Справа № 136/1796/18
Провадження № 1-кп/131/131/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2021м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Іллінці кримінальне провадження відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2018 р. за № 0000063 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України,-

встановив:

У провадженні Іллінецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2018 р. за № 0000063 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні начальник Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, яке мотивоване тим, що остання обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за частиною 2 статті 125 КК України, яке згідно статті 12 КК України є кримінальним проступком.
Відповідно до статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
Статтею 284 КПК України встановлено, що суд має закрити кримінальне провадження в зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
За таких обставин прокурор просив суд звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження відносно неї.
Захисник ОСОБА_5 заявлене прокурором клопотання підтримав та просив його задовільнити.
Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала заявлене клопотання, просила звільнити її від кримінальної відповідності, пояснила суду, що розуміє наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.
Неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 та її законний представник ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце проведення підготовчого судового засідання до суду повторно не з`явились.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.
Відповідно до частини 1 статті 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність. Змістом статті 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями статті 49 КК визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання. Строк давності це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
У відповідності до змісту обвинувального акту, судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України (на момент вчинення) є злочином невеликої тяжкості. При цьому на момент розгляду справи згідно Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України є кримінальним проступком, санкція якого передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років
Згідно пункту 1 частини 1 статті 49 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України
строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).
Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено. Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила правопорушення певної тяжкості. Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
Відповідно до частиною 4 статті 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Тобто законодавець визначив пріоритетним для вирішення у судовому розгляді питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності за наявності для цього підстав.
Вказане також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного кримінального суду, наведеною у постанові від 24 травня 2018 р. у справі № 531/2332/14-к, яка полягає у тому, що відповідно до вимог частини 4 статті 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у пункті 1 частини 2 статті 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно змісту обвинувального акту, який затверджений прокурором 29 серпня 2018 р. у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2018 р. за № 0000063 правопорушення, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 було скоєно 12 січня 2018 р.
При цьому, як вбачається із матеріалів кримінального провадження ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 05 листопада 2018 р. обвинувачену ОСОБА_4 оголошено розшук та судовий розгляд на цій підставі зупинений. Як вбачається зі змісту даного судового рішення у формі ухвали у призначене підготовче судове засідання обвинувачена ОСОБА_4 не з`явилась без поважних причин.
У подальшому ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 27 грудня 2018 р. судовий розгляд даного кримінального провадження відновлено. Як установлено у судовому засідання обвинувачена ОСОБА_4 у визначений у судових повістках час за викликом до суду не з`явилась, оскільки перебувала за межами України у своєї доньки у Республіці Польща. При цьому матеріали судової справи містять поштове відправлення датоване 11.09.2018 р. із відміткою про неможливість вручення повістки ОСОБА_4 та наявне поштове відправлення, датоване 17.10.2018 р. про виклик, яке не вручено ОСОБА_4 за закінченням встановленого строку зберігання.
Із вказаного фактично слідує, що обвинувачена ОСОБА_4 не була належним чином повідомлена про дату і час проведення підготовчого судового засідання, яке призначене судом на 05.11.2018 р. В подальшому після повернення на територію України обвинувачена ОСОБА_4 постійно з`являлась за судовим викликом, місце проживання не змінювала, заходи забезпечення кримінального провадження відносно неї не вживались, отже в даному випадку відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності.
Зазначені обставини відображенні у змісті ухвали Вінницького апеляційного суду від 30 березня 2021 р. у справі № 136/1796/18 (провадження № 11-кп/801/464/2021), якою апеляційна скарга прокурора задоволена, вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 01 лютого 2021 р. щодо ОСОБА_4 скасований із призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності до частини 3 статті 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
При цьому Верховний Суд у складі Касаційного кримінального суду у постанові від 20 жовтня 2020 р. у справі № 204/4728/15-к дійшов до наступного висновку у питанні про переривання строків, визначених статті 49 КК України.
Так, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди такої особи на звільнення на підставі спливу строків давності. Відповідно до частини 2 статті 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (стаття 49 КК), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.
Більш того, у змісті постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 р. (провадження № 5-1кс15) міститься правовий висновок, згідно якого під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК України слід розуміти будь- які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.
При цьому у змісті постанови Верховного Суду у складі Касаційного кримінального суду від 27 березня 2019 р. (провадження № 51-9040 км 18) на підставі аналізу положень частини 1 статті 281 КПК України зазначено, що підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» і може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження. Отже, зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства. Для застосування положень частини 2 статті 49 КК України у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного та /або обвинуваченого від слідства чи суду.
Згідно пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за статті 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.
На підставі вищевикладеного, з огляду на те, що як встановлено судом обвинувачена ОСОБА_4 від органів досудового розслідування чи суду не ухилялась, нового кримінального правопорушення не вчиняла та враховуючи те, що з моменту вчинення інкриміновано їй кримінального проступку минуло понад 2 (два) роки, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю в зв`язку із закінченням строку давності, встановленого статтею 49 КК України.
З урахуванням того, що суд розглядає кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, при цьому зміст статті 49 КК України носить імперативний характер, тобто є обов`язковою для застосування в разі наявності для цього підстав, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 285, 286 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суд -

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України задовільнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.
Кримінальне провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 лютого 2018 р. за № 0000063 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України закрити.
Цивільний позов законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.
Роз`яснити законному представнику неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 право на звернення до суду про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: