Справа № 148/1956/21
Провадження №1-кп/148/237/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення- прокурора ОСОБА_3 ,
з боку захисту- обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження №0000333, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
встановив:
ОСОБА_4 у невстановлений слідством дату та час на присадибній ділянці домоволодіння за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 виявив набої часів Великої Вітчизняної війни, а саме: два гвинтівочних патрони калібром 7,62х53 мм, дев`ять пістолетних набоїв калібру 7,62х25 мм, які останній привласнив. В подальшому вищевказані набої переніс до зазначеного домоволодіння, де їх незаконно зберігав у будинку в дерев`яній шафі, без передбаченого законом дозволу.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, яка укладена 26.10.2021 між прокурором ОСОБА_3 ,та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .
За змістом даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України зі звільненням ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом 1(одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також зазначені наслідки її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, та пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання, при цьому вказав, що угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу.
Захисник ОСОБА_5 підтвердив позицію обвинуваченого, заявив про відсутність будь-якого впливу на його підзахисного, добровільність укладення ним угоди, а тому просив затвердити угоду у кримінальному провадженні.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання.
Суд, вислухавши обвинуваченого, захисника, прокурора та дослідивши матеріали кримінального провадження, доходить наступних висновків.
Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
У пункті 2 ч. 1 ст. 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно положень ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій та переходить до розгляду угоди.
Згідно ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.
Так, подана на затвердження угода про визнання винуватості, у повній мірі відповідає вимогам ст.472 КПК України щодо її форми та змісту, датована та підписана відповідними сторонами, включаючи захисника, участь якого з моменту її ініціювання є обов`язковою.
Кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого обвинувачено ОСОБА_4 , за максимальною санкцією відповідно до визначеної у ст. 12 КК України класифікації є тяжким злочином, можливість застосування угоди про визнання винуватості щодо якого прямо передбачена законом.
Погоджене сторонами угоди покарання перебуває в межах санкції ч.1 ст. 263 КК України.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України та повністю усвідомлює наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, за результатом чого не отримано заяв сторін про відмову від угоди про визнання винуватості.
Суд також переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним і воно не стало наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Отже, в підготовчому судовому засіданні судом встановлено відповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального та кримінального закону, визначено правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненням якого шкода заподіяна лише суспільним інтересам, тяжкість даного злочину передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не виявлено обгрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним; чи виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є очевидно неможлим; не виявлено відсутності фактичних підстав для визнання винуватості, що у сукупності дає підстави для висновку про відсутність в даному конкретному випадку застережених законом підстав для відмови у затвердженні умов угоди про визнання винуватості.
З огляду на що суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить щире каяття в скоєному злочині, активне сприяння в його розкритті.
Також судом враховується, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 26.10.2021 між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 і призначення обвинуваченному узгодженого сторонами покарання.
Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 394, 473-475 КПК України, суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 жовтня 2021 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000333.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом 1(одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: - рюкзак зеленого кольору, дерев`яні нунчаки довжиною палиці 32 см; металевий складний ніж довжиною леза 10 см, шириною леза 2.2 см; металевий складний ніж довжиною леза 8,5 см, шириною леза 1,5; металевий складний ніж довжиною леза 9 см., шириною леза 2.5 см з надписом «Xiong xing», які належать ОСОБА_4 - повернути останньому за належністю, скасувавши з них арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.10.2021;
- 11 штук предметів, зовні схожих на набої калібру 9 мм; 12 штук предметів, зовні схожих на набої калібру 7,62 мм., які зберігаються в кімнаті речових доказів Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 2574 (дві тисячі пятсот сімдесят чотири) грн. 30 (тридцять) копійок витрат на залучення експерта.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1