Справа № 305/23/21
Номер провадження 1-кп/305/253/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2021. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

представника потерпілого ОСОБА_11

представника служби у справах дітей ОСОБА_12

представника ювенальної превенції ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рахів кримінальне провадження про обвинувачення неповнолітнього

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рахів, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, будівельника, раніше несудимого, невійськовозобов`язаного,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_7 , 06 вересня 2020 року, близько 03 години 40 хвилин, знаходячись при вході до цілодобового магазину «Маркет 24», який розташований у підвальному приміщенні будівлі №34, що по вул. Миру в м.Рахів Закарпатської області, у ході словесної суперечки із ОСОБА_10 , умисно, дерев`яною латою (палицею), яку вирвав із бетонної опалубки недобудованого поруч магазину, спричинив один удар в область потилиці ОСОБА_10 , у результаті чого він впав на землю. Після цього, ОСОБА_7 наніс лежачому ОСОБА_10 ще декілька ударів по різним частинам тіла, спричинивши при цьому тілесні ушкодження у вигляді синців лівого плечового суглобу, лівої підлопаточної ділянки, саден правої скроневої ділянки, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та перелому лівої ліктьової кістки із зміщенням. Вказані тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичного експерта №106 від 30.09.2020 кваліфіковано як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину свою визнав повністю та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті. Зокрема, пояснив, що 06 вересня 2020 року, після півночі, він, разом із своїми друзями, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , відпочивали, знаходилися біля цілодобового магазину «Маркет 24», що у м. Рахів. Неподалік стояли двоє хлопців, один з них був ОСОБА_16 . Йому відомо, що у ОСОБА_17 був конфлікт з ОСОБА_18 . Бочкор підійшов до ОСОБА_18 і вдарив його у обличчя. Побачивши це він побіг на будівництво, що неподалік від місця події, взяв деревяну палицю, якою наніс удар ОСОБА_17 в область голови. Від удару той впав на землю, після чого він наніс ще декілька уударів по різних частинах тіла потерпілого. Водночас стверджує, що повернув ОСОБА_10 частину коштів, в сумі 15000 гривень, як витрати на лікування, решту частину коштів зобовязується відшкодувати. У вчиненому розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_10 , у судовому засіданні показав, що 06 вересня 2020 року, близько 04 години, він разом з своїм товаришем, ОСОБА_19 відпочивали в м. Рахів, знаходилися поблизу цілодобового маркету. Неподалік від них стояло троє хлопців, а саме ОСОБА_20 , ОСОБА_21 і ОСОБА_22 . Між ОСОБА_19 та ОСОБА_18 почалася суперечка. Він хотів заступитися за товариша, підійшов і взяв за груди ОСОБА_18 . Після чого йому нанесли удар в голову. Далі він нічого не памятає. Прийшов до свідомості у лікарні. Незаперечує, що обвинувачений відшкодував йому частину коштів, а саме 15 000 гривень, які він витратив на лікування. У зв`язку з наведеним підтримує частково заявлений ним цивільний позов та просить стягнути з обвинуваченого на його користь цивільний позов в сумі 11839 (одинадцять тисяч вісімсот тридцять дев`ять) гривень. Міру покарання для обвинуваченого залишає на розсуд суду.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого, його мати ОСОБА_8 , в судовому засіданні повідомила, що її син після вчинення кримінального правопорушення усвідомив свою провину, щиро розкаявся у скоєному. Вона в свою чергу зобов`язується приділяти значну увагу щодо належного виховання сина. Також просила суворо його не карати.

Представник служби у справах дітей Рахівської райдержадміністрації ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що неповнолітній ОСОБА_7 на даний час перебуває на обліку як особа, яка скоїла злочин. Проте до цієї події він на обліку не перебував.

Представник ювенальної превенції ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що неповнолітній ОСОБА_7 на даний час перебуває на обліку як особа, яка скоїла злочин. Раніше він на обліку не перебував.

Окрім повного визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_7 , така доводиться дослідженими в ході судового слідства матеріалами кримінального провадження.

З висновку експерта №106 від 09.09.2020 у ОСОБА_10 виявлені і тілесні ушкодження: у вигляді синців лівого плечового суглобу, лівої підлопаточної ділянки, ссаден правої скроневої ділянки, ЗЧМТ, струсу головного мозку, перелому лівої ліктьової кістки зі зміщенням. Тілесні пошкодження у вигляді синців лівого плечового суглобу, лівої підлопаточної ділянки виникли внаслідок дії тупого твердого предмету по ударному механізму спричинення та вкладаються в строк події що мала місце 06.09.2020.Дані тілесні пошкодження потягли за собою розлад здоров`я до 6 днів і згідно Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 п. 2. 3. 5. їх слід кваліфікувати як легкі тілесні пошкодження, що не привели до короткочасного розладу здоров`я.

Тілесні пошкодження у вигляді ссаден правої скроневої ділянки, ЗЧМТ, струсу головного мозку, виникли внаслідок дії тупого твердого предмету по ударному механізму спричинення та вкладаються в строк події що мала місце 06.09.2020.Вище вказані тілесні пошкодження потягли за собою розлад здоров`я більше 6 днів але менше 21 дня і згідно Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 п. 2. 3. 3. їх слід кваліфікувати як легкі тілесні пошкодження, що привели до короткочасного розладу здоров`я .

Тілесні пошкодження у вигляді перелому лівої ліктьової кістки із зміщенням, виникли внаслідок дії тупого твердого предмету по ударному механізму спричинення та вкладаються в строк події що мала місце 06.09.2020.Вище вказані тілесні пошкодження не являли собою небезпеку для життя в момент спричинення, але потягли за собою розлад здоров`я більше 21 дня і згідно Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 п. 2.2. 2. їх слід кваліфікувати як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Потерпілому було нанесено не менше 4-ох ударів які спричинили тілесні пошкодження, під час отримання тілесних пошкоджень потерпілий знаходився у вертикальному положенні та змінював своє положення відносно вертикальної осі.

Вище вказані тілесні пошкодження були спричинені тупим твердим предметом продовгуватої форми яким могла бути дерев`яна палка.

Згідно характеристики, виданої начальником ЦНАП ОСОБА_23 від 29.09.2020 №165, громадянин ОСОБА_7 , являється мешканцем АДРЕСА_1 , освіта середня, не працює, студент Червоненського вищого професійного училища. В громадському житті міста участі не приймає. Скарг з боку сусідів не надходило.

Згідно вимоги ВОІ УМВС України ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Згідно довідок Рахівської районної лікарні ОСОБА_7 на диспансерних обліках у психіатричному, фтизіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває.

З досудової доповіді, складеної провідним інспектором Рахівського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Закарпатській області ОСОБА_24 , стосовно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , вбачається, що згідно зібраної інформації на обвинуваченого, його способу життя, історії правопорушень, а також низької оцінки ризику ймовірного вчинення повторного правопорушення, його виправлення можливе без позбавлення волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих громадян. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів у межах визначених законодавством.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового слідства послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджуються з іншими доказами, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим у п. 150 рішення ЄСПЛ в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п. 57 рішення ЄСПЛ в справі «Яременко проти України».

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 .

Дії ОСОБА_7 кваліфікуються судом за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд зазначає наступне.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Окрім цього, відповідно до п.4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, дослідивши матеріали справи, суд, на підставі вимог ст.66 КК України, визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які у відповідності до вимог ст.67 КК України, обтяжували б покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.

ОСОБА_7 на обліку у наркологічному та психіатричному кабінетах Рахівської районної лікарні не перебуває, вчинив злочин будучи неповнолітнім, позитивно характеризується за місцем свого проживання та навчання.

З досудової доповідь слідує, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_7 оцінюється як низький, а ризик небезпеки для суспільства та окремих громадян не становить високої небезпеки.

Отже, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, віднесеного законом до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, що прямо передбачене санкцією ч.1 ст.122 КК України із застосуванням положень ст.75, 104 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 п.1 п.2 ст.76 КК України буде відповідати тяжкості вчиненого правопорушення, наслідкам, які настали та не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав особи.

При цьому суд враховує правову позицію, викладену у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» відповідно до якої «звільнення неповнолітніх від покарання з випробуванням застосовується на тих же підставах, що й дорослих (статті 75-78 КК), з урахуванням особливостей, визначених у ст.104 КК. Таке звільнення допускається лише в разі засудження неповнолітнього до позбавлення волі (ч.2 ст.104 КК). Тривалість іспитового строку щодо неповнолітніх встановлюється в межах від одного до двох років (ч.3 ст.104 КК) з урахуванням визначеного судом строку позбавлення волі, а також даних про особу засудженого й інших обставин справи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

У кримінальному провадженні, 05.02.2021, представником потерпілого ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_11 заявлено цивільний позов на загальну суму 26839 гривень, що складається з 19839 гривень матеріальних збитків та 7000 витрат на правову допомогу.

18 жовтня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_11 про зменшення позовних вимог. Заява мотивована тим, що 17.05.2021 потерпілий ОСОБА_10 , у рахунок відшкодування матеріальних витрат, отримав від обвинуваченого ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 15000 гривень, що підтверджується копією відповідної розписки ОСОБА_10 .

У зв`язку з наведеним адвокат ОСОБА_11 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 - 11839 (одинадцять тисяч вісімсот тридцять дев`ять) гривень цивільного позову.

Вирішуючи питання цивільного позову ОСОБА_10 , в частині стягнення з відповідача ОСОБА_7 , матеріальної шкоди, суд зазначає, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 1166 ЦК України загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд вважає, що вимоги потерпілого щодо відшкодування матеріальної шкоди, з урахуванням заяви від 18.10.2021 про зменшення позовних вимог та повністю визнані обвинуваченим підлягають задоволенню на загальну суму 11839 гривень, що складаються з витрат на лікування та витрат на правову допомогу.

Так, витрати на лікування підтверджуються копіями документів, які долучені до цивільного позову, зокрема копіями: чеків, виданих магазином виробів медичного призначення «MedLife+», рахунку від 10.09.2020, виданим ФОП ОСОБА_25 , квитанцією №26 від 11.09.2020, рахунком-фактурою №СФ-0000166 та фіскальними чеками.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до наступного.

У відповідності до вимог ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються у тому числі з витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Порядок розподілу процесуальних витрат передбачений ст.124 КПК України.

Так, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Необхідність вирішення у вироку питання про процесуальні витрати передбачена також п.13 ч.1 ст.368 КПК України.

Отже, на підозрюваного, обвинуваченого покладається обов`язок відшкодування документально підтверджених процесуальних витрат потерпілого на залучення представника, а також витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження представника потерпілого.

Згідно п.3 ч.1 ст.91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката надано договір про надання правової допомоги №1 від 12 січня 2021 року, додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 04.02.2021, ордер серії АО №1021639 від 04.02.2021, акт виконаних робіт від 04.02.2021 та квитанцію до прибуткового касового ордеру №1 від 04.02.2021, згідно якої ОСОБА_10 сплатив грошові кошти адвокату ОСОБА_11 .

Згідно акту виконаних робіт від 04.02.2021, видами витрат є: юридична консультація, складання та подання цивільного позову та попередня юридична консультація, разом становлять 7 (сім) тисяч гривень.

За таких обставин, у відповідності до п.1 ч.1 ст.118 та ч.1 ст.124,КПК України, процесуальні витрати у вигляді витрат на правову допомогу адвоката підлягають обов`язковому стягненню із особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 грошових коштів у загальному розмірі 11839 гривень, зокрема, 4839 гривень витрат на лікування та 7000 в якості відшкодування витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі вимог ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов, з урахуванням заяви від 18.10.2021 про зменшення позовних вимог - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 грошові кошти на загальну суму 11839 (одинадцять тисяч вісімсот тридцять дев`ять) гривень, що складається з 4839 (чотирьох тисяч вісімсот тридцять дев`ять) гривень витрат на лікування та 7000 (семи тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити ОСОБА_7 та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку в канцелярії суду.

Головуюча: ОСОБА_1