Справа № 504/3484/19
Провадження № 1-кп/504/353/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.11.2021смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 10, смт. Доброслав, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000288 від 28.08.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Липовець Вінницької області, українця за національністю, громадянина України, освіта середня (спеціальна), не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за контрактом, стрільця регулювальника комендантського відділення комендантського взводу ВЧ НОМЕР_1 , солдата, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

за участі прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
27.06.2018 року ОСОБА_4 укладено контракт з Міністерством оборони України в особі т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України терміном на посадах осіб рядового складу, терміном на 3 (три) роки та того ж дня відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 29-РС від 27.06.2018 року ОСОБА_4 прийнятий на військову службу за контрактом напосаду водія-електрика відділення штабних машин взводу зв`язку польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 140 від27.06.2018 року ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та вважається таким, що прийняв вищезазначену посаду та справи 27.06.2018 року.
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).
Відтак, з 27.06.2018 року, тобто з дня зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.
В подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 18-РС від 23.05.2019 року ОСОБА_4 призначено на посаду регулювальникакомендантського відділення комендантського взводу кадру управління НОМЕР_2 окремої піхотної бригади, військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Згідно п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, солдат ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, ставши на злочинний шлях та діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, о 08 год. 40 хв. 25.06.2019 року в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 24.09.2019 року, перебуваючи за місцем свого мешкання в м. Липовець Вінницької області, проводячи свій час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
24.09.2019 року солдат ОСОБА_4 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 , повідомив про себе, як про військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину та приступив до виконання обов`язків з військової служби.
Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, при цьому пояснив, що дійсно він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця регулювальника комендантського відділення комендантською взводу військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно,усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, о 08 год. 40 хв. 25.06.2019 року, самовільно залишив місце служби - військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження служби до 08 год. 30 хв. 24.09.2019 року, проводячи свій час на власний розсуд за місцем свого мешкання, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
У скоєному ОСОБА_4 розкаюється, докази його вини, добуті досудовим розслідуванням, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин провадження і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позицій.

Визнавши недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, проти чого не заперечують учасники судового розгляду, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, суд обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), а саме в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця регулювальника комендантського відділення комендантською взводу військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно,усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, о 08 год. 40 хв. 25.06.2019 року, самовільно залишив місце служби - військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження служби до 08 год. 30 хв. 24.09.2019 року, проводячи свій час на власний розсуд за місцем свого мешкання, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного обвинуваченим діяння, те що воно відноситься до тяжких злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, позитивно характеризується за місцем проживання та місцем служби, має задовільний стан здоров`я, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи особу винного, думку прокурора, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно обрати покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, враховуючи викладене, суд вважає, що при обранні ОСОБА_4 міри покарання у виді позбавлення волі, можливо застосувати дію ст. 75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Засоби забезпечення кримінального провадження та запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались, та підстав для їх обрання судом не вбачається.

Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано.

Судові витрати по провадженню відсутні.

Речові докази по провадженню відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 371 - 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Застосувати ст. 75 КК України та звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 1 (одного) року іспитового терміну ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину).

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На період проходження служби покласти контроль за виконанням обов`язків на командира військової частини НОМЕР_1 , а після звільнення на уповноважений орган з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1