1-кп/755/330/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002975 від 02 травня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

27 квітня 2020 року близько 18 години ОСОБА_7 рухався на автомобілі територією ЖК «Комфорт Таун» в бік корпусу № 14 по вул. Регенераторній, 4, у м. Києві. Враховуючи припарковані автомобілі, перебуваючи на пішохідному переході, ОСОБА_7 швидко проїхав по ньому в напрямку паркувального майданчику.

В цей час у ОСОБА_4 , що обурився діями ОСОБА_7 , який, на його думку, порушив Правила дорожнього руху України, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 , зупинивши автомобіль на паркувальному майданчику на відстані близько 30-50 метрів від вказаного пішохідного переходу, перебував в салоні свого автомобіля, а ОСОБА_4 , підійшовши до нього, наказав вийти з автомобіля.

Після того, як ОСОБА_7 вийшов з автомобіля, ОСОБА_4 на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс удар правою рукою в область грудної порожнини ОСОБА_7 , в результаті чого у нього утруднилось дихання, через що він сів у салон свого автомобіля, а ОСОБА_4 з місця події пішов.

В подальшому близько 00 годин 28.04.2020 року у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, у ОСОБА_7 погіршилось самопочуття, в результаті чого його було госпіталізовано бригадою швидкої медичної допомоги до медичного закладу та надано медичну допомогу.

Відповідно до висновку експерта № 042-908-2020, аналіз наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності питань, поставлених на вирішення, дає підстави зробити наступні висновки.

Під час первинного відомого звернення 27.04.2020 року о 00 годині 15 хвилин (під час первинного огляду лікарями швидкої медичної допомоги), з урахуванням даних, що відзеркалюють його стаціонарне лікування (у тому числі, проведених інструментальних досліджень та оперативних втручань), у ОСОБА_7 було виявлено таке тілесне ушкодження:

- закрита травма живота: ушкодження (як було зазначено клінічними лікарями у вигляді розтрощення/розриву паренхіми в ділянці воріт, відшаруванням капсули на 1/2 поверхні) селезінки, який супродовжувався масивною внутрішньочеревною кровотечею (мінімально відомим об`ємом понад 2500(мл) крові); розрив діафрагмально-тонкокишкової зв`язки (яка супродовжувалась крововиливами у брижу тонкої кишки та розривом lig.Negatogastricum).

Критерієм судово-медичної оцінки ступеню тяжкості тілесного ушкодження, є критерії небезпеки для життя (ушкодження органу зачеревного простору, яке обумовило розвиток масивної крововтрати), а тому зазначене тілесне ушкодження відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження.

Враховуючи відомі часові дані, обставини події, характер виявленого тілесного ушкодження та окремі морфологічні складові, є підстави вважати, що заявлене тілесне ушкодження утворилося за рахунок ударної дії тупого/тупих твердого/твердих предмету/предметів, у строк, вказаний у описовій частині Постанови, тобто, 27.04.2020 року.

Допитаний в судовому засіданні, ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та показав, що 27.04.2021 року близько 18 години по АДРЕСА_3 , він гуляв разом із своєю дружиною та малолітньою дитиною, яка знаходилась в дитячому візочку. В момент переходу через пішохідний перехід, перед ОСОБА_4 , на великій швидкості проїхав автомобіль та майже не збив дитячий візочок. Обвинувачений дуже злякався за свою родину, але продовжив рух по вулиці в напрямку свого дому. Пізніше, побачивши, як вказаний автомобіль зупинився на паркувальному майданчику, обвинувачений вирішив підійти та поговорити з водієм автомобіля, з`ясувати, чи все з ним гаразд. Підійшовши до автомобіля, ОСОБА_4 попросив водія автомобіля (потерпілого ОСОБА_7 ) вийти з автомобіля, потерпілий вийшов та стояв біля водійських дверцят. Обвинувачений стояв навпроти, на невеликій відстані. Розмова між ними проходила на підвищених тонах, обвинувачений запитав про те, в чому причина такої швидкої їзди, на що потерпілий відповів, що все нормально. Потім в ході розмови обвинувачений ОСОБА_4 відштовхнув потерпілого ОСОБА_7 долонею правої руки в ліву частину тулуба, після чого відійшов від нього. Потерпілий при цьому залишався на ногах, на ньому не було ознак будь-яких ушкоджень. Після цього ОСОБА_4 повернувся до дружини та пішов додому. Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що не мав умислу наносити тілесні ушкодження потерпілому, а вказана ситуація склалась внаслідок випадковості. Він (обвинувачений) хотів лише того, щоб водій автомобіля (потерпілий) вибачився. Також ОСОБА_4 додав, що мав намір відшкодувати потерпілому завдану матеріальну шкоду, пропонував 10 000 доларів компенсації, однак представник потерпілого на такі умови не погодився. Потерпіла сторона хотіла занадто велику суму, яку він ( ОСОБА_4 ) заплатити не в змозі.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.
Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч. 1 ст. 337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що 27 квітня 2020 року приблизно о 17 годині 30 хвилин він рухався на своєму автомобілі по вулиці Регенераторній, 4, в м. Києві. Через припарковані автомобілі, він не побачив двох осіб із дитячим візочком, які рухались пішохідним переходом, тому, не встигнувши вчасно загальмувати, він швидко проїхав повз них. Після чого ОСОБА_7 зупинив свій автомобіль на парковці неподалік та залишався всередині автомобіля. В цей час до нього підійшов ОСОБА_4 , почав лаятись та сказав, щоб він виходив із автомобіля. Коли потерпілий вийшов, конфлікт продовжився вже біля дверцят автомобіля. В ході конфлікту ОСОБА_4 наніс потерпілому один удар правою рукою в область грудної порожнини. Після чого потерпілому стало зле та він сів у свій автомобіль, а ОСОБА_4 в цей час пішов у невідомому напрямку. Пізніше, перебуваючи вдома, він втрачав свідомість і він був госпіталізований до лікарні, де був прооперований у зв`язку з розривом селезінки, після чого мав ускладнення та тривалий час перебував у лікарні, однак на даний час втратив можливість працювати за станом здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показав, що 27 квітня 2020 року після роботи, точний час не пам`ятає, він перебуваючи поблизу автомобільної парковки на території житлового комплекту «Комфорт Таун», що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Регенераторна, 4, і став свідком конфлікту між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , конфлікт відбувався поблизу водійських дверцят автомобіля. Свідок повідомив, що він бачив, як обвинувачений ОСОБА_4 поводив себе агресивно по відношенню до потерпілого та наніс один удар рукою в область живота потерпілому, від чого потерпілий присів, але не впав. Інших ударів він не бачив. Після чого свідок покинув місце конфлікту та подальших подій не бачив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що особисто не бачила подію, але їй стало відомо про неї зі слів потерпілого ОСОБА_7 , з яким на час події вона проживала в одній квартирі. Свідок повідомила, що 27 квітня 2020 року потерпілий, повернувшись додому, повідомив їй про те, що в нього сталась бійка із невідомим чоловіком, в ході якої чоловік завдав потерпілому удар в ліве підребер`я. Свідок помітила пошкодження в області живота потерпілого, але він на погане самопочуття не скаржився. Проте пізніше вночі потерпілий покликав свою доньку ОСОБА_13 , яка мешкала разом із ним в одній квартирі, та поскаржився на сильний біль. Свідок одразу викликала швидку медичну допомогу, працівники якої госпіталізувала потерпілого до медичного закладу. В результаті потерпілому ОСОБА_7 були зроблені декілька вартісних операцій, які вона оплатила за власний рахунок. Загалом лікування коштувало близько 450 000 грн. Окрім цього свідок повідомила, що з приводу компенсації завданої шкоди до неї ніхто не звертався.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показав, що 27 квітня 2020 року близько 18 години він разом із своїм колегою ОСОБА_15 , проходячи біля автомобільної парковки на території житлового комплекту «Комфорт Таун», що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Регенераторна, 4, побачив конфлікт між двома чоловіками. Один із них був молодший, інший - старший. Конфлікт відбувався поблизу червоного автомобіля. Двоє чоловіків говорили на підвищених тонах. Молодший чоловік проявляв більшу агресію, аніж старший. В ході конфлікту молодший чоловік вдарив або відштовхнув старшого чоловіка рукою в область тулуба, проте старший продовжував стояти на ногах, після цього конфлікт припинився. Подальших подій свідок не бачив, оскільки покинув місце конфлікту.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показала, що 27 квітня 2020 року вона йшла по АДРЕСА_3 та побачила конфлікт між двома чоловіками. Конфлікт відбувався на парковці через дорогу від неї, біля водійських дверцят припаркованого автомобіля. Відстань була значна, а тому чоловіків вона може опізнати лише за зовнішніми ознаками статури. Чоловік більш крупнішої статури вів себе агресивно, голосно кричав та не давав меншому за статурою чоловіку зайти в автомобіль. Пізніше менший за статурою чоловік сів у автомобіль, а крупніший - наніс удар по вітровому склу автомобіля. Інших ударів вона не бачила, зважаючи на значну відстань між нею і чоловіками. Після цього чоловіки розійшлись.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показала, що 27 квітня 2020 року її батько, потерпілий ОСОБА_7 , повернувшись додому повідомив, що в нього стався конфлікт із невідомим чоловіком, в ході якого чоловік наніс йому удар в область тулуба. Пізніше батьку стало погано і він був госпіталізований до медичного закладу. Від лікарів, їй (свідку) стало відомо, що у потерпілого ОСОБА_7 внаслідок отриманого удару стався розрив селезінки. Потерпілий тривалий час знаходився на лікуванні в тяжкому стані та потребував значних грошових коштів на лікування. Окрім цього батько внаслідок отриманих ушкоджень втратив працездатність. ОСОБА_4 особисто з приводу відшкодування шкоди до потерпілого не звертався.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що 27 квітня 2020 року разом із своїм чоловіком ОСОБА_4 та їх малолітньою дитиною, яка знаходилась в дитячому візочку, гуляли неподалік свого дому в районі житлового комплексу «Комфорт Таун». Переходячи через пішохідний перехід, перед ОСОБА_4 із візочком в руках швидко приїхав автомобіль та ледь не збив візочок. Після цього, перейшовши дорогу, вони побачили, як вище вказаний автомобіль заїхав на парковку. ОСОБА_4 , будучи обуреним ситуацією, яка трапилась, вирішив підійти до водія автомобіля та з`ясувати, чи в адекватному стані він перебуває. Між ОСОБА_4 та водієм автомобіля виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 відштовхнув водія правою рукою, відсунувши його на пів метра від себе. Після цього водій сів у свій автомобіль, а ОСОБА_4 вирушив разом із своєю сім`єю додому. Крім того, свідок повідомила, що ОСОБА_4 врівноважена та неконфліктна людина, а тому він дуже переживав через ситуацію, яка склалась. Також ОСОБА_4 пропонував відшкодувати заподіяну шкоду, але потерпілий відмовся, посилаючись на те, що запропонована сума занадто мала.

Також в судовому засіданні були дослідженні наступні докази.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.05.2020 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 впізнав особу, зображену на фото №3, як особу, яка 27.04.2020 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: м.Київ, вул.Регенераторна, 4, нанесла йому тілесні ушкодження. Потерпілий ОСОБА_7 впізнав особу за ознаками: за загальними рисами обличчя, розташуванням очей, лоба та формою рота.

Також з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.05.2020 року вбачається, що свідок ОСОБА_14 впізнав особу, зображену на фото №4, як особу, яка 27.04.2020 року приблизно о 18 годині, перебуваючи за адресою: м.Київ, вул.Регенераторна, 4, в ході конфліктної ситуації нанесла удар іншій особі. Свідок ОСОБА_14 впізнав особу за ознаками: за загальними рисами обличчя, розташуванням очей та лоба.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.05.2020 року вбачається, що свідок ОСОБА_11 впізнав особу, зображену на фото №1, як особу, яка 27.04.2020 року приблизно о 18 годині, перебуваючи за адресою: м.Київ, вул.Регенераторна, 4, в ході конфліктної ситуації нанесла тілесні ушкодження іншій особі. Свідок ОСОБА_11 впізнав особу за ознаками: за розташуванням очей, лоба та рослинністю на обличчі у вигляді бороди.

Крім того, з протоколу проведення за участю свідка ОСОБА_14 слідчого експерименту від 19.05.2020 року та додатку до нього (DVD-диск), зокрема, вбачається, що свідок ОСОБА_14 показав, як 27.04.2020 року приблизно о 18 годині до нього прийшов колега ОСОБА_11 і вони мали намір прогулятись після роботи. Пізніше, проходивши по тротуару, вони почули крики на іншій стороні дороги, біля автомобіля ВАЗ 2108. Крики лунали від молодого чоловіка, зростом приблизно 180 см, збитої статури, одягнутого в куртку сірого кольору та джинси. Молодий чоловік стояв навпроти старшого чоловіка, якому на вигляд було 50-60 років. Старший чоловік стояв біля водійських дверцят автомобіля ВАЗ 2108. Чоловіки спілкувались між собою, молодший був чимось обурений, старший стояв і тримався за відкриті двері автомобіля. Потім чоловіки зблизились і молодий чоловік наніс удар старшому. Старший при цьому намагався захиститись. Був нанесений один прямий удар правою рукою, в область тулуба. Після чого чоловіки продовжували певний час спілкуватись, потім старший сів у автомобіль, а молодший - пішов в іншому напрямку.

З протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 19.05.2020 року та додатку до нього (DVD-диск), зокрема, вбачається, що свідок ОСОБА_11 показав, як 27.04.2020 року приблизно о 18 годині він разом зі своїм колегою ОСОБА_14 проходили по тротуару повз паркувальний майданчик. Вони помітили двох чоловіків, які стояли біля червоного автомобіля ВАЗ 2108. Молодший чоловік, крупної статури, приблизно 30 років, одягнутий в сіру куртку та джинси, стояв біля лівого заднього бампера автомобіля. Інший чоловік, який виглядав старшим, стояв біля відкритих водійських дверцят автомобіля. Молодий чоловік почав кричати, а старший чоловік почав закривати обличчя рукою, в цей момент молодий наблизився до старшого та наніс прямий удар правою рукою в ліву частину живота. Після чого старший чоловік сів у автомобіль, а молодий чоловік направився в іншу сторону.

Так, з протоколу перегляду відеозапису від 25.05.2020 року та переглянутого в судовому засіданні додатку до нього (DVD-диск) вбачається, що при запуску диску на ньому виявлено 15 відеофайлів, загалом було переглянуто записи з 17-ти вуличних камер. Період записи на камерах вказано з 16:30 - 18:30 за 27.04.2020 року. Час на деяких камерах вказано зимовий, з відставанням на 1 годину від реального часу, так як на відеореєстраторах час не було переведено на літній період. З представлених 17-ти камер на 3-х камерах відсутні відмітки дати, часу і назви камер. Визначити точний час події по записах з цих камер не представляється можливим. Визначав, час орієнтовно в межах періоду часу запису цього відеофайлу і, який вказується автоматично відеореєстратором в назві файлу. Загальний обсяг переглянутих відеофайлів 35,9 Gb.

На камері №1 вбачається, що чоловік і жінка з візочком о 17 годині 51 хвилин перший раз були помічені в полі зору камери № 8, встановленої на тильній стороні фасаду гімназії. Вони пройшли повз будівництво і вийшли до гімназії. Далі повернули праворуч і пішли вздовж тильної сторони гімназії. Пройшовши до середини фасаду гімназії, вони зробили зупинку на 2 хвилини з 17 годин 52 хвилин до 17 годин 54 хвилини. Жінка в цей час поралася з дитиною в колясці. Далі вони пройшли до кута гімназії і повернули ліворуч. Всі їх пересування фіксувалися камерами №№ 7 і 6, встановленими на фасаді гімназії. Чоловік (особа яка нанесла тілесні ушкодження) на вигляд міцної статури, на вік близько 30-35 років, на зріст близько 180-185, одягнутий у сірого кольору або куртку, або кофту, у джинсах синього кольору, у чоловіка високий лоб та специфічній ріст волосся на лобній ділянці, волосся темно русе.

Далі о 17 годині 56 хвилин вони пройшли вздовж гімназії, повз двір до жовтого дому. Тут їх зафіксували камери №№ 1 і З, встановлені на фасаді гімназії і камери №№ 4 і 13, встановлені на розі жовтого будинку. Чоловік (особа яка нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_4 ) виглядає збитої статури, на вік близько 30-35 років, на зріст близько 180-185, одягнутий у сірого кольору або куртку, або кофту, у джинсах синього кольору, у чоловіка високий лоб та специфічній ріст волосся на лобній ділянці, волосся темно русе разом із жінкою ( ОСОБА_18 ), віком близько 30-35 років, середньої статури, волосся зібране на голові у «дульку», шатенка, одягнену в темного кольору куртку та світлі джинси.

Камера № 8 їх зафіксувала о 17 годині 57 хвилин. Вони вийшли з-за рогу жовтого будинку, повернули праворуч по тротуару і пішли вздовж вулиці.

Жінка ( ОСОБА_18 ), віком близько 30-35 років, середньої статури, волосся зібране на голові у «дульку», шатенка, одягнену в темного кольору куртку та світлі джинси прогулювались разом із коляскою з дитиною.

О 17 годині 57 хвилин їх ( ОСОБА_4 та ОСОБА_18 ) зафіксувала камера № 9. Вони вийшли з-за рогу жовтого будинку, перейшли перехрестя і пішли прямо далі по вулиці

Далі фігуранти були помічені на записах камери № 14. Фігуранти проходили по протилежній стороні вулиці від камери № 14 орієнтовно о 17 годині 59 хвилин. Вони пройшли вздовж бежевого будинку, повернули праворуч, потім ліворуч. Перед переходом вулиці проїжджою частиною дороги, перед ними проїхав автомобіль ОСОБА_7 (червоний ВАЗ 2108). Вони перейшли дорогу, повернули праворуч і перейшли по переходу ще одну дорогу. Далі пішли вгору вулицею уздовж корпусу № 14, чоловік передав візок жінці, а сам прискорив крок вперед. Далі їх дії в поле зору камери вже не потрапляли. Перегляд запису закінчено.

Також з протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_4 від 22.06.2020 року та переглянутих в судовому засіданні додатків до нього (2 DVD-диска), зокрема, вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 показав, як 27.04.2020 року приблизно о 18 годині він їхав вулицею Регенераторна, 4 на автомобілі ВАЗ 2108, доїхав до перехрестя і там був пішохідний перехід, на переході стояли два автомобілі. Потерпілий рухався зі швидкістю близько 30 км/г. Проїжджаючи через перехід, він побачив двох осіб із візочком, які хотіли перейти дорогу. Особи були на безпечній відстані від автомобіля, а тому задля того, щоб не перегороджувати їм дорогу, потерпілий продовжив рухатись далі, об`їхавши осіб із візочком. Після цього потерпілий проїхав далі та припаркував свій автомобіль на парковці. Близько трьох хвилин потерпілий ОСОБА_7 знаходився у своєму автомобілі, перебираючи покупки, але до автомобіля підійшов ОСОБА_4 . Потерпілий відкрив вікно автомобіля, в цей час ОСОБА_4 почав кричати: «виходь із автомобіля, що ти тут літаєш на своєму кориті». Від ОСОБА_4 був чутний різкий запах алкоголю. Потерпілий почав поясняти ситуацію та вибачатись, але ОСОБА_4 проігнорував вибачення та почав лаятись і ще раз наголосив, щоб ОСОБА_7 вийшов із автомобіля. Потерпілий відкрив двері та почав виходити, в цей час ОСОБА_4 став у стійку, демонструючи кулаки. Він ( ОСОБА_7 ) почав закриватись рукою, але не встиг та отримав удар правою рукою у лівий бік. Після отриманого удару потерпілому стало погано, він відкрив двері автомобіля та сів посидіти, коли чоловік ( ОСОБА_4 ) повернувся, потерпілий запитав, чого чоловік хоче та пригрозив викликати поліцію, при цьому потерпілому було дуже важко дихати. Виходити з автомобіля не було ніякого сенсу, а тому потерпілий посидів в автомобілі ще хвилин десять, закрив автомобіль та пішов додому. На запитання слідчого про те, скільки ударів було нанесено, потерпілий відповів, що один удар в лівий бік. На запитання адвоката, чи проявляла особа до потерпілого ознаки агресії та який був тон, ОСОБА_7 , пояснив, що тон був агресивний, несло відвертим перегаром, особа лаялась у нецензурній формі. На запитання адвоката, чи проявляв агресію потерпілий по відношенню до іншої особи ( ОСОБА_4 ), він відповів, що не проявляв, крім того, два рази просив вибачення. Від ОСОБА_4 погроз не було. Адвокат запитав: Чи бачив потерпілий, щоб ОСОБА_19 на перехресті щось показував? Потерпілий відповів, що нічого не було. Також потерпілий відповів, що одразу почув різкий запах перегару.

В подальшому було запропоновано перейти до відтворення події та встановлення механізму нанесення тілесного ушкодження. Учасники слідчого експерименту перейшли до автомобіля бордового кольору, марки ВАЗ 2108, та змоделювали ситуацію зі слів потерпілого. В подальшому перейшли до версії ОСОБА_4 , який показав, що 27.04.2020 року він разом із своєю дружиною та однорічним сином у візочку прогулювались по території ЖК «Комфорт Таун», що вони робили щодня. Підійшовши до перехрестя та ступивши на нього, переконавшись в безпеці руху, пішли по переходу на іншу сторону дороги, як в цей час повз них проїхав автомобіль на швидкості 30-40 км/г. ВАЗ 2108 не зупинився, хоча був знак про пішохідний перехід, та знак про обмеження швидкості руху по території житлового комплексу. В цей момент ОСОБА_4 був змушений зробити крок назад, потягнути на себе коляску для того, щоб її не збили. Автомобіль не намагався зупинитись, навіть не зупинився після того, як проїхав через пішохідний перехід, для того щоб переконатись в тому, що все добре. В подальшому, ОСОБА_4 побачив, що цей автомобіль паркується і оскільки вважав, що водій авто може знаходитися у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, ОСОБА_4 вирішив підійти та переконатись, що сталось та чи все гаразд у водія. Підійшовши до автомобіля, ОСОБА_4 запитав у водія про те, навіщо він тут «літає» на такій швидкості, так як це небезпечно. На що водій повідомив, що він не бачив ОСОБА_4 і що він тут їхав і не бачить, в чому проблема. Жодних вибачень водій не сказав. Водій поводив себе достатньо агресивно, жестикулював руками, а тому між ОСОБА_4 та водієм виник словесний конфлікт. Водій вийшов із автомобіля, ОСОБА_4 лівою рукою його схопив, водій в цей час жестикулював та розмахував руками, а тому ОСОБА_4 просто відштовхнув його (водія) правою рукою. На цьому слідчий експеримент було завершено.

Відповідно висновку експерта № 042-908-2020 від 26.05.2020 року - 29.05.2020 року, складеного на підставі фотокопії карти виїзду швидкої медичної допомоги № 9680 від 27.04.2020 року з ТОВ «Добробут» на ім`я ОСОБА_7 , медичної карти стаціонарного хворого №678 з Медичного центру «Консиліум Медікал» на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №678 та медичної довідки можна зробити наступні висновки.

п. 1.2 „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погодженого з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила») надано вичерпне визначення терміну ушкодження - з медичної точки тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджих факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних.

До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать:

л) закриті ушкодження органів грудної, черевної порожнини, органів заочеревного простору, порожнини таза - все за наявності загрозливих для життя явищ; Примітка. Проведення діагностичної лапаротомії, якщо відсутні ушкодження органів черевної порожнини, при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не враховується.

о) ушкодження, що спричинили шок тяжкого ступеня, масивну крововтрату, кому, гостру ниркову, печінкову недостатність, гостру недостатність дихання, кровообігу, гормональну дисфункцію, гострі розлади регіонарного і органного кровообігу, жирову чи газову емболію. Всі вони мусять підтверджуватись об`єктивними клінічними даними, результатами лабораторних та інструментальних досліджень.

У п. 4.7 Правил визначено таке: Загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесного ушкодження, а також інші насліди ушкодження, що обумовлені не власне характером цього ушкодження, а випадковими обставинами (наприклад, алкогольним сп`янінням) індивідуальними особливостями організму (наприклад, гемофілією), дефектами надання медичної допомоги тощо не повинні враховуватися при оцінці ступеня тяжкості. В таких випадках експерт зобов`язаний вказувати характер причинно-наслідкових зв`язків між ушкодженнями і такими наслідками. Ушкодження хворобливо змінених тканин і органів може бути розцінено за ступенем тяжкості як ушкодження здорових, якщо між цим ушкодженням і несприятливим кінцем є прямий причинний зв`язок".

Під час первинно відомого звернення 27.04.2020 о 00 год. 15 хв. (під час первинного огляду лікарями швидкої медичної допомоги), з урахуванням даних, що віддзеркалюють його стаціонарне лікування (у тому числі, проведених інструментальних досліджень та оперативних втручань), у ОСОБА_7 було виявлено таке тілесне ушкодження:

- закрита травма живота: ушкодження (як було зазначено клінічними лікарями у вигляді розтрощення/розриву паренхіми в ділянці воріт, відшаруванням капсули на 1/2 поверхні) селезінки, який супроводжувався масивною внутрішньочеревною кровотечею (мінімально відомим об`ємом понад 2500(мл) крові); розрив діафрагмально-тонкокишкової зв`язки (яка супроводжувалась крововиливами у брижу тонкої кишки та розривом lig. Negatogastricum).

Критерієм судово-медичної оцінки ступеню тяжкості тілесного ушкодження, є критерії небезпеки для життя (ушкодження органу заочеревного простору, яке обумовило розвиток масивної крововтрати), а тому, зазначене тілесне ушкодження, відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, відповідно п.п. 1.5, 2.1.2 та 2.1.3/л/о/ Правил.

В проекції питань Чи міг ОСОБА_7 самостійно пересуватися із тілесними ушкодженнями, виявленими у ОСОБА_7 на момент його огляду лікарями швидкої медичної допомоги «Добробут» в ніч з 27.04.20 по 28.04.20 та у відділенні інтенсивної терапії медичного центру «Консиліум Медікал» 28.04.2020 року о 08 годині 00 хвилин? Якщо так, то який час? доцільно з`ясувати питання наявності можливої відеофіксації у приміщенні лікувальної установи та вивчити власно картку виїзду швидкої медичної допомоги на ім`я ОСОБА_7 . На поточному етапі можна стверджувати, що факультативно, після заподіяння виявленого тілесного ушкодження, ОСОБА_7 не був позбавлений можливості виконувати певний об`єм активних дій, пересуватися тощо. Варто лише додати, що об`єм таких дій прямо пропорційно зменшувався по мірі наростання внутрішньочеревної кровотечі.?

Як випливає з визначення ушкодження" - "з медичної точки зору тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних", що виключає подвійне тлумачення термінів '"порушення анатомічної цілісності" та "загострення захворювань".

Утворення виявленого тілесного ушкодження за рахунок падіння на площину виключається.

Визначитись із способом спричинення виявленого тілесного ушкодження можливо під час проведення слідчого експерименту за участі кожного з учасників події.

Також, слід зазначити, що, як випливає з вивченої медичної документації ОСОБА_7 під час стаціонарного лікування у період з 28.04.2020-22.05.2020 клінічними лікарями були встановлені й такі діагнози:

№1) рання післяопераційна злукова хвороба;

№2) синдром Мелорі-Вейса; кровотеча 2 ступеню;

№3) рецидив кровотечі 13.05.2020;

№4) загострення хронічного панкреатиту; забій грудної клітки зліва; торакалгія.

З приводу діагнозу (№1) слідує, що він віддзеркалює клінічні прояви післяопераційного ускладнення (як наслідок перенесеного оперативного втручання 28.04.2020), а тому, не підлягає судово-медичній оцінці у розумінні визначення ступеню тяжкості.

З приводу діагнозів №№2-3, слід додати, що вказані діагнози віддзеркалюють клінічні прояви/перебігу соматичного захворювання та його ускладнення. Власно, захворювання не підлягає окремій судово-медичній оцінці за визначенням. Окремо може підлягати судово-медичній оцінці лише розвиток ускладнення в проекції його розвитку після отримання зазначеної травми 27.04.2020. Тому, питання Чи страждав потерпілий ОСОБА_7 якими-небудь хронічними хронічними захворюваннями які б ускладнювали процес лікування та видужання?" відноситься до компетенції комісійної судово-медичної експертизи.

З приводу діагнозу №4, необхідно зазначити, що на поточному етапі, судячи з вивченої медичної документації, судити про функціональний статус підшлункової залози не є можливим (відсутні дані динамічного нагляду до подій 27.04.2020), а тому, висловитися з приводу наявності/відсутності функціональних порушень, а тим більш, клінічного перебігу такого захворювання, як панкреатит на даному етапі неможливо.

Діагноз, який був встановлений ОСОБА_7 лікарями швидкої медичної допомоги під час його огляду 27.04.2020 - "'забій грудної клітки зліва" достатнім об`ємом клінічних даних не підтверджений (відсутність опису стану м`яких тканин грудної клітки та опису функціональних порушень органів грудної клітки), а тому, є підстави вважати встановлений діагноз необґрунтованим та недоведеним, що, відповідно, п. п. 4.6 та 4.13.1 Правил, зобов`язує утриматися від його судово-медичної оцінки. Більш огрунтована/розширена відповідь (щодо давнини утворення наявного тілесного ушкодження), може бути надана після аналізу операційного матеріалу (макропрепарат: видалена селезінка з розтрощенням та розривами паренхіми, відшаруванням капсули, який (макропрепарат) був відправлений на пато-істологічне дослідження).

Окрім цього висновок експерта № 042-1047-2020 від 23.06.2020 року, складений на основі аналізу наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та окремих матеріалів кримінального провадження, у відповідності питань поставлених на вирішення, дає підстави зробити наступні висновки.

Під час первинно відомого звернення 27.04.2020 о 00 год. 15 хв. (під час первинного огляду лікарями швидкої медичної допомоги), з урахуванням даних, що віддзеркалюють його стаціонарне лікування (у тому числі, проведених інструментальних досліджень та оперативних втручань), у ОСОБА_7 було виявлено таке тілесне ушкодження:

- закрита травма живота: ушкодження (як було зазначено клінічними лікарями у вигляді розтрощення/розриву паренхіми в ділянці воріт, відшаруванням капсули на 1/2 поверхні) селезінки, який супроводжувався масивною внутрішньочеревною кровотечею (мінімально відомим об`ємом понад 2500(мл) крові); розрив діафрагмально-тонкокишкової зв`язки (яка супроводжувалась крововиливами у брижу тонкої кишки та розривом lig. Negatogastricum).

Враховуючи відомі часові дані, обставини події, характер виявленого тілесного ушкодження та окремі морфологічні складові, є підстави вважати, що виявлене тілесне ушкодження утворилося за рахунок ударної дії тупого/тупих твердого/твердих предмету/предметів, у строк, вказаний у описовій частині, тобто, 27.04.2020.

Умовою утворення наявного тілесного ушкодження є травматична дія у напрямку передньо-бічної поверхні нижньої частини грудної клітки (на рівні реберної дуги).

Утворення виявленого тілесного ушкодження за рахунок падіння на площину виключається.

За результатами аналізу перегляду відеозаписів проведених слідчих експериментів за участі потерпілого ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що утворення наявного тілесного ушкодження внаслідок ймовірного/можливого контакту тіла потерпілого з частинами автомобіля виключається. На користь цього твердження свідчить той факт, що обидва учасника проведених слідчих експериментів зазначали, що потерпіла особа у момент заподіяння наявного тілесного ушкодження перебувала задньою поверхнею тіла до дверці автомобіля (яка була відкрита/відчинена), тобто, за таких умов, утворення наявного тілесного ушкодження з судово-медичної точки зору не є можливим.

Під час перегляду відеозапису проведеного слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 було зафіксовано найбільш ймовірний спосіб заподіяння наявного тілесного ушкодження, що було зафіксовано на таймері запису 14:13-14:15 (диск №1, з маркуванням «слідчий експеримент від 22.06.2020»), Візуалізація цього моменту надається у додатку №1.

Одночасно, під час перегляду проведеного слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 з`ясувалося, що зазначена особа під час проведення цієї слідчої дії частково відтворила ймовірно-спроможний спосіб заподіяння наявного тілесного ушкодження, що було візуалізовано у додатках №№2,3,4. Слід лише акцентувати увагу, що підозрюваний наголошує на тому, що у ділянку лівої передньобічної поверхні тулубу ОСОБА_7 мав місце поштовх. Виходячи з того, що до компетенції судово-медичного експерта не входить з`ясування обставин спричинення/заподіяння тілесних ушкоджень, у цілому, механізми заподіяння наявного тілесного ушкодження у ОСОБА_7 збігаються у ході проведення обох слідчих експериментів.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Отже, дослідивши, оцінивши та перевіривши зібрані у кримінальному провадженні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

У рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Так, умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ( ст. 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, встановлення причинного зв`язку між зазначеними діяннями та наслідками. Із суб`єктивної сторони злочин може бути вчинений із прямим або непрямим умислом ( умисна форма вини).

Кримінальна ж відповідальність за необережне тілесне ушкодження ( ст. 128 КК) настає за наявності таких саме елементів об`єктивної сторони, як і складу злочину, передбаченого ст. 121 КК, за умови, якщо були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, а за суб`єктивною стороною цей злочин проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

При визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховується локалізація, характер, механізм утворень травм і ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, у тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

У вказаному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 умисно наніс удар в живіт ОСОБА_7 , вказані обставини підтверджуються показаннями потерпілого, свідків, даними, отриманими під час проведення слідчих експериментів за участю свідків і потерпілого, даними висновку експерта про те, що виявлене тілесне ушкодження утворилося за рахунок ударної дії тупого/тупих твердого/твердих предмету/предметів. Вказані докази є логічними і послідовними, узгоджуються між собою.

В той же час, суд критично ставиться до показань обвинуваченого щодо відсутності умислу на умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, а також те, що він лише відштовхнув потерпілого рукою від себе, оскільки він надто близько стояв до нього, так як такі показання суперечать іншим доказам у кримінальному провадженні, є нелогічними зважаючи на те, що саме обвинувачений підійшов до потерпілого та саме він був ініціатором розмови, в той час як потерпілий намагався уникнути її та сісти до автомобіля, а тому суд вважає показання обвинуваченого такими, що направленні на намагання ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинення більш тяжкого злочину та понесення за його вчинення покарання, а показання його дружини свідка ОСОБА_18 такими, які направлені допомогти уникнути відповідальності обвинуваченому за більш тяжкий злочин.

Отже, за встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_4 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечним для життя, існував прямий причинний зв`язок.

Таким чином, наведені обставини, в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень, свідчать про те, що ОСОБА_4 , який є значно молодшим за потерпілого, фізично кремезнішим, завдаючи потерпілому удар в ділянку грудної порожнини, об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча і не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду здоров`ю іншій особі , тобто за умисне заподіяння ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження.

На підставі викладеного, суд вважає поза розумним сумнівом доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює приватним підприємцем, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий. Також суд враховує його вік та стан здоров`я.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, оскільки незважаючи на невизнання своєї вини у пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_4 висловив щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, а також добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, а також з урахуванням особи обвинуваченого, ставленням обвинуваченого до вчиненого, наявності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, думку потерпілого, суд вважає за доцільне призначити остаточне покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, застосувати ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових злочинів.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Потерпілий від цивільного позову відмовився.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5/ п`яти / років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 /два/ роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази у справі, а саме: СD-R диск без напису білого кольору - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1619 гривень 10 коп. за проведення судово-медичної експертизи №042-908-2020 від 26.05.2020 року - 29.05.2020 року; 1619 гривень 10 коп. за проведення судово-медичної експертизи №042-1047-2020 від 23.06.2020 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя: