УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

представника власників майна ОСОБА_3

власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000426 від 26.08.2020,

в с т а н о в и в:

30 серпня 2021 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000426 від 26.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що в провадженні СУ ФР ГУДФС у м. Києві перебуває кримінальне провадження відомості відносно якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000426 від 26.08.2020.
28.04.2021 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19.04.2021 слідчим СУ ФР ГУДФС у м. Києві ОСОБА_7 проведено обшук офісних та складських приміщень ТОВ «Авто Торг 2000» та ТОВ «Системи Автомобільної Дистрибуції» за адресою: м. Київ, вул. Малевича Казимира, буд. 86-Д, за результатами якого виявлено та тимчасово вилучено речі, документи та грошові кошти дозвіл на вилучення яких прямо не надано ухвалою суду.
Вилучені в ході проведення обшуку офісних та складських приміщень ТОВ «Авто Торг 2000» та ТОВ «Системи Автомобільної Дистрибуції» за адресою: м. Київ, вул. Малевича Казимира, буд. 86-Д речі та документи є предметом кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, тобто містять ознаки, зазначені в ст. 98 КПК України.
30.04.2021 вилучені під час обшуку офісних та складських приміщень ТОВ «Авто Торг 2000» та ТОВ «Системи Автомобільної Дистрибуції» за адресою: м. Київ, вул. Малевича Казимира, буд. 86-Д грошові кошти, документи, речі, визнанні речовими доказами по даному кримінальному провадженні.
Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явились, про причину неявки суд не повідомили.

Представник власників майна адвокат ОСОБА_3 заперечувала щодо задоволення клопотання, при цьому повідомила, що вилучені в ході проведення обшуку речі не відносяться до вказаного кримінального провадження, зазначила, що вилучення вказаних речей суперечило меті обшуку.
Власники майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали думку свого адвоката та повідомили, що вилучені речі не відповідають ознакам речового доказу.

Слідчий суддя, заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно зі ст. ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про арешт, слідчий суддя зобов`язаний виходити із засад розумності, співмірності та доведенні обставин поза розумним сумнівом.

Однак, слідчому судді не надано доказів на підтвердження необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна і справжню необхідність здійснення таких заходів, які обмежують право власності, досягнення завдань кримінального провадження.

З інших, наявних у розпорядженні слідчого судді, матеріалів також не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на зазначені речі та документи, які були вилучені в ході проведення обшуку 28.04.2021 року офісних та складських приміщень ТОВ «Авто Торг 2000» та ТОВ «Системи Автомобільної Дистрибуції» за адресою: м. Київ, вул. Малевича Казимира, буд. 86-Д.

Так, предмет клопотання про арешт майна повинен враховувати положення ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, за яким, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону та навести достатні підстави для обмеження такого права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки прокурор не довів, що майно, яке вилучено 28.04.2021 року в офісних та складських приміщень ТОВ «Авто Торг 2000» та ТОВ «Системи Автомобільної Дистрибуції» за адресою: м. Київ, вул. Малевича Казимира, буд. 86-Д, матиме істотне значення для подальшого розслідування кримінального провадження та не спричинить негативних наслідків для третіх осіб.

Разом з тим, в матеріалах клопотання міститься постанова слідчого від 30.04.2021 року про визнання речовими доказами, яка є не мотивованою. Так слідчим не наведено мотивів, за яких підстав орган досудового розслідування виходив при вирішенні питання про визнання вилученого майна речовими доказами, яким критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України воно відповідає, зокрема: чи воно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, чи зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Аналізуючи наведені вимоги закону, суд вважає, що висновок сторони органу досудового розслідування щодо відповідності вилучених речей та документів в ході проведення обшуку 28.04.2021 тим чи іншим ознакам, передбачених ст. 98 КПК України може бути зроблено лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що за правилами ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
28.04.2021 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 19.04.2021 слідчим СУ ФР ГУДФС у м. Києві ОСОБА_7 проведено обшук офісних та складських приміщень ТОВ «Авто Торг 2000» та ТОВ «Системи Автомобільної Дистрибуції» за адресою: м. Київ, вул. Малевича Казимира, буд. 86-Д, за результатами якого виявлено та тимчасово вилучено речі, документи та грошові кошти дозвіл на вилучення яких прямо не надано ухвалою суду.
Таким чином майно, яке вилучено під час проведення обшуку згідно до вимог ч.7 ст. 236 КПК України з моменту його вилучення набуло статусу тимчасово вилученого майна, оскільки відповідають визначеним у ній критеріям.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
За правилами ч. 6 ст. 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Разом з тим, прокурор звернувся до суду з відповідним клопотання про арешт майна відповідно до відмітки штампу, лише 30 серпня 2021 року, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України, при чому зазначене клопотання слідчого не містить також і відповідного клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 171 КПК України,у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, тощо.

Разом з тим, з клопотання прокурора про арешт майна та доданих до нього документів не зрозуміло, який вид арешту майна (у вигляді заборони або обмеження права на відчуження, розпорядження та/або користування майном) прокурор просить застосувати в даному випадку.

Приймаючи до уваги вищевикладене, відсутність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні вказаного клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000426 від 26.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170 173 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000426 від 26.08.2020, яке було вилучено згідно протоколу обшуку офісних і складських приміщень від 28.04.2021, за адресою: м. Київ, вул. Казимира Малевича, 86-Д, які використовуються у господарській діяльності ТОВ «Авто Торг 2000» (код 37143612), ТОВ «Системи Автомобільної Дистрибуції» (код 37002684), - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя