Справа № 445/2615/21
Провадження № 1-кп/445/67/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості від 25.11.2021 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000196 від 13.11.2021 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 засуджений вироком Золочівського районного суду Львівської області від 29.09.2011 за ч.3 ст.185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі та ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 21.09.2020 йому встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік за місцем його проживання, тобто в с. Білий Камінь, Золочівського району Львівської області і в подальшому постановою Золочівського районного суду Львівської області від 14.09.2021 продовжено адміністративний нагляд терміном на шість місяців.

Відповідно до даної ухвали на ОСОБА_4 були покладені наступні обмеження: заборона виходу з будинку за місцем проживання (с.Білий Камінь, Золочівського району Львівської області) у визначений час доби з 23-ої до 05-ої год; заборона перебувати у закладах та місцях, де проводиться вживання спиртних напоїв; заборона виїзду за межі Львівської області в особистих справах без дозволу органу, який здійснює адміністративний нагляд; реєстрація в поліції по місцю проживання 1 (один) раз на місяць.

Водночас, ОСОБА_4 було ознайомлено із ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 21.09.2020, постановою Золочівського районного суду Львівської області від 14.09.2021 та попереджено про кримінальну та адміністративну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду.

Будучи ознайомленим із вищевказаними ухвалою та постановою Золочівського районного суду Львівської області про встановлення йому адміністративного нагляду та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, ОСОБА_4 , у період з 14.09.2021 по 10.11.2021 року вирішив ухилитись від встановленого йому адміністративного нагляду.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на ухилення від адміністративного нагляду, розуміючи настання суспільно небезпечних наслідків, та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , будучи ознайомленим з встановленими судом обмеженнями, в порушення вимог встановлених п. «в» ч.1 ст. 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», самовільно, без повідомлення про це працівників Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області, які здійснювали щодо нього адміністративний нагляд, з метою ухилення від адміністративного нагляду, залишив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 та став проживати за іншою адресою.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України.

25.11.2021 між прокурором Золочівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 468 КПК України.
В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ст. 395 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному проступку та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.
В угоді про визнання винуватості сторони узгодили призначення обвинуваченому покарання за ст.395 КК України у виді арешту строком на 1 (один) місяць.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального проступку, яке йому інкримінується, і передбачено ст. 395 КК України визнав повністю, щиро розкаявся. Угоду про визнання винуватості підтримав та просив її затвердити.
Захисник зазначену угоду підтримав та просив її затвердити.
Прокурор в судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при укладенні угоди між прокурором та підозрюваним дотримані вимоги та правила КПК України та КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
В судовому засіданні суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, оскільки санкція ст. 395 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк до шести місяців.
Зміст угоди про визнання винуватості між прокурором, обвинуваченим, захисником відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно ст. 67 КК України є рецидив злочинів.
При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст. 395 КК України, як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкцій ст. 395 КК України.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена між прокурором, обвинуваченим, захисником угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно обвинуваченого не обирався, підстави для його обрання на теперішній час також відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні, витрат на залучення експертів немає, завданої майнової шкоди кримінальним правопорушенням немає, цивільний позов не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 342-351,473-475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

затвердити угоду про визнання винуватості від 25.11.2021, підписану в кримінальному провадженні № 0000196 від 13.11.2021, укладену між прокурором Золочівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України та призначити покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1