печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 13.08.2021 року в рамках кримінального провадження № 0000808 від 18.08.2020 року та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 13.08.2021 року в рамках кримінального провадження № 0000808 від 18.08.2020 року та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування доводів та вимог скарги особа, яка її подала вказує, що повідомлення про підозру від 13.08.2021 року ОСОБА_5 ґрунтується виключно на припущеннях, оскільки у розпорядженні сторони обвинувачення як на момент повідомлення про підозру, так і станом на день подання даної скарги відсутні достатні докази вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому протиправних дій, а саме повідомлення про підозру ОСОБА_5 здійснене стороною обвинувачення без встановлення мінімально необхідних обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Крім того, органом досудового розслідування у повідомленні про підозру не визначено мети та мотиву дій ОСОБА_5 , часу, місця та інших істотних обставин вчинення епізодів кримінально-протиправних діянь, що входять до складу продовжуваного злочину, наявні суперечності щодо виду співучасті.

Разом з тим, за версією сторони обвинувачення, одним із головних незаконних дій організованої групи, у тому числі пособників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , є стягнення плати за транспортування тимчасово затриманих ТЗ у розмірі 1270 грн., тоді як Наказ № 967/1218/869 від 10.10.2013 року визначав таку плату у розмірі 600 грн. Визначена у розмірі 1270 грн. плата за вказану послугу безпосередньо вплинула на визнання дій учасників організованої групи кримінально-протиправними та висновок про заподіяння шкоди, що спричинила тяжкі наслідки. Відповідні твердження у повідомленні про підозру є очевидно необґрунтованими, оскільки стороною обвинувачення невірно застосовані нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини, а саме застосовані акти, що не підлягали застосуванню при оцінці законності формування плати за транспортування тимчасово затриманих ТЗ, відтак наведені обставини тягнуть за собою підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_5 .

В судовому засіданні адвокат доводи скарги підтримав та просив скаргу задовольнити, а оскаржуване повідомлення скасувати та зобов`язати уповноважену особу Офісу Генерального прокурора до компетенції якої віднесено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000808 від 18.08.2020 року вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про оголошення підозри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Прокурор в судовому засіданні доводи скарги не визнав, проти її задоволення заперечував, вважав оскаржуване повідомлення про підозру обґрунтованим та таким, що в повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 276 - 278 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення сторін, приходить до наступного висновку.

З матеріалів скарги вбачається, що у провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000808 від 18.08.2020 року за фактами зловживання службовим становищем, заволодіння чужим майном шляхом зловживань та службового підроблення, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження, ОСОБА_5 13.08.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є, зокрема, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Пункт 14 ч. 1 ст. 3 КПК України визначає, що притягнення до кримінальної відповідальності це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Частина 1 статті 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно п. 10 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржене, зокрема, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Праву підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України, яка має назву «Повідомлення про підозру» та складається з таких статей: «Випадки повідомлення про підозру» (стаття 276); «Зміст письмового повідомлення про підозру» (стаття 277); «Вручення письмового повідомлення про підозру» (стаття 278). Отже, саме така побудова глави дає підстави зробити висновок, що законодавець пов`язує процесуальну діяльність із повідомлення про підозру з сукупністю процесуальних дій слідчого та/або прокурора, зміст яких полягає у встановленні юридичних і фактичних підстав для повідомлення про підозру (стаття 276 КПК), складанні письмового процесуального документа (повідомлення про підозру) (стаття 277 КПК) та його врученні особі (стаття 278 КПК).

Згідно вимог ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 277 КПК України, повідомлення має містити: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в діях конкретного складу злочину. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ніщо, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення у злочині. Правоохоронні органи зобов`язані компенсувати моральну шкоду людині, що була завдана безпідставним притягненням її до відповідальності.
З тексту повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 13.08.2021 року, вбачається, що одним із головних незаконних діянь організованої групи, у тому числі ОСОБА_5 є стягнення плати за транспортування тимчасово затриманих ТЗ у розмірі 1270 грн., тоді як Наказ № 967/1218/869 від 10.10.2013 року визначав таку плату у розмірі 600 грн. Визначена у розмірі 1270 грн. плата за вказану послугу безпосередньо вплинула на визнання дій учасників організованої групи кримінально-протиправними та висновок про заподіяння шкоди, що спричинила тяжкі наслідки.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання», визначено процедуру тимчасового затримання транспортних засобів працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції (далі - поліцейські), зберігання таких транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, а також їх повернення.

Відповідно до ч. 3 цього Порядку, доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів - евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов`язану з транспортуванням транспортних засобів, і з якими територіальним (у тому числі міжрегіональним) органом Національної поліції укладені в установленому порядку договори.

Згідно з п. 2 ч. 12 цього Порядку, умовами повернення зазначеним особам транспортного засобу є оплата вартості послуги з транспортування та/або зберігання транспортного засобу, а в разі винесення постанови про накладення стягнення у вигляді штрафу - його сплата.

Крім того існує інша Постанова Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року № 990 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання», Порядком якої визначено процедуру тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів, зберігання таких транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, а також їх повернення.

Відповідно до ч. 3 цього Порядку, доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою спеціальних автомобілів-евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов`язану із транспортуванням транспортних засобів, і з якими органами місцевого самоврядування укладено в установленому законодавством порядку договори.

Згідно з п. 2 ч. 12 цього Порядку, умовами повернення зазначеним особам транспортного засобу є оплата вартості послуг з доставлення та/або зберігання транспортного засобу та сплата штрафу за вчинене правопорушення.

Встановлено, що Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерства фінансів України «Про затвердження розмірів плат за транспортування і зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках (стоянках)» від 10.10.2013 року № 967/1218/869, відповідно до підпункту 83.11 пункту 83 розділу VI Національного плану дій на 2013 рік щодо впровадження Програми економічних реформ на 2010-2014 роки Заможне суспільство, конкурентоспроможна економіка, ефективна держава, затвердженого Указом Президента України від 12 березня 2013 року № 128, та пункту 13 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102, затверджено розміри плат за транспортування і зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках (стоянках).

Тобто, вищевказаний наказ був прийнятий, саме на виконання пункту 13 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1102.
Відтак приходжу до висновку, що відповідно до п. 1 вказаного Порядку № 1102 від 17.12.2008 року цей Порядок визначає процедуру тимчасового затримання транспортних засобів працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції, зберігання таких транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, а також їх повернення. Тобто, Порядок № 1102 від 17.12.2008 року та затверджені на підставі нього у Наказі № 967/1218/869 від 10.10.2013 року розміри плат за транспортування ТЗ застосовуються виключно у випадку проведення тимчасового затримання ТЗ саме працівниками поліції та подальшого доставлення ТЗ за допомогою евакуаторів (далі - евакуатор), у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов`язану з транспортуванням транспортних засобів, і з якими територіальним (у тому числі міжрегіональним) органом Національної поліції укладені в установленому порядку договори.

Отже, визначені у Наказі № 967/1218/869 від 10.10.2013 року розміри плат застосовуються виключно у випадку затримання ТЗ працівниками поліції і є обов`язковими лише для суб`єктів господарювання, що проводять діяльність з транспортування ТЗ та які уклали відповідні договори саме з національною поліцією.

Спеціальним підзаконним нормативно-правовим актом, що визначає тимчасове затримання інспекторами з паркування ТЗ є Порядок тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затверджений постановою КМУ від 14.11.2018 № 990, який визначає процедуру тимчасового затримання саме інспекторами з паркування транспортних засобів та доставлення таких ТЗ на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за допомогою евакуаторів, у тому числі тих, що належать підприємствам, установам та організаціям, які провадять діяльність, пов`язану із транспортуванням транспортних засобів, і з якими органами місцевого самоврядування укладено в установленому законодавством порядку договори. Порядок № 990 від 14.11.2018 року (на відміну від Порядку № 1102 від 17.12.2008 року) не містить як обов`язкових до застосування розмірів плат за транспортування ТЗ, так і положень про те, що такі плати встановлюють на підставі Наказу № 967/1218/869 від 10.10.2013 року.

Отже, затверджені Наказом № 967/1218/869 від 10.10.2013 року розміри плат за транспортування ТЗ не застосовуються до випадків тимчасового затримання ТЗ інспекторами з паркування, які згідно ч. 3 ст. 219 КУпАП виконують відповідні функції від імені виконавчих комітетів сільських, селищних та міських рад (у даному випадку інспекторів з паркування КМДА), та не є обов`язковими у договірних відносинах органів місцевого самоврядування та суб`єктів господарювання, що проводять діяльність з транспортування.

Крім того слідчий суддя вважає, що доводи захисника, а саме, що:

за більше ніж 1 рік та 3 місяці місяців загального строку досудового розслідування стороною обвинувачення не були здобуті докази на підтвердження обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 як директор ТОВ Експрес-Т, яке лише надавало ТОВ Евакуатор Сервіс, ТОВ Експедиція 777 і ТОВ Автосос-Сервіс в оренду евакуатори та іншого обладнання для доставки тимчасово затриманих ТЗ, вступав у будь-яку злочинну змову з вказаним в повідомленні про підозру особами, схиляв або ж сприяв вчиненню інкримінованих йому кримінально-протиправних дій;

ОСОБА_5 мав безпосередній влив на службових ТОВ Евакуатор Сервіс, ТОВ Експедиція 777 і ТОВ Автосос-Сервіс, які здійснювали евакуацію тимчасово затриманих ТЗ, оскільки вказані юридичні особи були серед багатьох інших, кому в оренду надавались евакуатори та іншого обладнання;

ОСОБА_5 не мав жодного відношення до процесу укладення договорів між КМДА та ТОВ Евакуатор Сервіс, ТОВ Експедиція 777 і ТОВ Автосос-Сервіс щодо здійснення евакуації тимчасового затримання транспортних засобів на території м. Києва, не впливав і не міг впливати на формування істотних умов цих договір, зокрема до формування плати за транспортування тимчасово затриманих ТЗ у розмірі 1270 грн., заслуговують на увагу та є підтвердженням необґрунтованості повідомлення про підозру, заслуховують на увагу.

Крім того, повідомлення про підозру не містить відомостей коли саме і за яких обставин ОСОБА_5 приєднався до організованої групи, а стороною обвинувачення у змісті повідомленні про підозру не визначено мотив і мету.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слід зауважити, що всупереч вимогам п. 6 ст. 277 КПК України, в повідомленні про підозру від 13.08.2021 року не зазначено стислого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, часу, місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , а також інших суттєвих обставин, відомих на момент вручення вказаного повідомлення, зокрема відсутні докази, які обґрунтовані на підставі зібраних органом досудового розслідування, тобто відсутні посилання слідчого на такі докази, що ОСОБА_5 зловживав владою або службовим становищем, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи з використанням влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що є складовою інкримінованого злочину.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 було здійснено в порядку, передбаченому КПК України, однак зміст такого повідомлення не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тобто не відповідає п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

З огляду на вище викладене, слідчий суддя знаходить слушними доводи сторони захисту щодо невідповідності пред`явленої ОСОБА_5 підозри вимогам ст. 277 КПК України.
Крім того, приходжу до переконання, що зміст повідомлення не може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.
Тобто в змісті повідомлення про підозру ОСОБА_5 відсутні фактичні обставини події, як вимагають положення ст. 277 ч. 1 п. 6 КПК України, які б виключали сумніви щодо того, що кримінальне правопорушення справді відбулося; кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; діяння підозрюваної особи містить об`єктивну сторону складу конкретного кримінального правопорушення.
Враховуючи вище викладене, а також те, що прокурором в судовому засіданні не надано достатніх та належних доказів на спростування доводів викладених у скарзі, та доказів на підтвердження обґрунтованості повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 13.08.2021 року, слідчий суддя дійшов до переконання, що скаргу слід задовольнити, а повідомлення про підозру від 13.08.2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України у кримінальному провадженні № 0000808 від 18.08.2020 року, складене слідчим в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_7 та погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 скасувати та зобов`язати уповноважену особу Офісу Генерального прокурора до компетенції якої віднесено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000808 від 18.08.2020 року вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про оголошення підозри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 111-135, 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити.

Скасувати повідомлення про підозру від 13.08.2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України у кримінальному провадженні № 0000808 від 18.08.2020 року, складене слідчим в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_7 та погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 .

Зобов`язати уповноважену особу Офісу Генерального прокурора до компетенції якої віднесено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000808 від 18.08.2020 року вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про оголошення підозри ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1