КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2021 року,

за участю захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000053 від 27 січня 2021 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що у своїй скарзі ОСОБА_6 заявляє вимоги, які фактично пов`язані з невиконанням ухвали слідчого судді щодо скасування арешту майна, накладеного відповідно до ухвали слідчого судді, що не відноситься до рішень, дій чи бездіяльності слідчого, які можуть бути оскаржені, згідно ч. 1 ст. 303 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого суді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року та постановити нову, якою зобов`язати слідчого видати вилучені та належні ОСОБА_7 грошові кошти.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що постановлена ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.
Зокрема, захисник мотивує апеляційну скаргу тим, що відповідно до ухвали слідчого судді від 10 березня 2021 року на грошові кошти, які були вилучені у ОСОБА_7 під час обшуку, було накладено арешт. Ухвалою слідчого судді від 06 липня 2021 року арешт на зазначені грошові кошти був скасований, а тому в подальшому сторона захисту звернулася до слідчого у кримінальному провадженні із заявою про повернення грошових коштів, які належать ОСОБА_7 .
Однак, постановою слідчого було відмовлено у задоволенні такої заяви, з підстав того, що захисник ОСОБА_6 , який представляє інтереси ОСОБА_7 відповідно до довіреності не є тою особою, якій повертається тимчасово вилучене майно, у відповідності до положень КПК України, так як грошові кошти під час обшуку вилучались саме у ОСОБА_7 .
На думку апелянта, така відмова слідчого була незаконною, оскільки ОСОБА_7 як володілець зазначених коштів має право на вільне володіння своїм майном, зокрема, грошовими коштами, що гарантовано положеннями Конституції України. При цьому, захисник зазначає, що оскільки ОСОБА_7 постійно проживає на території Республіки Кіпр, вона уповноважила представляти свої інтереси як володільця майна в Україні ОСОБА_6 , серед іншого і отримувати грошові кошти на підставі довіреності.
У звязку з цим в подальшому до суду захисником було подано скаргу на бездіяльність слідчого.
Так, посилаючись на положення п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України, апелянт звертає увагу на те, що вимоги поданої скарги фактично полягали в оскарженні дій слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна, а саме грошових коштів, арешт на які було скасовано ухвалою слідчого судді, що жодним чином не стосувалося оскарженнябездіяльності слідчого щодо невиконання ним ухвали про скасування арешту майна.
Підсумовуючи, апелянт вважає, що в даному випадку, суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо відмови у відкритті провадження за даною скаргою, а тому на його думку, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали за скаргою, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів провадження за скаргою вбачається, що 10 вересня 2021 року до Шевченківського районного суду міста Києві надійшла скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , в якій він просив слідчого суддю зобов`язати слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000053 від 27 січня 2021 року видати повіреному ОСОБА_6 належні ОСОБА_7 грошові кошти.
Відповідно до ухвали, слідчий суддя відмовив у відкриті провадження за наведеною скаргою, мотивуючи це тим, що захисником оскаржується бездіяльність слідчого, яка полягає у невиконанні ухвали слідчого судді від 06 липня 2021 року про скасування арешту майна, зокрема грошових коштів, які належать ОСОБА_7 , що не відноситься до рішень, дій чи бездіяльності, які підлягають оскарженню, згідно положень ч. 1 ст. 303 КПК України.
На думку колегії суддів, таке рішення слідчого судді є необґрунтованим.

Так, ч. 4 ст. 304 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Положення статті 303 КПК України містять вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Так, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України серед іншого передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.
Із матеріалів скарги вбачається, що ухвалою слідчого судді від 10 березня 2021 року в рамках кримінального провадження № 0000053 від 27 січня 2021 року було накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти, вилучені у ОСОБА_7 під час обшуку.
Відповідно до ухвали слідчого судді від 06 липня 2021 року арешт з грошових коштів було знято. Після чого 05 серпня 2021 року сторона захисту звернулась до слідчого у кримінальному провадженні із заявою про повернення грошових коштів, належних ОСОБА_7 .
Як зазначає захисник, оскільки з грошових коштів ОСОБА_7 було знято арешт, останні вважаються тимчасово вилученим майном, яке він просив повернути.
Постановою слідчого відмовлено захиснику у поверненні грошових коштів, а тому він звернувся до суду із скаргою на бездіяльність слідчого, зокрема щодо неповернення тимчасово вилученого майна.
Так, враховуючи вимоги скарги, вбачається, що сторона захисту в даному випадку не оскаржувала бездіяльність слідчого щодо невиконання ним ухвали про скасування арешту майна, оскільки фактично підставою для звернення до суду із скаргою стало невиконання слідчим вимог п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України, яким встановлено,що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.
Отже, висновок слідчого суді про необхідність відмови у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , з тих підстав, що оскаржувана бездіяльність слідчого не відноситься до переліку тих, яка може бути оскаржена, у відповідності до ч. 1 ст. 303 КПК України, є таким, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.
Допущені слідчим суддею істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при ухваленні судового рішення, є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Щодо інших доводів, викладених в апеляційній скарзі, то вони підлягають перевірці слідчим суддею під час розгляду скарги по суті.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000053 від 27 січня 2021 року скасувати та призначити новий розгляд слідчим суддею в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4