ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/2339/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/17/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5 прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2021 року, -
в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду від 29 листопада 2021 року відмовлено за безпідставністю у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність правоохороних органів щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 від 22.09.2021 року.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про відсутність правових підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за скаргою ОСОБА_7 , оскільки в його заяві не наведно обставини, що можуть свідчити про вчинення його колишньою дружиною кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 127 КК України.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, за змістом якої просить скасувати ухвалу слідчого судді Теребовлянського районного суду від 29 листопада 2021 року та винести нову, якою задовольнити вимоги його скарги та зобов`язати Теребовлянське районне управління поліції № 3 внести відомості по даному факту до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст. 127 КК України.
Оскаржувану ухвалу вважає незаконною і винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Виходячи зі змісту апеляційної скарги, поданої ОСОБА_7 , свої доводи апелянт мотивує тим, що слідчим суддею було безпідставно відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність правоохороних органів, оскільки судом е враховано, що в даній ситуації всебічного. Повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження не проводилось.
Звертає увагу, що слідчим не зазначено, які слідчі дії було проведено у кримінальному провадженні та не надано оцінки відомостям, повідомлених ним у письмовій заяві про вчинення кримінального правопорушення.
Апелянт ОСОБА_8 повторно в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про наявність поважних причин його неявки до суду.
Апеляційний суд приймає до уваги, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа Каракуця проти України).
За наведених обставин колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як слідує з матеріалів провадження, ОСОБА_7 , в порядку ст.303 КПК України, звернувся із скаргою до слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області в якій просив зобов`язати відділення поліції № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове слідство, посилаючись на те, що 22 вересня 2021 року він подав заяву до органів поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 127 КК України.
Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя місцевого суду виходив з того, що підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, а лише ті, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких вноситься до ЄРДР.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч.1 ст.2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.
Згідно ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.
Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення саме кримінального правопорушення.
Крім того, згідно п. 2 Глави 1 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016р. № 139, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви, після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що подана ОСОБА_7 заява не містить достатніх відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.
Виходячи із змісту заяви про кримінальне правопорушення, яку ОСОБА_7 подав до органів поліції, апелянт просив внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення його колишньою дружиною по відношенню до їхнього сина, а саме вчинення психологічного насильства, що, на думку заявника, необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.127 КК України.
Проте, у поданій заяві не зазначено в чому саме заявник вбачає ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.127 КК України, не наведено жодних обставин на підтвердження фактичних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_7 , оскільки аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Доводи апелянта про неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та незаконність відмови у задоволенні його скарги слідчим суддею суду першої інстанції, що слідує зі змісту поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ним не наведено належних, послідовних та аргументованих доводів на обґрунтування таких своїх тверджень.
За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді Теребовлянського районного суду від 29 листопада 2021 р. про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на на бездіяльність правоохоронних органів щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 від 22.09.2021 року, є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Теребовлянського районного суду від 29 листопада 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність правоохороних органів щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 від 22.09.2021 року. без змін.
Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді