати активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та щире каяття. Запевняє суд, що на майбутнє не вчинить жодного кримінального правопорушення, т.я. усвідомив cкоєне, за що йому соромно.

З огляду на те, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, про що ствердив і потерпілий у своїй заяві, поданій суду, а тому суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Відтак дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за:

- ч.1 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку);

- ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно із ст.12 КК України класифікуються як кримінальний проступок та нетяжкий злочин й проти власності; особу обвинуваченого, який судимості не має, є працездатною особою, не працює та не займається суспільно корисною працею, його вік, є неодруженим, не має на утриманні осіб, відсутність хронічних захворювань, наявність соціальних зв`язків; під наглядом в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває; щиро розкаюється у вчинених кримінальних правопорушеннях, які є багатоепізодними, що встановлено під час досудового розслідування і судом, як і виключно позитивну поведінку під час судового провадження та вибачається за скоєне, що є обставинами, які пом`якшують покарання; відсутність обтяжуючих обставин, про що зазначено стороною обвинувачення; характеризуючі дані обвинуваченого, що не є негативними, - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції статтей, за якими кваліфіковано його діяння: ч.1 ст.185 КК України обмеження волі на строк один рік та ч.2 ст.185 КК України обмеження на строк один рік шість місяців (з урахуванням вимог ст.61 КК України); на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 остаточно слід визначити покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців. Таке покарання буде покликане запобігти можливому вчиненню ним кримінальних правопорушень у майбутньому і сприятиме виправленню та перевихованню з усвідомленням суспільної небезпечності діянь, в мінімально наближених межах покарання та санкції статей.

Підстав для призначення ОСОБА_3 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить. Саме такий вид покарання, який полягає в триманні особи в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці, значимості такого для суспільства і бездоганної поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження ним нових злочинів.

Проте, за умовами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні у виді, зокрема, обмеження волі, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому з урахуванням особи винного, який усвідомив свою провину, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю інкримінованого, просив і просить вибачення у потерпілого, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку в мінімальному його розмірі, визначеному ч.4 ст.75 КК України, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості кримінальних правопорушень та особи винного будуть необхідними та достатніми для його виправлення.

Призначене судом покарання узгоджується із позицією прокурора щодо виду і міри покарання, висловленою під час судових дебатів.
Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

У кримінальному провадженні відсутні процесуальні витрати, речові докази та заходи забезпечення кримінального провадження (арешт не накладався, запобіжний захід не застосовувався); цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.185 КК України - обмеження волі на строк один рік;

-за ч.2 ст.185 КК України обмеження волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання обмеження волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк один рік, та згідно із ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.
Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_6