У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.12.2021 Справа №607/23175/21

Провадження 1-кс/607/7490/2021

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000454 від 14 лютого 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернулась ОСОБА_3 із клопотанням в якому просила скасувати арешт накладений у кримінальному провадженні № 0000454 від 14 лютого 2020 року, згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2021 року по справі №607/13045/21 на транспортний засіб марки «Peugeot 207», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , в частині позбавлення права користування даним майном.
В обґрунтування клопотання заявник ОСОБА_3 вказує на те, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000454 від 14 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, накладено арешт на транспортний засіб марки «Peugeot 207», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить їй ОСОБА_3 , з тих підстав, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а також з метою речових доказів у цьому кримінальному провадженні та забезпечення проведення усіх необхідних слідчих дій спрямований на встановлення дійсних обставин кримінального провадження, зокрема проведення необхідних експертиз.
Заявник зазначає, що з вказаним у клопотанні транспортним засобом проведено необхідні слідчі дії та експертизи, а уся слідова інформація, яка могла б на ньому зберігатись уже вилучено, оскільки пройшов тривалий період від можливого вчинення кримінального правопорушення та накладення на нього арешту.
Окрім цього заявник звертає увагу, що транспортний засіб протягом тривалого часу зберігається під відкритим небом за різних погодних умов, що призводить до руйнування та пошкодження належного їй автомобіля. Разом з тим, вказаний транспортний засіб використовувався для забезпечення потреб родини, а неможливість користуватися ним, створює заявнику незручності та завдає шкоди її законним інтересам.
На підставі наведеного, на думку заявника на даний час відсутні підстави зберігати належний їй транспортний засіб марки «Peugeot 207», д.н.з. НОМЕР_1 на майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів, а тому остання просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 подане клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав у ньому наведених.
Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, із змісту вказаної заяви вбачається, що останній заперечує з приводу клопотання про скасування арешту на зазначене у клопотанні майно, оскільки в ході проведення обшуку вказаного у клопотанні транспортного засобу виявлено речовину рослинного походження зеленого кольору канабіс, відповідно ним здійснювалось перевезення даних речовин, окрім цього він є знаряддям вчинення злочину та постановою слідчого визнаний речовим доказом, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_4 , вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, беручи до уваги заяву прокурора, слідчий суддя приходить до наступних висновків:
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.
Так, вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.
Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Отже, в умовах реалізації учасниками кримінального провадження конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею вставлені фактичні дані для висновку про відсутність у провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна.
Абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000454 від 14 лютого 2020 року, накладено арешт з поміж іншого на автомобіль марки «Peugeot 207», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування даним майном та дозволено зберігання вказаного транспортного засобу на території спеціального майданчика для зберігання транспортних засобів ГУНП в Тернопільській області..
Як вбачається із змісту арешт накладений з метою його збереження як речових доказів, які необхідні для проведення експертиз та інших слідчих дій, від можливого його приховування, відчуження, знищення слідової інформації на ньому.
Встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного серії НОМЕР_2 , власником транспортного засобу марки «Peugeot 207», д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_1 .
В силу вимог ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути як найшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
З огляду на приписи п.18 ч.1ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як вбачається з повідомлення слідчого ОСОБА_6 №18980/9/6-2021, останній повідомив, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000454 від 14 лютого 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 304, ч. 2 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КПК України завершено, а зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акту та відповідно до ст. 283, 290 КПК України матеріали кримінального провадження відкриті для ознайомлення.
Враховуючи, що на даний час із транспортним засобом марки «Peugeot 207», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 проведено усі необхідні слідчі дії, а також беручи до уваги, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершене, слідчий суддя доходить висновку про досягнення мети застосованого арешту та про відсутність потреби в подальшій забороні користування власнику вказаним транспортним засобом.
Слідчий суддя відхиляє заперечення прокурора, так, як стороною обвинувачення не доведено існування обставин, які підтверджують, що у разі передачі вказаного транспортного засобу марки «Peugeot 207», д.н.з. НОМЕР_1 його власнику, це може призвести до приховування, пошкодження або знищення вказаного майна.
Відтак, клопотання слід задовольнити, повернувши ОСОБА_3 транспортний засіб марки «Peugeot 207», д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , з правом користування даним майном та без права його відчуження та розпорядження ним.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000454 від 14 лютого 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2021 року на автомобіль марки «Peugeot 207», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 , в частині позбавлення права користування даним майном.
Передати ОСОБА_3 на відповідальне зберігання транспортний засіб марки «Peugeot 207», д.н.з. НОМЕР_1 з правом користування даним майном та без права його відчуження та розпорядження ним.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Копію ухвали вручити заявнику ОСОБА_3 та направити слідчому, прокурору в даному кримінальному провадженні.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1