Справа № 191/3998/21
Провадження № 1-кп/191/240/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000663 від 05.11.2021 року, та угоду про визнання винуватості відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, особі з інвалідністю 3-ї групи, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ст.28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може буди підданий катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводження чи покарання.

Згідно з п. п. 3, 14 ч. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-УІН, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються у сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий єдиний умисел, спрямований на вчинення психологічного домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки у вигляді психологічних страждань ОСОБА_6 , та бажаючи їх настання, систематично вчиняв відносно останньої психологічне домашнє насильство, що викликало у потерпілої ОСОБА_6 побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, підвищену тривожність, нездатність захистити себе, психологічні страждання.

Так, 04 грудня 2020 року близько 17 годині 00 хвилин (більш точний час під час досудового розслідування встановити не надалося можливим), ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , реалізовуючи свій раніше виниклий прямий єдиний умисел, спрямований на вчинення психологічного домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки у вигляді психологічних страждань ОСОБА_6 , та бажаючи їх настання, вчинив відносно останньої факт психологічного домашнього насильства, який виразився у тому, що ОСОБА_5 влаштував сварку з колишньою дружиною ОСОБА_6 , в ході якої ображав її нецензурною лайкою, що призвело до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_6 . За вищевказаним фактом, Синельниківським РУП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №185671, про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. За результатом розгляду вищевказаної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 , Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області 24.12.2020 року винесено постанову у справі №191/3918/20, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 170 (сто сімдесят) гривен 00 коп.

Крім цього, продовжуючи реалізовувати свій раніше виниклий прямий єдиний умисел, спрямований на вчинення психологічного домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , з якою ОСОБА_5 перебував у сімейних відносинах, 13 січня 2021 року близько 14 години 00 хвилин (більш точний час під час досудового розслідування встановити не надалося можливим) ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , реалізовуючи свій раніше виниклий прямий єдиний умисел, спрямований на вчинення психологічного домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки у вигляді психологічних страждань ОСОБА_6 , та бажаючи їх настання, вчинив відносно останньої факт психологічного домашнього насильства, який виразився у тому, що ОСОБА_6 влаштував сварку зі своєю колишньої дружиною ОСОБА_6 , висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, внаслідок психологічне насильство в сім`ї, що призвело до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_6 . За вищевказаним фактом, Синельниківським РУП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_5 складено протокол №122501 від 13.01.2021 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. За результатом розгляду вищевказаної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області 06.04.2021 року винесено постанову у справі №191/100/21, якою останньому винесено усне зауваження та справу закрито у зв`язку з малозначністю.

Продовжуючи реалізовувати свій раніше виниклий прямий єдиний умисел, спрямований на вчинення психологічного домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , з якою ОСОБА_5 перебував у сімейних відносинах, 13 лютого 2021 року близько 08 годині 00 хвилин (більш точний час під час досудового розслідування встановити не надалося можливим) ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , реалізовуючи свій раніше виниклий прямий єдиний умисел, спрямований на вчинення психологічного домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки у вигляді психологічних страждань ОСОБА_6 , та бажаючи їх настання, вчинив відносно останньої факт психологічного домашнього насильства, який виразився у тому, що ОСОБА_6 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, влаштував сварку зі своєю колишньої дружиною ОСОБА_6 , погрожував їй фізичною розправою, внаслідок чого завдав останній шкоду психологічного характеру, що призвело до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_6 . За вищевказаним фактом, Синельниківським РУП ГУНП в Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_5 , складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. За результатом розгляду вищевказаної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області 22.02.2021 року винесено постанову у справі №191/573/21, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 (триста сорок) гривен 00 коп.

Крім цього, продовжуючи реалізовувати свій раніше виниклий прямий єдиний умисел, спрямований на вчинення психологічного домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , 14 липня 2021 року близько 19 години 00 хвилин (більш точний час під час досудового розслідування встановити не надалося можливим), ОСОБА_5 , знаходячись у дворі, за місцем свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , реалізовуючи свій раніше виниклий прямий єдиний умисел, спрямований на вчинення психологічного домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки у вигляді психологічних страждань ОСОБА_6 , та бажаючи їх настання, вчинив відносно останньої факт психологічного домашнього насильства, який виразився у тому, що ОСОБА_5 вчинив сімейну сварку та погрожував фізичною розправою, що призвело до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_5 . За вищевказаним фактом Синельниківським РУП ГУНП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 493839 від 17.07.2021, про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. За результатом розгляду вищевказаної справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 , Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області 18.08.2021 року винесено постанову у справі №192/2285/21, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладено покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 340 (триста сорок) гривен 00 коп.

Однак, після вжиття вказаних заходів реагування щодо недопущення вчинення домашнього насильства, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій раніше виниклий прямий єдиний умисел, спрямований на вчинення психологічного домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , ОСОБА_5 04 листопада 2021 року приблизно о 08 годині 00 хвилин (більш точний час під час досудового розслідування встановити не надалося можливим), знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебував у дворі домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи реалізовувати свій раніше виниклий прямий єдиний умисел, спрямований на вчинення психологічного домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки у вигляді психологічних страждань ОСОБА_6 , та бажаючи їх настання, вчинив відносно останньої факт психологічного домашнього насильства, який виразився у тому, що ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно вчинив сварку зі своєю колишньою дружино ОСОБА_6 , в ході якої ОСОБА_5 спілкувався з останньою на підвищеному тоні, виражався в адресу потерпілої нецензурною лайкою та погрожував їй фізичною розправою, що призвело до психологічних страждань потерпілої ОСОБА_6 .

Вказані умисні, протиправні дії ОСОБА_5 викликали у потерпілої ОСОБА_6 побоювання за свою безпеку, спричинили зміни в емоційному стані: підвищену тривожність, депресивну симптоматику, паранояльну поведінку, соматизацію, міжособистісну сензитивність, нездатність захистити себе, унаслідок чого потерпіла ОСОБА_6 була позбавлена можливості вільно пересуватися по території свого місця мешкання, повною мірою задовольняти свої життєві, побутові потреби, що призвело до психологічних страждань потерпілої.

Кримінальна відповідальність за діяння, що містить склад кримінального правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ст. 126 - 1 КК України, тобто домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

26.11.2021 року між сторонами кримінального провадження: прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000663 від 05.11.2021 року, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 та захисником ОСОБА_4 , з іншого боку, було укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України в приміщенні Синельниківської окружної прокуратури, згідно умов якої ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та сторонами погоджено вид та міру покарання, передбачені в межах санкції ст. 126-1 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, звільнивши від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Відповідно до ст. 91 1 КК України сторони погодили обмежувальний захід, що застосовується до особи, яка вчинила домашнє насильство направлення ОСОБА_5 до органу пробації для проходження пробаційної програми.

В угоді також зазначено, що сторони розуміють наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся. Крім того, пояснив суду, що цілком розуміє характер обвинувачення, наслідки укладення та затвердження даної угоди, наслідки невиконання угоди, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений також пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, просить суд затвердити угоду.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого підтримав позицію обвинуваченого, зазначивши, що угода про визнання винуватості відносно останнього, укладена у відповідності із КПК та КК України, просив суд її затвердити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні пояснила, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти укладання угоди про визнання винуватості, претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не має. Крім того, під час укладання угоди про визнання винуватості надала письмову згоду прокурору на укладення ними угоди, що відповідає положенню ч. 4 абз. 5 ст. 469 КПК України. Згідно письмової заяви потерпілої їй були роз`яснені вимоги ст. ст. 394, 424, 473, 474 КПК України.

Суд, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, враховуючи письмову згоду потерпілої, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, дійшов наступного висновку.

Відповідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.2 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Згідно ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором, обвинуваченим та його захисником, повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки її умови не суперечать вимогам КК України, КПК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, в тому числі потерпілої ОСОБА_6 ; є всі обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним; обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; є всі фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

При призначені покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а також враховано особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має ІІІ групу інвалідності безстроково, вину визнав повністю та щиро розкаявся.

До пом`якшуючих обставини, згідно положень ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.

До обтяжуючих покарання обставин згідно зі ст. 67 КК України суд враховує вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Крім того, ОСОБА_5 цілком розуміє, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

За таких обставин, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості та вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді узгодженої сторонами міри покарання в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України у виді обмеження волі на строк 1 рік, із застосуванням ст.75, ст. 76, 91-1 КК України.

Відповідно до положень ч.3,ч.5, п.7, ч.9 ст.100 КПК України - документи, які надані суду з матеріалами кримінального провадження зберігаються в суді.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26.11.2021 року в кримінальному провадженні № 0000663 від 05.11.2021 року, укладену між прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , з однієї сторони, та підозрюваним ОСОБА_5 та захисником ОСОБА_4 , з іншої сторони.

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілої ОСОБА_6 застосувати одночасно з призначенням покарання до засудженого ОСОБА_5 обмежувальний захід, відповідно до якого направити засудженого ОСОБА_5 до органу з питань пробації для проходження пробаційної програми на строк 2 місяці.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору, захиснику.

Суддя ОСОБА_1