Справа № 736/284/20
№ провадження 1-кп/738/19/2021
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:
судді - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 березня 2019 року за №0000094, про обвинувачення
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Корюківка Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2019 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки

у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_3 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
Так, в березні 2019 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, близько 15-00 години, ОСОБА_2 з метою крадіжки чужого майна прибув до господарства, розташованого по АДРЕСА_1 , де шляхом вільного доступу потрапив на територію господарства, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання негативних наслідків, умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом підбору ключа, відчинив вхідні двері та проник в середину нежилого будинку, звідки вчинив крадіжку бувшого у використанні циркулярного верстата, виготовленого кустарним способом, вартість якого згідно з довідкою №01 від 22 січня 2020 року, складає 4350 гривень; бувшого у використанні чотирьохжильного електричного кабелю з ізоляцією чорного кольору, довжиною 30 метрів, вартість якого згідно з довідкою №01 від 22 січня 2020 року складає 850 гривень; бувшого у використанні електродвигуна АИР потужністю 1,5 кВТ, 9000 обертів на хвилину, вартість якого згідно з довідкою №01 від 22 січня 2020 року складає 1350 гривень; механічних металевих ваг ВТЦ-10, вартість яких згідно з висновком експерта №3201-3205/19-24 від 19 серпня 2019 року складає 200 гривень; восьми вагових гир, вартість яких згідно з висновком експерта №3201-3205/19-24 від 19 серпня 2019 року складає 400 гривень, чим спричинив ОСОБА_5 шкоду на загальну суму 7150 гривень.
Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Дії ОСОБА_2 підлягають кваліфікації за частиною 3 статті 185 КК України - як повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушенння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Показання обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_2 під час судового розгляду визнав себе винуватим за висунутим обвинуваченням, правову кваліфікацію своїх дій не оспорював, щиро розкаявся у вчиненому та показав, що в березні 2019 року у вечірню пору доби, прибув до господарства по АДРЕСА_1 , відкрив двері будинку ключем від автомобіля, зайшов у будинок, де побачив верстат, ваги, кабель, які виніс з будинку в кінець городу, розібравши перед цим верстат на запчастини, а наступного дня приїхав автомобілем, все завантажив на відвіз на металоприймальний пункт, яку суму грошей отримав вже не пам`ятає, гроші витратив на власні потреби. Обвинувачений в судовому засіданні вибачився перед потерпілим, зазначив, що відшкодував потерпілому шкоду у розмірі 7150 гривень згідно з обвинувальним актом, просив суд суворо не карати.
Показання потерпілого.
Потерпілий ОСОБА_5 під час судового розгляду показав, що він займається будівництвом нового будинку по АДРЕСА_1 , коли в березні 2019 року він приїхав до вказаного будинку, то виявив, що вхідні двері будинку були відімкнені, зайшов у середину будинку й виявив зникнення майна, про що повідомив на лінію 102, коли приїхали працівники поліції він написав заяву про вчинене кримінальне правопорушення. Потерпілий підтвердив відшкодування йому обвинуваченим 7150 гривень, але він не погоджується з вартістю викраденого циркулярного верстата, яка була встановлена слідчим.
Потерпілий наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання, посилаючись на те, що останній двічі обікрав його, а тому він не може його пробачити.
Документи, висновки експертів, зібрані стороною обвинувачення.
У Протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28 березня 2019 року зафіксовано прийняття від ОСОБА_5 усної заяви про крадіжку саморобної циркулярної пили в зборі та близько 30 метрів мідного кабелю, останній зазначив, що в період з осені 2018 року по 28 березня 2019 року невідома особа здійснила крадіжку циркулярного верстата в зборі та мідного кабелю довжиною близько 30 метрів з нежилого домоволодіння (будівництва), розташованого по АДРЕСА_1 , завдані йому збитки оцінює в 10 000 гривень (том 1, а.к.п.125).
З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000094 вбачається, що 29 березня 2019 року до ЄДРДР за заявою ОСОБА_5 були внесені відомості з коротким викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, з попередньою кваліфікацією дій за частиною 3 статті 185 КК України, про те, що в період часу з осені 2018 року по 28 березня 2019 року невстановлена особа проникла до будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , звідки вчинила крадіжку циркулярного верстата (станка) в зборі та мідного кабелю довжиною близько 30 метрів, належних ОСОБА_5 ( том 1, а.к.п. 124).
У Протоколі огляду місця події від 29 березня 2019 року та фототаблицях до нього зафіксовано проведення огляду нежилого будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , з дозволу ОСОБА_5 , під час якого встановлено загальний вигляд господарства та будинку, який має два поверхи, вхід до будинку, який здійснюється через двоє дерев`яних дверей, які на момент огляду зачинені та не пошкоджені. В середині будинку на першому поверсі ОСОБА_5 показав місце, де знаходилися до викрадення механічні ваги та декілька гир до них, а на другому поверсі місце, де знаходився до викрадення циркулярний верстат з кабелем до нього (том 1, а.к.п. 127-130).
Під час проведення огляду території металоприймального пункту «Укрметцентр», розташованого по АДРЕСА_2 , з участю потерпілого ОСОБА_5 , було виявлено металеву частину станини циркулярного станка, яка, як пояснив потерпілий ОСОБА_5 , є частиною станини викраденого циркулярного станка. Як пояснив ОСОБА_8 дану металеву частину циркулярного станка здав його дружині ОСОБА_9 . Зазначене зафіксовано у Протоколі огляді місця події від 05 листопада 2019 року (том 1, а.к.п. 138-140).
Згідно з висновком експерта №3201-3205/19-24 від 19 серпня 2019 року, за результатами проведення судової товарознавчої експертизи встановлено, що вартість механічних металевих ваг ВТЦ-10 станом на лютий 2019 року може складати 200 гривень; вартість восьми вагових гир, а саме двох гир по 2 кг, однієї гирі 5 кг, трьох гир по 1 кг та двох гир по 500 грамів станом на лютий 2019 року може складати 400 гривень. Визначити вартість циркулярного станка виготовленого кустарним методом виробництва, мідного чотирьох жильного електричного кабелю з ізоляцією чорного кольору, довжиною 30 метрів та електродвигуна АИР потужністю 1,5 кВт не вдалося (том 1, а.к.п. 134-136).
Згідно з довідкою №01 від 222 січня 2010 року, виданою ПП «ТОРГ-СВ», станом на березень 2019 року вартість б/в саморобного циркулярного станка, з металевою станиною, валом, фуганком, фрезою, ножами та електричним двигуном АИР потужністю 4 КВт, 2800 обертів на хвилину, могла складати 4350 гривень; б/в мідного чотирьох жильного електричного кабелю з ізоляцією чорного кольору, довжиною 30 метрів 850 гривень; б/в електродвигуна АИР потужністю 1,5 кВТ, 900 обертів на хвилину, - 1350 гривень (а.к.п. 141).
Оцінюючи досліджені під час судового розгляду вищезазначені докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року, N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

В обвинувальному акті зазначено, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 є щире каяття, з чим погоджується і суд.

Також матеріалами справи підтверджено та не заперечується потерпілим ОСОБА_5 відшкодування йому обвинуваченим 7150 гривень завданої шкоди, а тому суд вважає необхідним визнати обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 судом не встановлено.

Твердження представника потерпілого щодо визнання обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, суд відхиляє з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, відносно якої здійснюється кримінальне провадження.
Як вбачається з обвинувального акта, жодна обставина, що обтяжує покарання обвинуваченого, не була виявлена.
Таким чином, суд, визнавши обставиною, що обтяжує покарання, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вийде за межі обвинувачення та погіршить становище обвинуваченого.
Мотиви призначення покарання.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненного кримінального правопорушення.

Статті 65-73 КК є кримінально-правовими нормами, які визначають загальні засади та правила призначення покарання.

Питання призначення покарання визначає форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.
Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, злочини вчинив з корисливих мотивів та щодо особи похилого віку, перебуває на обліку військовозобов`язаних з 06 квітня 2017 року в ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, згідно з довідкою №5420 від 20 серпня 2019 року, виданою Корюківською міською радою, компрометуючі матеріали на ОСОБА_2 відсутні, згідно з характеристикою депутата міської ради ОСОБА_11 обвинувачений характеризується позитивно, проживає з батьком, який є інвалідом третьої групи, за станом здоров`я має хронічні захворювання, зі слів обвинуваченого працює, проте підтверджуючі документи не надав.

Згідно з досудовою доповіддю від 20 березня 2020 року, підготовленою Корюківським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, надано висновок про середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та зазначено, що виправлення ОСОБА_2 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб (том 1, а.к.п. 24-25).
Враховуючи особу обвинуваченого його вік, матеріальний та сімейний стан, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його вчинення, відношення обвинуваченого до вчиненого і його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують покарання, разом з тим відсутність обставин, що обтяжують покарання; з урахуванням позиції сторін кримінального провадження, в тому числі і думки потерпілого, який наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання, яка може враховуватись судом, але не є вирішальною, а також використовуючи дискреційні повноваження, суд дійшов висновку призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією частини 3 статті 185 КК України.
Оскільки ОСОБА_2 кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні вчинив до постановлення вироку Корюківським районним судом Чернігівської області від 05 листопада 2019 року за вчинене ним кримінальне правопорушення 15 листопада 2018 року, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2019 року, яким до ОСОБА_2 було застосоване звільнення від покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд також враховує позицію сторони обвинувачення, яка підтримує публічне обвинувачення і реалізує відповідну функцію держави в кримінальному провадженні, яка зводиться до можливості застосування статті 75 КК України в правовідносинах, що розглядаються.

З урахуванням тяжкості злочину, який вчинив ОСОБА_12 , його особи, а саме його віку, складу сім`ї, соціальних зв`язків та схильностей, наслідків, які настали від злочину, з урахуванням висновків, викладених у досудовій доповіді стосовно обвинуваченого, а також з урахуванням другорядної ролі кари, як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_2 без відбування покарання у виді позбавлення волі та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до положень статті 75 КК України та покладанням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень статтей 75, 76 КК України є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень і таким, що не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.
Мотиви ухвалення рішення про запобіжні заходи.
Під час судового розгляду кримінального провадження до ОСОБА_2 запобіжні заходи не застосувались, суд також вважає можливим їх не застосовувати до набрання вироком законної сили.
Мотиви ухвалення рішення щодо цивільного позову.
У даному кримінальному провадженні заявлений цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, згідно з яким ОСОБА_5 просив стягнути із ОСОБА_2 на його користь майнову шкоду у розмірі 20 000 гривень та 10 000 гривень моральної шкоди (том 1, а.к.п. 12-14). ОСОБА_5 посилається на те, що він не погоджується з вартістю викраденого у нього майна, яка була встановлена слідчим, все викрадене майно оцінює в 20 000 гривень. Моральна шкода, яку ОСОБА_5 оцінив в 10 000 гривень, на його думку, полягає в тому, що ОСОБА_2 вдруге незаконно проник до нього в будинок та заволодів його майном, внаслідок чого він пережив нервовий стрес та погіршився стан його здоров`я, він вимушений був звертатися до поліції, брати участь у слідчих діях, на що витрачав свій особистий час.
Цивільний відповідач обвинувачений ОСОБА_2 під час судового розгляду частково визнав цивільний позов, а саме у частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн, та просив відмовити у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, оскільки він добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_5 завдану злочином майнову шкоду у розмірі 7150 гривень згідно з обвинувальним актом.
ОСОБА_5 та його представник під час судового розгляду підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили задовольнити цивільний позов.
Вирішуючи цивільний позов суд дійшов наступних висновків.
Так, статтями 127, 128 КПК передбачено право особи на відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, шляхом її стягнення за судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказані обставини можуть бути елементами складу відповідних злочинів, а також впливати на визначення міри відповідальності винної особи.
У пункті 7 ч. 1 ст. 368 КПК зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.
Як передбачено у ч. 1 ст. 1166 ЦК, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК, до складу реальних збитків як одного з елементів майнової шкоди входять втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. При цьому, згідно зі ст. 1192 ЦК, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілим цивільним позивачем ОСОБА_5 пред`явлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого вартості викраденого у нього майна, яке він оцінює в 20 000 гривень.
За змістом статей 127, 128 КПК, ст. 22 ЦК сума відшкодування за цивільним позовом у кримінальному провадженні не обов`язково має збігатися з розміром завданої злочином шкоди, вказаним в обвинуваченні, яке суд визнав доведеним. Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода як обставина, що впливає на його кваліфікацію та вирішення інших питань, пов`язаних із притягненням особи до кримінальної відповідальності, та відшкодування збитків, як спосіб захисту порушеного цивільного права і компенсаційний механізм, мають неоднакову юридичну природу, відрізняються за критеріями визначення і правовими наслідками. Зокрема, розмір відшкодування збитків є предметом позовних вимог у межах заявленого цивільного позову, доводиться цивільним позивачем (потерпілим) самостійно за правилами цивільного судочинства з дотриманням приписів ч. 5 ст. 128 КПК і не охоплюється межами обвинувачення, яке висувається прокурором в обвинувальному акті або постанові про зміну обвинувачення в суді і обов`язок доказування якого покладається на державного обвинувача.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З наведених норм процесуального закону вбачається, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.
Тобто, доводячи свої позовні вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної крадіжкою майна, позивач повинен подати суду належні та допустимі докази, що підтверджують його вартість.
Так, суд сприяв в отриманні доказів на підтвердження вартості викраденого майна, ухвалою від 11 березня 2021 року було задоволено клопотання представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 та призначено судову товарознавчу експертизу у даному кримінальному провадженні, проте експертом суду надано повідомлення про неможливість проведення судової експертизи.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2021 року в задоволенні клопотання представника потерпілого про призначення судової товарознавчої експертизи щодо оцінки кожної складової частини викраденого верстата відмовлено.
У той же час, суд вважає необхідним зазначити про те, що пояснення потерпілого ОСОБА_5 під час судового розгляду не були послідовними та незмінними, та не є такими, що повністю узгоджуються із іншими матеріалами кримінального провадження. Зокрема, надані потерпілим вихідні дані щодо викраденого циркулярного верстата з метою визначення експертом його вартості, постійно змінювалися, більшість інформації, як зазначив потерпілий, він черпав з Інтернет джерел, яка є актуальною на даний час, а не на час придбання, реконструювання та викрадення циркулярного верстата. Як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, у клопотанні про призначення судової товарознавчої експертизи потерпілий зазначав, що циркулярний верстат був придбаний ним у 1996 році, а використовувався з 2009 року, проте під час вирішення клопотань експерта про надання уточнюючої інформації, потерпілий надав інформацію про реконструкцію верстата у листопаді-грудні 2018 року, а саме про заміну майже всіх комплектуючих деталей верстата новими та про його використання після реконструкції у січні 2019 року протягом незначного часу. Проте, такі показання потерпілого не узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, а саме з Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28 березня 2019 року, у якому зафіксовано усну заяву ОСОБА_5 про крадіжку саморобної циркулярної пили в зборі та близько 30 метрів мідного кабелю в період з осені 2018 року по 28 березня 2019 року.
Згідно з матеріалами справи, обвинуваченим ОСОБА_2 завдано ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 7150 гривень. Як вбачається з розписки від 01 вересня 2020 року ОСОБА_2 відшкодував ОСОБА_5 майнову шкоду завдану крадіжкою майна у сумі 7150 гривень (том 1, а.к.п.48). Вказані обставини підтвердив потерпілий ОСОБА_5 під час судового розгляду.
Таким чином, вирішуючи цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_2 20 000 гривень майнової шкоди суд враховує те, що діями обвинуваченого, внаслідок викрадення майна потерпілого, останньому заподіяна майнова шкода, проте на підтвердження своїх позовних вимог, цивільний позивач не надав суду належних доказів щодо вартості викраденого у нього майна на загальну суму 20 000 гривень, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення з останнього на його користь 20 000 гривень майнової шкоди.
Що стосується цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 гривень, то суд дійшов висновку про його задоволення в повному обсязі, з огляду на таке.
Згідно з положеннями статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
Відповідно до ст. 1167 ЦК під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Суд дійшов висновку, що позивачу була заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, фізичних та нервових потрясіннях, неможливості вести звичний для потерпілого спосіб життя внаслідок крадіжки належного йому майна.
Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням віку та майнового стану відповідача, визнання останнім позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині в повному обсязі та стягнення на користь ОСОБА_5 10 000 гривень.
Мотиви ухвалення рішення щодо речових доказів і документів.
Суд вирішує питання щодо речових доказів відповідно до положень статті 100 КПК України.
Речові докази: металевий елемент частину станини циркулярного станка, яка передана на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Корюківського ВП МВП ГУНП в Чернігівській області передати законному володільцю.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експерта в сумі 1099 гривень підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь держави (том 1, а.к.п. 137).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком та покарання, призначеного вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 05 листопада 2019 року у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, остаточно визначити ОСОБА_2 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 10 000 (десять тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експерта, у сумі 1099 гривень.
Речові докази: металевий елемент частину станини циркулярного станка, яка передана на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Корюківського ВП МВП ГУНП в Чернігівській області передати законному володільцю.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1