Справа № 751/7170/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/135/22
Категорія - ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001593 від 14.06.2021 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2021 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоселівка Чернігівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, з професійно-технічною освітою, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.08.2021 вироком Деснянського районного суду м. Чернігова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новоселівка Чернігівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2021 року:

ОСОБА_8 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання постановлено обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 27 серпня 2021 року відносно ОСОБА_8 постановлено виконувати самостійно.

Стягнуто з ОСОБА_8 на корить держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 343 грн. 22 коп.

ОСОБА_9 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання і встановити йому іспитовий строк 2 роки.

Згідно ст. 76 КК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_9 на корить держави витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 343 грн. 22 коп.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 14 червня 2021 року, близько «00» год. «40» хв., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , діючи за попередньою змовою, маючи спільний злочинний умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_10 , який в цей час проходив поблизу них, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи узгоджено, застосувавши відносно ОСОБА_10 , з метою подолання його можливого опору, насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я останнього, що виразилось у нанесенні ОСОБА_9 . ОСОБА_10 одного удару кулаком в праву частину голови та не менше 10 ударів кулаками обох рук в область тулубу ОСОБА_10 , притисканні у цей час ОСОБА_8 коліном грудної клітини ОСОБА_10 до землі, що спричинило ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді гематоми м`яких тканин голови, параорбітальних гематом, саден голови, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 366 від 16.08.2021 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, після чого, ОСОБА_9 за мовчазної згоди ОСОБА_8 , відкрито викрав з лівої зовнішньої кишені жилетки потерпілого ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Nokia» 3.1 Plus Dual Sim Marengo 3/32 Gb, вартістю 2250 грн., що належить ОСОБА_10 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

14 червня 2021 року, близько «00» год. «40» хв., ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , діючи за попередньою змовою, маючи спільний злочинний умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_10 , який в цей час проходив поблизу них, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи узгоджено, застосувавши відносно ОСОБА_10 , з метою подолання його можливого опору, насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я останнього, що виразилось у нанесенні ОСОБА_9 . ОСОБА_10 одного удару кулаком в праву частину голови та не менше 10 ударів кулаками обох рук в область тулубу ОСОБА_10 , притисканні у цей час ОСОБА_8 коліном грудної клітини ОСОБА_10 до землі, що спричинило ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді гематоми м`яких тканин голови, параорбітальних гематом, саден голови, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 366 від 16.08.2021 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, після чого, ОСОБА_9 за мовчазної згоди ОСОБА_8 , відкрито викрав з лівої зовнішньої кишені жилетки потерпілого ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Nokia» 3.1 Plus Dual Sim Marengo 3/32 Gb, вартістю 2250 грн., що належить ОСОБА_10 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду відносно нього змінити та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Вважає вирок суду незаконним і явно несправедливим внаслідок суворості, оскільки призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та не в повній мірі враховані всі обставини і відношення обвинуваченого до скоєного. Зазначає, що він визнав свою вину, яка полягає у вибаченні перед потерпілим, який не заявляв цивільного позову та не мав жодної претензії, він є особою, якій можливо надати довіру і він не становить високої небезпеки для суспільства. Зауважує, що суд не врахував думку потерпілого про те, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги не подавали.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_11 просить вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В засідання апеляційного суду обвинувачений не з`явився, судом належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Його явка в судове засідання не є обов`язковою.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, потерпілого ОСОБА_10 , який просив залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку протиправних діянь, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, вини обвинуваченого у його вчиненні, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся.

Апеляційний суд відмічає, що доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставинами, інкримінованими в обвинувальному акті, є правильною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 2 от. 186 КК України, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 06 листопада 2009 р.) … призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення,

обставини, при яких було скоєно злочин, їх наслідки, особу обвинуваченого, не працює, притягувався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що його обтяжують, та користуючись наданими суду дискреційними повноваженнями, прийшов до обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, належним чином дослідити та оцінити всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Перевіривши вирок, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність покарання тяжкості та обставинам вчиненого ним правопорушення, є необґрунтованими. Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання. Колегія суддів вважає, що місцевий суд належним чином оцінив особу обвинуваченого, який згідно досудової доповіді органу пробації оцінюється як особа, що становить високий ризик небезпеки для суспільства та відносно неї існує високий ризик скоєння повторного кримінального правопорушення. Тому підстав вважати призначене покарання занадто суворим немає. Щодо позиції потерпілого в суді першої інстанції, про що йде мова в апеляційній скарзі, то цей довод апеляційним судом відхиляється, оскільки потерпілий ОСОБА_10 в суді першої інстанції взагалі участі не брав.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.08.2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки.

З оскаржуваного вироку вбачається, що вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.08.2021 року відносно ОСОБА_8 постановлено виконувати самостійно, а тому вимога обвинуваченого про призначення йому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, шляхом застосування положень ст. 75 КК України задоволенню не підлягає, виходячи із загальних положень кримінального закону про призначення покарання.

Місцевий суд за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні думка потерпілого щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не з`ясовувалась. Потерпілим було подано заяву про розгляд обвинувального акту без його участі та про відсутність претензій матеріального характеру. (а.п. 17).

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не вбачає жодної невідповідності призначеного судом покарання особі обвинуваченого через його суворість, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Будь-яких обставин, що не були враховані місцевим судом в апеляційній скарзі не вказано, а тому безпідставно вважати призначене покарання суворим та таким, що не відповідає особі обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не вбачає жодної невідповідності призначеного судом покарання особі обвинуваченого через його суворість, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення не встановлено.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 листопада 2021 року відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена на загальних підставах в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4