Справа № 163/1939/21
Провадження № 1-кп/163/224/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000287 про обвинувачення

ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Альметьєвськ Республіки Татарстан Російської Федерації, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Республіки Німеччина, середньої-спеціальної освіти, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) обвинувачується в тому, що він 30.08.2021 о 16 годині 10 хвилин, слідуючи на в`їзд в Україну з Республіки Польща через пункт пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Ягодин», що в селі Старовойтове Рівненської ОТГ Ковельського району Волинської області, перебуваючи перед кабіною прикордонного контролю, діючи умисно, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, надав інспектору прикордонної служби вищої категорії відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_7 , який відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та Закону України «Про Державну прикордонну службу України», є службовою особою правоохоронного органу, у зв`язку із здійсненням правоохоронних і правозастосовних функцій, та яка згідно посадової інструкції, затвердженої наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.04.2020 № 131-од та п. 9.3.5 «Порядку дій посадових осіб органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпеченні режиму в пунктах пропуску через державний кордон», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби № 627 від 29.08.2011 (далі Порядок) на здійснення взаємодії з підрозділами Державної санітарно-епідеміологічної служби України щодо здійснення карантинних заходів у разі загрози занесення інфекційних хвороб, неправомірну вигоду в розмірі 40 (сорок) євро, двома банкнотами номіналом по 20 євро кожна з серійними номерами ZC та UC , що згідно офіційно встановленого Національним банком України курсу гривні щодо іноземних валют станом на 30.08.2021 становило 1266 гривень 58 копійок, поклавши їх серед документів, які надав на робочий стіл ОСОБА_7 за те, щоб він, з використанням наданого його службового становища не вживав заходів, передбачених п. 9.3.5 Порядку, а саме - карантинних заходів при перетині ним державного кордону щодо занесення ним інфекційних хвороб на територію України, що регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та в порядку визначеному статтею 14 Закону України «Про прикордонний контроль» не відмовив йому, як громадянину Республіки Німеччина у перетині державного кордону, у якого на момент проходження паспортного контролю був відсутній поліс медичного страхування. Відразу після цього ОСОБА_7 відмовився від одержання неправомірної вигоди та вжив невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб шляхом повідомлення на лінію «102», та в порядку визначеному статтею 14 Закону України «Про прикордонний контроль» відмовив у перетині державного кордону громадянину Республіки Німеччина ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ).

Таким чином, ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) обвинувачується у наданні службовій особі неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.1 ст.369 КК України.

У суд обвинувальний акт надійшов з угодою про визнання винуватості.

Згідно із цією угодою ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) повністю визнає вчинення інкримінованого йому злочину за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди буде призначене покарання за ч.1 ст.369 КК України у вигляді 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Під час розгляду питання про затвердження угоди, суд встановив таке.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим повністю.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) визнав себе винуватим, віднесений до категорії нетяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, та, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості за викладених вище обставин може бути укладена.
Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, яке не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст. 369 КК України.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст.66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.
Суд встановив, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та його захисник, а також свідчать вивчені судом матеріали кримінального провадження. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В підготовчому засіданні прокурор вважала за необхідне затвердити угоду.

Обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Готівкові кошти, як речові докази належить конфіскувати в порядку ст.ст.96-1, 96-2 КК України.
Питання про долю оптичного диска DVD-R вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні, цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості від 31.08.2021 у кримінальному провадженні №0000287 від 30.08.2021, укладену прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), затвердити.
ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.369 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Долю речових доказів і документів визначити таким чином :
- грошові кошти загальною сумою 40 євро, а саме: дві банкноти номіналом по 20 євро кожна з серійними номерами ZC та UC , які передані на відповідальне зберігання до ПАТ КБ «Приватбанк» (проспект Відродження, 1, м. Луцьк Волинської області), - конфіскувати у власність держави;
- носій електронної інформації оптичний диск DVD-R без заводських маркувань, на якому міститься інформація з відео реєстратора NC90403 по факту надання неправомірної вигоди ОСОБА_4 та який зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000287, - залишити в даних матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1