ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2228/21 Справа № 201/1450/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000769 від 30 вересня 2016 року, за апеляційною скаргою прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2021 року, якою обвинувальний акт щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Новотроїцьке Новотроїцького району Херсонської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 189 КК України, повернуто прокурору, -
за участю секретаря - ОСОБА_7 ,
прокурора - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
захисника адвоката ОСОБА_9 (у режимі відеоконференції),
П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2021 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 189 КК України, повернуто прокурору Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 для його належного оформлення у розумний строк, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Суд першої інстанції послався на те, що в обвинувальному акті відсутнє посилання на належне формулювання пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, а лише зазначено фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію дій ОСОБА_6 із посиланням на відповідну частину статті кримінального закону, що не відповідає вищевказаним положенням кримінального процесуального закону, а також нормам міжнародних актів і судової практики.
Крім того, суд першої інстанції вказав в оскаржуваній ухвалі, що в обвинувальному акті наявна розбіжність в правовій кваліфікацій дій ОСОБА_6 , зокрема зазначено, що останній обвинувачується в організації вимагання, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, тобто в обвинувальному акті органом досудового розслідування чітко не конкретизовано, які саме дії інкримінуються ОСОБА_6 , що вказує на некоректність обвинувачення та без усунення цих істотних порушень кримінального процесуального закону є порушенням обвинуваченого на захист і зможе призвести до скасування будь-якого законного судового рішення.
Поряд з цим, суд зазначив, що у пунктах 2, 94, 106, 140, 141, 144, 145, 146, 148, 149, 150, 152, 153, 161, 163, 177 Розділу ІІ «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акта, стороною обвинувачення не було зазначено номери кримінальних проваджень, які були присвоєні після об`єднання матеріалів досудового розслідування, виділення матеріалів кримінального провадження та які саме провадження були зупинені та відновлені органом досудового розслідування, що є порушенням положень ст. 109 КПК України.
Наведені обставини послугували суду першої інстанції підставою для повернення обвинувального акта прокурору, як такого, що не відповідає вимогам КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В якості доводів поданої апеляційної скарги прокурор посилається на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, а висновки, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. За твердженням прокурора, в обвинувальному акті вказані фактичні обставини, які встановлені під час досудового розслідування. Прокурор в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт з підстав некоректності обвинувачення, увійшов в обговорення тих питань, що не вирішуються на цьому етапі кримінального провадження, фактично вдався до оцінки доказів, не проводивши судового розгляду та не досліджуючи докази, зібрані у кримінальному провадженні. На переконання прокурора, обвинувальний акт відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ст. 291 КПК України, тому ухвалу слід скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження за обвинувальним актом, й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, до яких, зокрема, належить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Виходячи з наведених вимог закону, обвинувальний акт повинен містити саме ті обставини, які прокурор вважає встановленими, та які з позиції сторони обвинувачення, у відповідності з вимогами ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню під час судового розгляду.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Разом з цим, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення по суті є консистенцією усього обвинувального акта, та їх правильне відображення має значення не тільки для аргументації висновків слідчого, прокурора, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді, а також для реалізації права особи на захист.
Колегією суддів встановлено, що обвинувальний акт вказаним вимогам закону не відповідає, а тому висновки суду щодо необхідності його повернення є обґрунтованими.
Так, з обвинувального акту видно, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 189 КК України.
Між тим, всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт містить лише виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію злочинів, інкримінованих обвинуваченому, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, та в ньому відсутнє посилання на формулювання пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, яке повинно містити всі ознаки складу злочинів, у вчиненні яких обвинувачується особа, та за своїм змістом відповідати диспозиції норми закону України про кримінальну відповідальність
До того ж, колегія суддів погоджується з посиланням суду першої інстанції стосовно розбіжності в правовій кваліфікації дій ОСОБА_6 та погоджується з висновком місцевого суду про неконкретність пред`явленого обвинувачення, що є порушенням обвинуваченого права на захист.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що органом досудового розслідування в обвинувальному акті не викладено тих обставин, які у відповідності з вимогами ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що унеможливлює призначення судового розгляду, з чим погоджується й суд апеляційної інстанції.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про невідповідність акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
При цьому, колегія суддів наголошує, що ст. 338 КПК України хоча і передбачає зміну обвинувачення у суді, однак залишає це право за прокурором.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду в частині необхідності повернення обвинувального акта прокурора та у інший спосіб не можуть бути усунуті.
При цьому, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення скарги прокурора, оскільки вважає, що висновки суду не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, а встановлені недоліки дійсно перешкоджають судовому розгляду.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні скарги прокурора та залишенні оскаржуваної ухвали без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2021 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 122, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 189 КК України, повернуто прокурору Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_5 для його належного оформлення у розумний строк, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарження не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4