Справа № 215/846/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2021 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 2, 357 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 28.09.2021 р. Тернівського районного суду міста Кривого Рогу, обвинуваченому було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 26.11.2021 р..

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений заперечує проти продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як він не переховувався, а проживав за іншою адресою зі співмешканкою, є заява матері, про те, що вона не заперечує проти його перебування за її місцем проживання під час домашнього арешту. Його співмешканка вагітна (35-36 тижнів), про що є відповідна довідка. Є характеристика з його місця проживання. Просить змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як ризики фактично не доведені, ні переховування, ні скоєння нового злочину. У підзахисного є вагітна співмешканка, його мати не заперечує проти проживання в її квартирі.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, приходить до наступного.

В обґрунтування обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку його дії, прокурор посилався на те, що ОСОБА_4 раніше судимий, підозрюється у вчиненні нових умисних злочинів проти власності, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, зареєстрованого місця проживання немає, з 02.06.2020 р. перебував у розшуці, тому може переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведене, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього кодексу.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настання настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. («W v.Switzerland», 14379/88, 26 січня 1993 року).

Відповідно до пункту 3 статті 5 Конвенції визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на «розгляд судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», а й передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями з`явитися на судове засідання (пункти 37,38).

Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Оскільки вказані прокурором обставини, не свідчать, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, суд вважає за необхідне відмовити в продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд вважає, що таким, що здатен на цей час забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого є цілодобовий домашній арешт.

Наявність міцних соціальних зв`язків матері, що згодна на його проживання в її квартирі під час дії домашнього арешту, співмешканки, що є вагітна (35-36 тижнів), є також підставами для зміни запобіжного заходу на більш м`який, а саме на цілодобовий домашній арешт.

Враховуючи те, що ухвала суду від 28.09.2021 продовжує свою дію по 26.11.2021, то запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт підлягає зміні з 27.11.2021 зі звільненням з-під варти.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 197, 199, 315 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У клопотанні прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти з Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» з 27.11.2021р.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк 60 днів, обчислюючи його з 27 листопада 2021 року по 25 січня 2022 року

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду цілодобово;

- не змінювати місце проживання з адреси: АДРЕСА_1 на іншу адресу;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду з України.

З метою перевірки та контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_4 покласти на відділення ДІМ ВП №3 КРУП ГУНП України в Дніпропетровській області обов`язок щодо проведення перевірок за місцем проживання (перебування) останнього.

Роз`яснити обвинуваченому, що порушення умов домашнього арешту має наслідком можливість застосування більш суворого виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня вручення її копії, але підлягає негайному виконанню щодо зміни запобіжного заходу та звільнення з-під варти з 27.11.2021.

Суддя: