09.07.2019 Справа № 756/847/17
Унікальний № 756/847/17
Провадження № 1-кп/756/186/19
У Х В А Л А

«09» липня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва,
у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
додаткових присяжних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
за участю секретаря ОСОБА_8 ,
прокурорів ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинуваченого ОСОБА_13 ,
провівши судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27, п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, -
в с т а н о в и в :
В провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває вищевказане кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про призначення по справі судову психологічну експертизу із використанням комп`ютерного поліграфу щодо, допитаного в якості свідка ОСОБА_14 . В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що під час судового розгляду, свідок обвинувачення ОСОБА_14 серед іншого показав, що у 2002 році погодився на пропозицію обвинуваченого ОСОБА_13 підшукати виконавців, які за допомогою ножа вчинять вбивство визначеної ОСОБА_13 особи голови наглядової ради ВАТ АКБ «АвтоКразБанк» ОСОБА_15 , підшукав таких виконавців, та передав їм за виконання цього вбивства готівкові грошові кошти у загальній сумі 40 000,00 (сорок тисяч) доларів США, отримані ним з цією метою за вказівкою ОСОБА_13 у касі ЗАТ КБ «Донкредитінвест». Крім того, прокурор вказав, що свідок ОСОБА_14 у своїх показаннях зазначив, що протягом 2002-2003 років він неодноразово повідомляв безпосередньо обвинуваченого ОСОБА_13 про хід підготовки до вбивства визначеної останнім особи ОСОБА_15 , та про факт його скоєння. Також в обґрунтування клопотання прокурор звернув увагу сторін кримінального провадження, що свідок ОСОБА_14 у своїх показаннях прямо зазначив, що згоден підтвердити їх під час психологічного дослідження із використанням поліграфу.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_12 категорично заперечував щодо заявленого стороною обвинувачення клопотання, вказуючи на його передчасність, а також зазначив, що достовірність показань свідка з`ясовуються за правилами ст. 96 КПК України, що мало місце під час дачі показань свідком ОСОБА_14 в цьому кримінальному провадженні. Далі захисник вказав, що на його переконання, для належної оцінки показань свідка ОСОБА_14 , не потрібні спеціальні знання, а тому підстав для призначення, та проведення експертного дослідження із використанням поліграфу відсутні.

Захисник ОСОБА_11 також заперечував, щодо задоволення заявленого клопотання, вказуючи, що вирішення його не на часі. Далі зазначив, що переконаний в тому, що перш ніж призначати психологічне дослідження із використанням поліграфу, необхідно викликати свідка ОСОБА_14 з метою його допиту, та з`ясування місця його лікування, переліку ліків, які приймає, та встановлення місця знаходження його медичної документації. В подальшому за клопотанням сторони захисту, чи сторони обвинувачення вирішити питання щодо надання тимчасового дозволу до медичної документації свідка ОСОБА_14 , з метою призначення судово-медичної експертизи щодо останнього.

Захисник ОСОБА_10 , заперечував проти призначення психологічного дослідження із використанням поліграфу щодо, допитаного в якості свідка ОСОБА_14 , та вказав, що на переконання сторони захисту, саме позиція захисту спровокувала ситуацію сумніву щодо правдивості показань свідка сторони обвинувачення ОСОБА_14 , що змусило Генеральну прокуратуру України в особі прокурора ОСОБА_9 поставити під сумнів показання свідка, та заявити порушене клопотання. Далі захисник вказав, що дотримуючись принципу презумпції невинуватості, закріпленої у статті 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому в інтересах сторони обвинувачення не може бути призначене таке дослідження з метою «розвіяння» сумнівів в достовірності показань свідка ОСОБА_14 . Крім того, захисник вказав, що стороною обвинувачення не аргументовано заявлене клопотання на законодавчому рівні, а саме не зазначено якою нормою закону передбачено призначення та проведення дослідження з використанням поліграфу. Також захисник звернув увагу учасників процесу, що прокурором не зазначається за якою саме методологією має бути проведено психологічне дослідження із використанням поліграфу, не вказується перелік експертів, яким може мути доручено таке дослідження, запитання сформульовані некоректно. Крім того, вказав, що клопотання носить політичний характер, і спрямоване на порушення загальних засад кримінального провадження, закріплені в ст. 7 КПК України, зокрема, принципу змагальності сторін. Також захисник ОСОБА_10 , вказав, що свідок ОСОБА_14 з метою отримання грошових коштів чи інших матеріальних чи нематеріальних благ, в інтересах чи під впливом інших осіб ймовірно надає у суді недостовірні показання щодо причетності ОСОБА_13 до вчинення вбивства ОСОБА_15 , тому заперечує своє знайомство з особою на ім`я ОСОБА_16 , а також факт спілкування з оточенням останнього. Просив відмовити в задоволенні клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_13 підтримав позицію своїх захисників, заперечував, проти призначення психологічного дослідження із використанням поліграфу щодо свідка ОСОБА_14 , вказуючи, що зі слів працівників воєнної прокуратури йому відомо, що результати такого дослідження можуть бути сфабриковані на користь сторони обвинувачення. При цьому вказав, що представники сторони обвинувачення, особисто зацікавлені в результаті розгляду даного кримінального провадження. Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 вказав, що ОСОБА_14 оговорює його, спотворює та перекручує обставини.

Суд присяжних, вислухавши думки учасників судового провадження, приходить до наступного.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких прокурор, суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
У свою чергу, згідно із ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, серед інших, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; забезпечення права на захист; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; публічність; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Відповідно до ст. 22 КПК України вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного й обоєктивного дослідження обставин справи зобов`язані прокурор, слідчий і особа, що проводить дізнання. На них же покладається обов`язок виявити обставини, які як викривають, так і виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.
Згідно ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Оскільки засада змагальності знаходить свій прояв у реалізації протилежних за своїм змістом функцій обвинувачення і захисту, сторони для відстоювання своїх інтересів наділяються правами, які урівнюють їх процесуальні можливості. Рівноправність сторін означає, що кожна з них користується однаковим обсягом процесуальних прав для здійснення своїх функцій і жодна із сторін не має перед судом переваг у доведеності переконливості своєї позиції, заявлені та задоволенні клопотань, поданні скарг, доказів тощо.
Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленому у ст. 26 КПК України, визначається правове положення, згідно з яким сторонам кримінального провадження надається і забезпечується можливість вільно в межах, встановлених кримінальним процесуальним законом, обирати способи здійснення своїх матеріальних і процесуальних прав і використовувати на власний розсуд передбачені законом піблічні засоби їхнього захисту. Конкретизація приписів засад диспозитивності міститься в нормах пкримінально процесуального закону, в яких йдеться про реалізацію сторонами своїх прав, зокрема, давати пояснення, показання, заявляти клопотання, подавати докази та ін.
Відповідно до ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зокрема, згідно ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
В свою чергу, відповідно до ч 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Отже, відповідно до ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження, за наявності підстав, передбачених ст.242 КПК України має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі або експерту.

До ухвали суду про доручення проведення експертизи включаються питання, поставлені перед експертом учасниками судового провадження, судом.
Відповідно до ст.242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Відповідно до п.6.8 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» під час проведення психологічної експертизи з метою отримання орієнтувальної інформації можуть проводитися опитування із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа.
З огляду на наведене, виходячи із засад кримінального провадження, а також враховуючи те, що для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, суд присяжних вважає за доцільне задовольнити заявлене стороною обвинувачення клопотання, та доручити експертній установі провести судову психологічну експертизу із використанням комп`ютерного поліграфу щодо допитаного в якості свідка у даному кримінальному проваджені ОСОБА_14 .

Одночасно суд присяжних роз`яснює сторонам кримінального провадження, зокрема, стороні захисту, що в разі необхідності, останні мають право звернутись з відповідними клопотаннями про призначення в рамках даного кримінального провадження експертиз.

Керуючись ст.ст. 84, 85, 93, 94, 177, 197, 242, 332, 509 КПК України, суд присяжних,
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про призначення психологічної експертизи із використанням комп`ютерного поліграфу - задовольнити.
Призначити судову психологічну експертизу із використанням комп`ютерного поліграфу у кримінальному провадженні № 756/847/17 (№ 1-кп/756/186/19) по обвинуваченню ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27, п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України щодо допитаного в якості свідка у даному кримінальному проваджені ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проведення експертизи доручити експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
На вирішення експертів поставити наступні запитання:

- чи виявляються у свідка ОСОБА_14 у ході психологічного дослідження із використанням поліграфу психофізіологічні реакції, які свідчать про те, що свідок ОСОБА_14 у 2002 році погодився на пропозицію обвинуваченого ОСОБА_13 підшукати виконавців, які за допомогою ножа вчинять вбивство визначеної обвинуваченим ОСОБА_13 особи ОСОБА_15 , підшукав таких виконавців, та передав їм за виконання цього вбивства готівкові грошові кошти у загальній сумі 40 (сорок) тисяч доларів США, отримані ним з цією метою за вказівкою обвинуваченого ОСОБА_13 у касі ЗАТ КБ «Донкредитінвест»?
- чи виявляються у свідка ОСОБА_14 у ході психологічного дослідження із використанням поліграфу психофізіологічні реакції, які свідчать про те, що свідок ОСОБА_14 протягом 2002-2003 років повідомляв безпосередньо обвинуваченого ОСОБА_13 про хід підготовки до вбивства визначеної останнім особи ОСОБА_15 , та про факт його скоєння?
- чи виявляються у свідка ОСОБА_14 у ході психологічного дослідження із використанням поліграфу психофізіологічні реакції, які свідчать про те, що свідок ОСОБА_14 надавав у суді показання щодо причетності обвинуваченого ОСОБА_13 до вчинення вбивства ОСОБА_15 , з метою отримання грошових коштів чи інших матеріальних чи нематеріальних благ, або надавав такі показання в інтересах чи під впливом інших осіб?
Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Судову психологічну експертизу із використанням комп`ютерного поліграфу щодо допитаного в якості свідка у даному кримінальному проваджені ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проводити за обов`язкової наявності згоди останнього.

Надати в розпорядження експертів матеріали кримінального провадження, зокрема, обвинувальний акт, копію носія інформації фіксування судового засідання за допомогою технічними засобами (аудіо-диску). В разі необхідності, за клопотанням експертів, надати інші матеріали кримінального провадження.

За наслідками проведеної експертизи висновок експерта просимо направити на адресу Оболонського районного суду м. Києва (судді ОСОБА_1 ).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий судя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
ОСОБА_17 ОСОБА_3
ОСОБА_4
ОСОБА_5