Справа № 591/9350/21
Провадження № 1-кс/591/181/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2022 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню,
В С Т А Н О В И В :
Захисник звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, яке він та ОСОБА_4 підтримали та мотивували тим, що 29 грудня 2021 року Зарічним районним судом м. Суми було накладено арешт на автомобіль, який раніше був вилучений під час огляду місця події. На думку заявників, потреба в арешті відпала, оскільки з наведеним транспортним засобом проведені всі слідчі дії, він оглянутий, а позбавлення права користування наведеним майном обмежує права особи, тому просив скасувати арешт майна.

Слідчий або прокурор в судове засідання не з`явились.
Суд, дослідивши надані матеріали, приходить наступних висновків.

Встановлено, що 29 грудня 2021 року по кримінальному провадженню № 0000099 було накладено слідчим суддею арешт в тому числі на автомобіль «Хюндай І-20», н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_4 та який був вилучений під час огляду місця події 27 грудня 2021 року за фактом ДТП за участю наведеного автомобіля, під час якої був травмований пішохід (досудове розслідування в провадженні здійснюється 4-м СВ (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві).

Підтвердження закінчення досудового розслідування по наведеному провадженню, суд надано не було.

На думку суду, зі змісту ст. 174 КПК України випливає, що скасування арешту майна в контексті цієї норми, можливе за умови наявності певних обставин, які зазначає сторона, що не могли бути відомі суду під час накладення арешту і суттєво впливали б на прийняте судом рішення або якщо вони доведуть, що відпала потреба в такому арешті чи якщо він накладений необґрунтовано.
З досліджених матеріалів вбачається, що вилучення зазначеного майна та накладення арешту на нього вмотивовувалось в першу чергу необхідністю збереження речових доказів, але на думку суду заявником в достатній мірі не обґрунтовано того, що вилучене майно, в розумінні ст. 98 КПК України, втратило своє доказове значення в справі.
Це вбачається з того, що надані суду матеріали провадження, а також характеристики арештованого майна свідчать про те, що зазначений заявником автомобіль безпосередньо стосується обставин справи за фактом ДТП, досудове розслідування стосовно якого триває, а участь автомобіля в пригоді залишає на ньому певні сліди, які є невід`ємними від нього, що виключає втрату значення для справи цього майна, оскільки воно є джерелом доказів і в подальшому не виключається можливість повторного його дослідження, а також необхідність пред`явлення суду, тому в задоволенні клопотання належить відмовити.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд виходить і з того, що потреби кримінального провадження, зокрема, які зумовлюють необхідність збереження в належному стані речових доказів (враховуючи невід`ємність пошкоджень від самого майна) та можливість їх повторного дослідження в подальшому, переважають над особистими потребами особи, а передача особі такого майна та можливе його використання не гарантують в повній мірі збереження в належному стані доказу (до речі, сама заявниця зазначила, що має намір на ремонт та відновлення автомобіля, тобто має намір на фактичне знищення доказу).

На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна (автомобіля «Хюндай І-20», н.з. НОМЕР_1 ) по кримінальному провадженню № 0000099, відмовити.
Ухвала не оскаржується, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1