Справа № 184/1553/21
Провадження № 1-кп/0182/1037/2021
У Х В А Л А
Іменем України

06.10.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора Дорош

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000009 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходяться матеріали обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000009 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
ОСОБА_3 на теперішній час утримується в умовах УВП № 4 м. Дніпро, на підставі ухвали суду про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 та обґрунтував його тим, що ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу не минули обвинувачений може переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність та чинити тиск на потерпілу по провадженню, яка є його родичкою, з якою він проживав за однією адресою.

ОСОБА_3 відмовився від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Вислухавши думку прокурора, суд приходить до наступного.

ОСОБА_3 обвинувачується в скоєні корислового злочину, передбаченого за ч.2 ст. 185 КК України, за якими законом, у разі визнання його винним, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років.

В рішенні ЄСПЛ «Москаленко проти України», в пункті 36, зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Також, ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. При цьому суд враховує положення ст.178 КПК України, тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому, у разі визнання його вини у вчиненні злочинів, в яких він обвинувачується.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання за клопотаннями прокурора, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від суду.

Разом з тим, суд враховує і те, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні корисливого злочину, вчиненого у відношенні родича.

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який особисте зобов`язання.

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою щодо обвинуваченого відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

?Прибувати за першим викликом до суду;

?Не відлучатися за межі м. Покров Дніпропетровської області без дозволу суду;

?Повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

?Утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали встановити до 05.12.2021 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1