ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 648/1760/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11 - кп/819/99/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.191 КК України
У Х В А Л А
іменем України
11 січня 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000872 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2021, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку села Гончарне Білозерського району Херсонської області, громадянку України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,
засуджено за ч.2 ст.191 КК України на 1 рік обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 1 рік.
Вирішено питання про процесуальні витрати та речові докази.

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за те, що вона,
в період часу з 21 січня 2020 року по 21 квітня 2020 року, обіймаючи посаду начальника відділення поштового зв`язку Велетенське Херсонської дирекції АТ «Укрпошта», будучи, відповідно до посадової інструкції, особою, яка виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, тобто, являючись службовою особою, знаходячись у приміщенні вказаного відділення, яке розташоване за адресою: Херсонська область Херсонський район, село Велетенське, вулиця Лесі Українки (Леніна), 5, зловживаючи службовим становищем, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою привласнення чужого майна, взяла з каси грошові кошти в сумі 28540 гривень 23 копійки, які обернула на свою користь.
У поданій на вирок апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій ОСОБА_7 , порушує питання про зміну вироку в частині призначення додаткового покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх доводів указує, що судом першої інстанції не було дотримано вимог ст.55 КК України, відповідно до положень вказаної норми рішення суду про позбавлення права обіймати певні посади має бути чітко і ясно сформульоване в резолютивній частині вироку для того, щоб не виникало жодних сумнівів при його виконанні. Призначаючи ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк 1 рік, суд першої інстанції не конкретизував правову заборону, оскільки кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_7 під час зайняття нею посади, пов`язаної із працею на підприємствах комунальної та державної форми власності, відсутність конкретизації заборони у додатковому покаранні позбавляє ОСОБА_7 можливості працювати в інших органах, а саме приватних підприємствах, організаціях, що не відповідає меті покарання, виправленню особи та запобіганню вчинення інших кримінальних правопорушень.

Просить вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 в частині призначення додаткового покарання змінити. Визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України та призначити їй покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах комунальної та державної форми власності, на строк 1 рік.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, доводи прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги, позицію обвинуваченої ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційних вимог сторони обвинувачення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації її дій за ч.2 ст.191 КК України, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, і ці висновки суду апелянтом не оспорюються, тому відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд не перевіряє вирок суду першої інстанції в цій частині.

Водночас, як правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначення додаткового покарання у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, підлягає зміні.

Вид та міра основного покарання, призначеного судом першої інстанції ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються, тому суд апеляційної інстанції не перевіряє законність та обґрунтованість вироку суду в цій частині.

Відповідно до ст.55 КК України та усталеної судової практики про призначення судами кримінального покарання позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину пов`язане з посадою підсудного або із зайняттям певною діяльністю.

Якщо в санкції статті Особливої частини КК України визначено характер посади або вид діяльності, то формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції. Покарання має формулюватись таким чином, щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатись забороненою діяльністю, які за змістом і обсягом повноважень є аналогічними з тими, з якими було пов`язане вчинення злочину. Ця заборона може бути сформульована шляхом опису характеру або обсягу тих повноважень, права здійснювати які позбавляється особа.

Зазначених вимог закон при призначенні додаткового покарання судом дотримано не було, що відповідно до п.4 ч.1 ст.408 КПК України є підставою для зміни вироку в частині призначення додаткового покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції визнано доведеним пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч.2 ст.191 КК України та встановлено, що вчинення нею кримінального правопорушення, пов`язано безпосередньо із займаною нею посадою начальника відділення поштового зв`язку Велетенське Херсонської дирекції АТ «Укрпошта», тобто із зайняттям посади на підприємствах комунальної та державної форми власності.

За таких обставин, відсутність конкретизації заборони обіймати посади саме на підприємствах комунальної чи державної форми власності фактично позбавляє ОСОБА_7 працювати на підприємствах приватної форми власності.

З огляду на викладене вище, у зв`язку з необхідністю виправлення зазначеної помилки суду в частині призначення додаткового покарання за ч.2 ст.191 КК України, яка не погіршує становище обвинуваченої ОСОБА_7 і не тягне за собою необхідність призначення їй більш суворого покарання, вирок суду першої інстанції в цій частині не можна визнати законним та обґрунтованим, тому його слід змінити шляхом уточнення формулювання додаткового покарання, яке призначено ОСОБА_7 у виді позбавлення права обіймати посадина підприємствах комунальної та державної форми власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно - господарських функцій, на строк 1 рік, оскільки воно буде відповідати меті покарання виправленню особи та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з викладено, апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Білозерського районного суду Херсонської області від 15 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення додаткового покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.2 ст.191 КК України на 1 рік обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах комунальної та державної форми власності, на строк 1 рік.

У решті вирок суду першої інстанції щодо неї - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4