Провадження № 11-сс/4823/67/22 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 січня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 січня 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, а саме, до 21 березня 2022 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Березань, Київської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 3 ст. 187 КК України,

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що є наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням тяжкості покарання, конкретних обставин вчинення правопорушення, даних про особу підозрюваного, те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на підозрюваних, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, тому визнав за можливе застосувати запобіжних захід у виді тримання під вартою, який зможе запобігти вказаним ризикам.

Адвокат підозрюваного ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу виді тримання під вартою. Вважає, що слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Вказує, що слідчим суддею не взято до уваги пропущений органом досудового розслідування 24-х годинний строк, який дозволяється на вручення письмового повідомлення про підозру затриманій особі, після її фактичного затримання. Зауважує, що повідомлення про підозру вручено ОСОБА_8 без участі захисників, чим було порушено право на його захист. На думку захисника, слідчий суддя, в порушення вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, не перевірив наявності підстав для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу. На переконання сторони захисту, з матеріалів кримінального провадження не вбачається конкретних доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. Наголошує, що стороною обвинувачення ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, належним чином не доведені через ненадання доказів на підтвердження їх наявності. Зазначає, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, на утриманні має дружину, двох неповнолітніх дітей, матір похилого віку, яка є інвалідом, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, проте це залишилось поза увагою суду. Крім того, слідчий суддя не взяв до уваги стан здоров`я ОСОБА_8 , якому потрібно періодично відвідувати лікарів та проводити огляд, а невиконання таких дій може призвести до летальних наслідків. Звертає увагу, що в порушення вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не навів обставини кримінального правопорушення, які б давали правові підстави не визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

В засіданні апеляційного суду захисник підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення. Таке рішення обґрунтовує наступним чином.

Мета застосування запобіжних заходів передбачена ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

З положення ст. 178 КПК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у постанові 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», слідує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд зобов`язаний також оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, репутацію підозрюваного, наявність судимостей, спосіб життя, поведінку під час провадження у справі; дослідити відомості, що вказують на існування факторів, обставин чи моральних цінностей, які можуть свідчити про те, що підозрюваний перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків та не займатиметься злочинною діяльністю.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділенням Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000054 від 23.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 19.01.2021 року о 10 год. 45 хв. ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 19.01.2022 року о 23 год. 30 хв. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Колегія суддів знаходить, що слідчим суддею встановлено наявність ризику того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на інших підозрюваних, а отже, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів можуть не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Задовольняючи клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя цілком вірно з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу дійшов до висновку про необхідність застосування до нього саме такого запобіжного заходу. При цьому, в повній мірі були дотримані вимоги ст.178 та ст. 194 КПК України, врахувавши вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, яке є умисним злочином та відноситься до особливо тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, за яке законом передбачено покарання на строк від семи до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, конкретні обставини вчинення правопорушення, що може свідчити про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 статті 177 КПК України, а саме, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, який обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 зареєстрований та фактично проживаючий по АДРЕСА_1 , тобто в іншій області та населеному пункті, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків на території м. Прилуки, може знищити, сховати або спотворити речі та документи, адже на момент його затримання не знайдено автомобіль, на якому пересувались нападники, а також інші речові докази, які можуть нести на собі слідові інформацію, може незаконно впливати на інших підозрюваних, адже останні відомі ОСОБА_8 і на даний час невстановлені.

Окрім цього, слідчий суддя цілком обґрунтовано врахував і те, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою в даному випадку є найбільш доцільним, а інші запобіжні заходи, з урахуванням вище вказаних підстав, не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та уникнути ризиків, вказаних у ст.177 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. А така підозра, як уже зазначалося вище, є достатньо обґрунтованою.

За таких обставин, у слідчого судді не було підстав вважати, що застосування більш м`яких, ніж взяття під варту, запобіжних заходів може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому обраний запобіжний захід є обґрунтованим і з ним погоджується апеляційний суд.

На основі аналізу зібраних матеріалів, судом зроблено обґрунтований висновок, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а підозра у скоєнні кримінального правопорушення є обґрунтованою.

З іншого боку, захисником в апеляційній скарзі не надано жодних переконливих доводів щодо обґрунтування своєї позиції і не представлено суду гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування і судового розгляду.

В сукупності із вищезазначеними обставинами, для вирішення справи у відповідності до вимог закону, суд врахував дані, що характеризують особу підозрюваного, ті обставини, якими обґрунтовує свою апеляційну скаргу її автор, тяжкість та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 ..

Колегія суддів вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого. Зазначене спростовує твердження захисника про недоведеність прокурором заявлених у клопотанні ризиків.

Обираючи ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою судом розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів, проте, кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а тому слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав твердити про неправомірність застосування саме такого запобіжного заходу.

За таких обставин, у слідчого судді не було підстав вважати, що застосування більш м`яких, ніж взяття під варту, запобіжних заходів може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а тому обраний запобіжний захід є обґрунтованим і з ним погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого.

На основі аналізу зібраних матеріалів, судом зроблено обґрунтований висновок, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а підозра у скоєнні кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 місцевий суд врахував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги тісні соціальні зв`язки підозрюваного, зокрема те, що він має постійне місце проживання, на утриманні має дружину, двох неповнолітніх дітей, матір похилого віку, яка є інвалідом, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, оскільки навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків або знищити, сховати чи спотворити будь-яку з речей, однак, обставини, на підставі яких ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, його тяжкість та інші наведені вище судження, а також дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Твердження захисника про те, що слідчим суддею не взято до уваги пропущений органом досудового розслідування 24-х годинний строк, який дозволяється на вручення письмового повідомлення про підозру затриманій особі, після її фактичного затримання, слід визнати безпідставними.

Так, процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України, порядок повідомлення про підозру передбачений ст. 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру - ст. 277 КПК України. Таким чином, підставою оскарження повідомлення про підозру може бути порушення вищевказаних процесуальних норм.

Всупереч доводам апелянта, відповідно до вимог ч.4 ст. 278 КПК України дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, внесено слідчим до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000054, який міститься в матеріалах провадження. Повідомлення про підозру складено 19.01.2022 року та у той же день під розписку вручено ОСОБА_8 ..

Слідчий суддя, приймаючи рішення, виходив з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого, і доданих матеріалах, та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Згідно ст. 89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду. Тобто перед слідчим суддею не ставиться питання доведеності поза розумним сумнівом вини підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а лише вирішується питання щодо обґрунтованості підозри.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Крім того, у справі «K.F. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Стосовно твердження захисника про те, що повідомлення про підозру вручено ОСОБА_8 без участі захисників, чим було порушено право на його захист, то такі також слід визнати безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження вказана процесуальна дія була проведена в присутності підозрюваного та його захисника ОСОБА_11 .

Доводи про те, що слідчий суддя не взяв до уваги стан здоров`я ОСОБА_8 , якому потрібно періодично проводити медичний огляд, а невиконання таких дій може призвести до тяжких наслідків не є слушними, оскільки місцевий суд оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі стан здоров`я підозрюваного, який на час розгляду клопотання є задовільним, будь-якого погіршення стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 суду не надано.

З огляду на це, колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги захисника про те, що суд порушив вимоги закону та необґрунтовано застосував відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, у зв`язку з чим і передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді немає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону при розгляді справи в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 409-411,419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 січня 2022 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4