Провадження №11-сс/801/575/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7
та його захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2021 за №0000054, якою задоволено клопотання слідчого СВ розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_10 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с . Карачіївці Віньковецького району Хмельницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживав за адресою : АДРЕСА_2 , відбував покарання в ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2014, раніше судимого :

09.06.2009 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України до 5 років 9 місяців позбавлення волі, з конфіскацією 1/2 належного йому майна (судимість не погашена);

18.11.2014 Броварським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі, з конфіскацією майна всього належного йому майна (покарання не відбуто)

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255-1, ст.392 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000054 від 28.02.2021 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ст. 392 КК України.

Зі змісту клопотання встановлено, що ОСОБА_7 , засуджений 09.06.2009 Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, до 5 років 9 місяців позбавлення волі, маючи не зняту та не погашену судимість за скоєння зазначеного злочину, 01.10.2014 вчинив нові умисні злочини, передбачені ч. 2 ст.187, ч. 3 ст. 289 КК України, за які його засуджено 18.11.2014 Броварським міськрайонним судом Київської області до 7 років 1 місяця позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна.

З 27.01.2015 до теперішнього часу ОСОБА_7 відбуває покарання у Державній установі «Ладижинська виправна колонія (№ 39)», що за адресою: Вінницька область, місто Ладижин, селище Губник, вулиця Гранітна, 15.

Перебуваючи тривалий час в місці позбавлення волі ОСОБА_7 , підтримуючи злодійські традиції, не бажаючи ставати на шлях виправлення, не підкорюючись вимогам законодавства України, що визначають порядок утримання, відбування покарань, правилам поведінки ув`язненими в місцях позбавлення волі, а також загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, використовуючи свої особисті якості та можливості здобув повагу та авторитет серед засуджених, як особа в статусі суб`єкта злочинного впливу.

У подальшому ОСОБА_7 був призначений в статус особи, яка є кримінальним авторитетом, уповноваженим наглядати за дотриманням неписаних загальноприйнятих в злодійських колах законів поведінки, так званим «смотрящим» за ДУ «Ладижинська виправна колонія (№ 39)».

У результаті зазначених дій ОСОБА_7 у період з червня 2019 року до теперішнього часу завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям, сприяв, спонукав, координував та здійснював інший вплив на злочинну діяльність, організовував та безпосередньо здійснював розподіл коштів, майна та інших активів, спрямованих на забезпечення такої діяльності, тобто умисно встановив та поширив злочинний вплив в установі виконання покарань, а саме на території ДУ «Ладижинська виправна колонія (№ 39)».

Крім того, 28.02.2021 близько 04 год. 20 хв. у засудженого ОСОБА_7 виник злочинний умисел вчинити напад на представника адміністрації ДУ «Ладижинська виправна колонія (№ 39)», а саме молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, застосовуючи фізичну силу, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, схопив ОСОБА_11 рукою за праве плече та наніс кулаком правої руки один боковий удар в обличчя (в область лівої брови).

У подальшому ОСОБА_7 наніс близько 10 ударів руками в область голови ОСОБА_11 , якого утримував задушливим захватом шиї засуджений ОСОБА_12 .

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_12 потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійних ран, розташованих в ділянках лівої надбрівної дуги і кайми верхньої губи рота з переходом на слизову присінку, синців потиличної ділянки голови, правої і лівої вилиць, лівого стегна, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 33 від 29.03.2021 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

За результатами розслідування 14.04.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1 та ст. 392 КК України, а ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 392 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 та ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-протоколом огляду місця події від 28.08.2021, а саме приміщення секції №4 відділення СПС №6 локально-житлової дільниці № 2 ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» у якій відбувають покарання засуджені ОСОБА_7 та ОСОБА_12 . Під час огляду було виявлено та вилучено: мобільні телефони з сім-картками, зарядні пристрої, чорнові записи із списками осіб та сумою грошових коштів;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 28.02.2021 та протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 23.03.2021, який у своїх показаннях зазначив обставини нанесення йому тілесних ушкоджень засудженими ОСОБА_7 та ОСОБА_12 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 28.02.2021 та протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_13 від 22.03.2021. Під час допиту свідок ОСОБА_13 , який спільно із ОСОБА_11 проводив перевірку засуджених у нічний час, зазначив обставини нападу ОСОБА_7 та ОСОБА_12 на молодшого інспектора ВНІБ ОСОБА_11 ;

-висновком експерта №33 за результатами судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_11 , відповідно до якого при судово-медичній експертизі ОСОБА_11 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді забійних ран, розташованих в ділянках лівої надбрівної дуги і кайми верхньої губи рота з переходом на слизову присінку; синців потиличної ділянки голови, правої і лівої вилиць, лівого стегна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 14.04.2021 за участю потерпілого ОСОБА_11 , під час якого останній підтвердив свої показання, зазначив механізм нанесення йому тілесних ушкоджень та вказав місце вчинення на нього нападу засудженими ОСОБА_7 та ОСОБА_12 ;

-протоколом огляду речових доказів від 07.04.2021 (чорнових записів та блокнотів, які були вилучені 28.08.2021 під час огляду приміщення секції №4 у якій відбувають покарання засуджені ОСОБА_7 та ОСОБА_12 ). Під час огляду вказаних чорнових записів було зафіксовано списки осіб із зазначенням суми грошових коштів, прибутку, отриманого злочинним шляхом та витрат для підтримання злочинної діяльності;

-протоколами допиту свідків із зміненими анкетними даними ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 від 08.04.2021, які у своїх показаннях зазначили, що засуджений ОСОБА_7 завдяки своїм особистим якостям та авторитету встановив та поширив у ДУ «Ладижинська ВК (№39)» злочинний вплив;

-протоколами проведення негласних (слідчих) розшукових дій стосовно ОСОБА_7 , які розсекречені у встановленому законом порядку. У вказаних протоколах зафіксовані розмови ОСОБА_7 , які підтверджують факт встановлення та поширення ним злочинного впливу в установі виконання покарань, а також здійснення ним розподілу коштів, майна та інших активів, спрямованих на забезпечення такої діяльності;

-висновком експерта від 29.06.2021 №СЕ-19/120-21/5351-ВЗ за результатами судової експертизи відео, - звукозапису, відповідно до якого голос та мовлення зафіксовані на записах фонограми розмов за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації із транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_7 , належать останньому.

За таких обставин слідчий вважав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, одне із яких, передбачене ст. 392 КК України, є тяжким, а ч.2 ст.255-1 КК України - особливо тяжким.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2021 засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переведено з ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)» до слідчого ізолятора ДУ «Вінницька установа виконання (№1)» для проведення слідчих та процесуальних дій під час досудового розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000054 .

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 08.06.2021 строк досудового розслідування продовжено до 4 місяців, тобто до 14.08.2021, а ухвалою від 05.08.2021 до 6 місяців, тобто до 14.10.2021.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 завершується 17.08.2021.

Беручи до уваги, що строк відбування покарання засудженого ОСОБА_7 завершується, то досудовим розслідуванням встановлені обставини, що вказують на наявність таких передбачених ст. 177 КПК України ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі до 15 років, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може здійснити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, у ОСОБА_7 не має житла у володінні, він житель іншого регіону, а тому може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчиняти тиск на потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 з метою зміни їхніх показань та уникнення кримінальної відповідальності;

- можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, характер та періодичність вчинення кримінальних правопорушень проти власності та встановлені в ході розслідування обставини вказують на те, що, він не стає на шлях виправлення, злочини які йому інкримінується вчинив в установі відбування покарань, маючи не зняті та не погашені судимості за вчинення попередніх кримінальних правопорушень, що свідчить про антисоціальну поведінку та бажання продовжити вчиняти нові злочини. Тому слідчий вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному конкретному випадку не зможе запобігти зазначеним ризикам, окрім як тримання під вартою.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду клопотання була повідомлення належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2021 було призначено підозрюваному захисника з числа адвокатів, які надають безоплатну правову допомогу, для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_17 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

Підозрювани ОСОБА_7 підтримав позицію захисника.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2021 клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою визначено рахувати з моменту винесення ухвали, тобто з 12.08.2021.

Встановлено строк дії запобіжного заходу на 60 діб, тобто 10.10.2021.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В поданій апеляційній скарзі в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 захисник ОСОБА_8 просить дослідити матеріали кримінального провадження №127/20673/21 та клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 12.08.2021, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки застосування запобіжного заходу відбулося під час відбування покарання (тобто до засудженої особи, яка вже відбувала покарання), розгляд по справі проводився суддею, якому було заявлено законний відвід, суддя в судовому засіданні проігнорував, не розглянув клопотання захисника, не провів дослідження доказів і матеріалів по справі під час судового розгляду, ні захиснику, ні самому підозрюваному не надали слово по справі, також залучення адвоката на окрему процесуальну дію, за наявності при цьому захисника на платній основі та відсутності необхідності у невідкладній слідчій дії, відбулося в порушення вимог процесуального законодавства. Також застосування тримання під вартою без визначення розміру застави нічим необґрунтованим та є незаконним. Звернула увагу суду на те, що сума збитку потерпілому не встановлена, підозрюваний має постійне місце проживання у м. Вінниця, одружений та має на утриманні малолітню дитину. Крім того, жодних обґрунтованих підстав для обрання запобіжного заходу слідчим не надано.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Також додала, що підозрюваному не було роз`яснено його права щодо заявлення клопотань, просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 підтримав, і також просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Додав, що призначати ОСОБА_7 захисника на окрему процесуальну дію у суду першої інстанції не було необхідності, у зв`язку з чим було порушено права його підзахисного на захист. Зазначив, що підозра є необґрунтованою, так як докази щодо причетності останнього до вказаних слідчим кримінальних правопорушень не має, ризики не обґрунтовані, а тому просив застосувати до останнього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав подану захисником апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи. Додав, що має дружину та на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених КПК України, тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою. Додав, що в судовому засіданні в суді першої інстанції усі учасники провадження виступали, клопотань про застосування іншого запобіжного заходу відносно підозрюваного не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи захисників, підозрюваного та прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Вирішуючи питання щодо застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, підозра оголошена ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень є обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Також при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховував, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, раніше неодноразово судимий. Звернув увагу на те, що строк відбування покарання ОСОБА_7 завершується 17.08.2021, що свідчить про появу ризиків, встановлених частиною першою ст.177 КПК України, з моменту його звільнення. Вважав, що слідчим в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України в зв`язку із закінченням строку ув`язнення, а саме підозрюваний ОСОБА_7 може намагатись перешкоджати проведенню досудового розслідування шляхом переховування від слідчого, суду, а також може чинити тиск на потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 .

Також слідчий суддя застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою не встановив розмір застави, оскільки злочин останнім вчинено із застосуванням насильства.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що на даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного ОСОБА_7 з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.255-1 яке відповідно ст.12 КК України віднесено до тяжкого злочину та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.392 КК України, яке відповідно ст.12 КК України віднесено до особливо тяжкого злочину.

Це узгоджується також із з нормою п.5 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції, що розглядаючи клопотання слідчого, як того вимагає закон було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про схильність останнього до вчинення злочинів, а також що після закінчення строку відбування покарання 17.08.2021 за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2014, підозрюваний ОСОБА_7 зможе переховуватися від органів досудового слідства та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення та

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів в даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає в необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так потерпілої сторони. При цьому належить враховувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника щодо застосування відносно її підзахисного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, так як при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення. При цьому згода як захисників, так і самого підозрюваного на залишення певного виду запобіжного заходу, все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином колегія суддів вважає, що встановлені слідчим суддею обставини у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень під час відбування покарання в ДУ «Ладижинська виправна колонія (№39)», з урахуванням характеру протиправних насильницьких дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , а також даними про особу підозрюваного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, був засуджений та відбував реальну міру покарання за їх вчинення не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, враховуючи закінчення строку відбування покарання останнім 17.08.2021 року призначеного вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2014 вказують на обґрунтованість застосованого до ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, наявність певних соціальних зв`язків, зокрема дружини, малолітньої дитини, 2020 року народження, наявність місця реєстрації в Хмельницькій області, про що зазначила захисник у своїй апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, проте це не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

Окрім того, в матеріалах судового провадження відсутні відомості щодо власника житла в якому згідно довідки наданої захисником зареєстрована дружина останнього, ОСОБА_18 , а саме в АДРЕСА_3 , і чи він не буде заперечувати щодо того, щоб підозрюваний ОСОБА_7 у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту, перебував у цьому житлі та на умовах визначених КПК України.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування даного підозрюваного під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду стороною захисту не доведені.

Вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у вказаному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності підстав застосування запобіжного заходу уже до засудженої особи, яка відбуває покарання, оскільки у відповідності до положенням ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також не є спроможними доводи апеляційної скарги захисника щодо проведення судового розгляду слідчим суддею, якому було заявлений відвід, з тих підстав, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2021 року ОСОБА_19 було відмовлено в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_8 про відвід у вказаному провадженні слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 .

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду і доводи апеляційної скарги захисника щодо порушення прав на захист підозрюваного та залучення адвоката на окрему процесуальну дію в порушення вимог КПК України виходячи з наступного.

Зі змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді суду першої інстанції вбачається, що для розгляду вказаного клопотання слідчого СВ розслідування особливо тяжких злочинів захисник ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася та про причини неявки не повідомила.

Згідно з ч.1 ст.53 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд залучають захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника, а завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника або якщо підозрюваний, обвинувачений виявив бажання, але ще не встиг залучити захисника або прибуття обраного захисника не можливе.

Також неспроможними є доводи захисника щодо не вирішення слідчим суддею при застосуванні відносно її підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою питання щодо визначення розміру застави.

Так, положенням ч.3 ст.183 КПК України визначено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Тому колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині відсутності обґрунтованих підстав для визначення розміру застави, оскільки одне з кримінальних правопорушень, в якому підозрюється ОСОБА_7 вчинене із застосуванням насильства, що повністю узгоджується з вимогами п.1 ч.4 ст.183 КПК України, яким передбачено право слідчого судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства.

Таким чином слідчий суддя розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватою, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України. З урахуванням даних про особу підозрюваного встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, навівши в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого, що на переконання колегії суддів апеляційного суду в повній мірі відповідає вимогам закону.

Інші доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419,422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міськогосуду Вінницької області від 12.08.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 за ч.2 ст.255-1, ст.392 КК України - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4