УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2021 року cлідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_4 , в порядку ст. 201 КПК України, про зміну запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0000387 від 10.03.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_5 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

1.Обґрунтування поданого клопотання.
Так, в обґрунтування поданого клопотання, захисник посилається на те, що станом на момент звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу з`явились нові обставини, які не були враховані при застосуванні запобіжного заходу. У зв`язку з низкою хронічних захворювань, відсутністю належного та своєчасного періодичного медичного нагляду, такий захід як продовження тримання під вартою призведе до погіршення стану здоров я підозрюваної. Крім того, підозрювана збирається активно приймати участь у скорішому розслідуванні кримінального правопорушення, встановлення істини, а тому не має на меті будь-яким чином протидіяти слідству.

2.Позиції сторін у судовому засіданні.
В судовому засіданні захисник підозрюваної клопотання підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.

Підозрювана в судовому засіданні підтримала клопотання захисника.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що клопотання необґрунтоване, відсутні нові підстави для зміни запобіжного заходу.

3.Мотивація суду.
Стаття 201 КПК України передбачає можливість особи, до якої застосовано запобіжний захід, змінити його. Така можливість надається особі з метою надання їй права на перегляд обставин. Європейський суд з прав людини зазначає, що пункт 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (щодо прав особи, яка позбавлена свободи внаслідок арешту або тримання під вартою) забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи (Рішення у справі Yeloyev проти України від 6 листопада 2008 року, заява № 17283/02, параграф 64).

Підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Вирішуючи зазначене клопотання слід виходити із загальних засад кримінального процесу, серед яких диспозитивність, змагальність і рівність сторін в поданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості, і положень, які регламентують взагалі можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в даному випадку запобіжних заходів і конкретний вибір того заходу, який в повній мірі зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зможе запобігти спробам переховатися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, як того вимагає ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права. Тримання під вартою вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідча суддя повинна всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Оцінка відповідних і достатніх підстав тримання під вартою має бути здійснена без відриву від фактичної тривалості попереднього ув`язнення. Ця оцінка здійснюється з необхідною ретельністю під час провадження у справі (Рішення у справі Gabor Nagy проти Угорщини-2 від 11 квітня 2017 року, заява № 73999/14, параграф 77). При цьому, потрібно завжди виходити з презумпції звільнення особи з-під варти (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграфи 89, 91). Мають бути переконливо продемонстровані конкретні факти справи, для того, щоби переважати правило поваги до особистої свободи, а також щоби виправдати подальше тримання під вартою (наприклад, Рішення у справі Ilijkov проти Болгарії від 26 липня 2001 року, заява № 33977/96, параграф 84). Питання тривалості тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2021 року відносно підозрюваної ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що при вирішенні питання про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею враховувалася наявність в рамках кримінального провадження №0000387 від 10.03.2021 року обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», п. 99, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органи державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

В обґрунтування поданого клопотання захисник вказує на наявність нових обставин, які не були враховані при застосуванні запобіжного заходу, а саме погіршення стану здоров`я підозрюваної, а також необхідність подальшого лікування.

Так, в судовому засіданні на підтвердження стану здоров`я підозрюваної була долучена медична довідка від 24.12.2021 року з Одеської міської медичної частини № 21, з якої вбачається, що 23.12.2021 року був проведений огляд терапевта, ОСОБА_5 звернулась зі скаргами на головний біль, важкість у правому підребер`ї, у той же день був проведений тест на гепатит «С», результат позитивний.

Крім того, відповідно до вказаної довідки, для підтвердження або спростування точного діагнозу гепатит «С» необхідно додатково провести аналіз за допомогою ПЛР, в умовах медичної частини № 21 такий аналіз не проводиться.

У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Так, однією із підстав порушення п. 1 ст. 5 Конвенції у справі «Барило проти України» (рішення ЄСПЛ від 16.05.2013) стало те, що у заявниці було наявне тяжке захворювання (третя група інвалідності), у зв`язку з чим вона потребувала спеціального лікування, дієти і постійного медичного нагляду.

У справі «Testa v. Croatia», N 20877/04, рішення Суду від 12 липня 2007 року, Суд прийшов до висновку, що відсутність належного медичного обслуговування та медичної допомоги заявнику... та відсутність належних умов тримання під вартою, протягом двох років, принижували її гідність та викликали у неї почуття страху та приниження, що мали на меті зламати її фізично та морально. Зважаючи природу, тривалість та суворість поводження із особою, якому було піддано заявника, та загальний негативний вплив на її здоров`я, воно може вважатися нелюдським та принижуючим поводженням, в розумінні статті 3 Конвенції про права людини.

В своїх рішеннях по справах "Кудла проти Польші", "Ухань проти України", "Хумматов проти Азербайджану", "Петухов проти України", Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що держава повинна забезпечити тримання ув`язненої особи в умовах, які відповідають принципу поваги до її людської гідності, а також належним чином забезпечити її здоров`я та добробут з огляду на практичні потреби ув`язнення. Відсутність належної медичної допомоги може, таким чином, становити поводження, що суперечить ст. 3 Конвенції.

Вищевикладені обставини, які вказують на необхідність подальшого лікування підозрюваної, в контексті тривалого тримання під вартою, слідчим суддею враховуються як обставини на користь звільнення підозрюваної ОСОБА_5 з-під варти, тому ризикам, які продовжують існувати, можливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як вказаний запобіжний захід забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обставини, зазначені прокурором в судовому засіданні, слідчий суддя вважає необґрунтованими, оскільки захисником в клопотанні були зазначені нові обставини, які не були враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, а також долучені документи, які, відповідно до дати їх складання, не були дослідженні слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

Більш того, слідчим суддею враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
В свою чергу відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.
За таких обставин, застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в повній мірі відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ як його частині.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 201, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 , в порядку ст. 201 КПК України, про зміну запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0000387 від 10.03.2021 року задовольнити.

Змінити підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 26.01.2022 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 строком до 26.01.2022 року, в межах строку досудового розслідування, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України.

Копію ухвали направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1