26.06.2020
Провадження № 1-кс/522/9324/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2020 року м.Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , розглянувши у судовому засіданні заяву судді ОСОБА_2 по самовідвід, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 перебуває кримінальне провадження №0005461 від 06.12.2018 р. на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч.2 ст.194 КК України.

Суддею ОСОБА_2 заявлено самовідвід, враховуючи наступне.

Так, 06.12.2018 р. до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0005460 внесено відомості про вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , кримінального правопорушення, передбаченого п.12 ч.2 ст.115КК України.

В подальшому обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005460 направлено до суду для розгляду по суті. На теперішній час обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005460 відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115КК України, перебуває на стадії судового розгляду колегії суддів під головуванням судді ОСОБА_5 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , якою вже здійснено дослідження письмових доказів у кримінальному провадженні.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0005461 від 06.12.2018 р. відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України перебуває на стадії підготовчого провадження. При цьому, письмові докази дослідженні у кримінальному провадженні №0005460, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування №0005461 являються доказами і у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України так як стосуються подій, які мали місце 06.12.2018 р. та їх дослідження судом до початку судового розгляду заборонено відповідно до ч.4 ст. 291 КПК України.
Дослідивши надані матеріали приходжу до висновку, що заява про самовідвід слідчого судді не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її справи в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Отже, при вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду.

З наданих матеріалів вбачається, що підставою для самовідводу є участь судді у складі колегіїї суддів в іншому кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у якому судовий розгляд не завершено та остаточне рішення не ухвалено.

Статтею 75 КПК України визначено перелік обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні

Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Наведених обставин для відводу слідчого судді під час розгляду заяви про самовідвід не установлено.

Тому заява про самовідвід не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81, 82 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви судді ОСОБА_2 про самовідвід у кримінальне провадження №0005461 від 06.12.2018 р на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ч.2 ст.194 КК України. - відмовити.

Суддя: ОСОБА_1