Провадження № 11-кп/824/49592021 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року, якою продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку строком на 60 днів, тобто до 15 лютого 2022 року включно, -
В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , дії якої підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено особі, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку, строком на 60 днів, тобто до 15 лютого 2022 включно, в Київській міській психоневрологічній лікарні № 3 ТМО «Психіатрія».

Не погоджуючись з цією ухвалою захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині продовження запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку та передати ОСОБА_7 на піклування опікуна, тобто її матері, з обов`язковим лікарським наглядом.
Обгрунтовуючи такі апеляційні вимоги захисник зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою невірну кваліфікація дій ОСОБА_7 , з огляду на те, що остання перебуває в стані неосудності.
Також вказує, що судом не враховано те, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_7 вже тривалий час перебуває на лікуванні, що суперечить вимогам чинного законодавства та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відтак, захисник вказує, що при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку, суд першої інстанції зобов`язаний був викликати та допитати лікаря стосовно доцільності продовження такого запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі сторін судового провадження, оскільки відсутні клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 508 КПК України застосування запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 508 КПК України, здійснюється з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби та згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку колегії суддів суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку, в Київській міській психоневрологічній лікарні № 3 ТМО «Психіатрія», дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Вирішуючи питання про продовження строку поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку такого поміщення, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про поміщення особи до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
Так, судом перевірено обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість вчинених ОСОБА_7 дій, що підпадають під ознаки злочину; її вік та стан здоров`я, а саме те, що згідно з наявним в матеріалах кримінального провадження висновком судово-психіатричного експерта №437 від 26.08.2021 ОСОБА_7 у момент вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення страждала хронічним психічним розглядом у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу; виражений апато-дисоціативний тип дефекту, маніоформно-параноїдний синдром (F20.00), у зв`язку із чим, за своїм психічним станом не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, а також доводи сторони захисту щодо зміни останній запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з поміщенням її до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, або не застосування запобіжного заходу взагалі.

Колегією суддів не встановлено переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
Зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, на переконання колегії суддів, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно продовжити раніше застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті "е". У своїх рішеннях Європейський Суд неодноразово наголошував на тому, що особа не може вважатися "психічно хворою" та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (рішення у справах "Анатолій Руденко проти України" від 17 квітня 2014 року, "Вінтерверп проти Нідерландів" від 24 жовтня 1979 року).

На думку колегії суддів, судом першої інстанції враховано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість поміщення особи до закладу з надання психіатричної допомоги, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно не задоволено клопотання про виклик та допит лікаря стосовно доцільності продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку колегія суддів вважає непереконливими, за наявності в матеріалах кримінального провадження висновку судово-медичного експерта №437 від 26.08.2021 щодо ОСОБА_7 .

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду, не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, вмотивованою, у зв`язку з чим залишає її без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2021 якою продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку строком на 60 днів, тобто до 15 лютого 2022 року включно - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: