Справа № 669/882/21
Провадження № 1-кп/675/147/2021
"25" листопада 2021 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в :
24 листопада 2021 року прокурор ОСОБА_6 звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження ОСОБА_4 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ст. ст. 199, 315 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання щодо продовження строку тримання під вартою до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до п. 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Дане кримінальне провадження розглядається судом колегіально в складі трьох суддів, однак у зв`язку з перебуванням одного із членів колегії, судді ОСОБА_7 , на лікарняному з 17 листопада 2021 року, розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою проводиться головуючою у справі.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подане клопотання.
Обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_5 проти задоволення заявленого прокурором клопотання не заперечували.
Заслухавши доводи прокурора, позицію захисника, думку обвинуваченого, суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
За вимогами ч. 3 цієї ж статті незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2021 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 по 28 листопада 2021 року включно.
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
Суд погоджується з твердженням прокурора про те, що на даний час ризики можливого переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, не зменшились.
Заявлені при обранні запобіжного заходу ризики не зменшились і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою на даний час.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів щодо малолітньої особи, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років та довічне позбавлення волі.
Обвинувачений раніше був засуджений за злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, йому інкриміновано вчинення нових кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.
У справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, у тому числі не допитана потерпіла, а відтак обвинувачений, знаходячись на волі, може незаконно на неї впливати, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від суду, а також продовжити злочинну діяльність.
Наведене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, та що такі заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень по справі.
У результаті залишення ОСОБА_4 під вартою досягається мета забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків і цей запобіжний захід буде запобігати його спробам переховуватися від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також продовжити вчинення злочинних діянь.
У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, розмір застави судом не визначається.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 199, 315, 376 КПК України,
П О С Т А Н О В и в :
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 15, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 152 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком по 23 січня 2022 року включно, без можливості внесення застави.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження і направити начальнику державної установи «Хмельницький слідчий ізолятор».
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1