Справа №367/6077/20 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4430/2021 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 06 жовтня 2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001445 за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.346 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, до Ірпінського міського суду Київської областіз прокуратури надійшло кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001445 по обвинуваченню ОСОБА_9 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 346 КК України.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 жовтня 2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001445 за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.346 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків.
Своє рішення суд мотивував тим, що в обвинувальному акті, вимог кримінального процесуального законодавства дотримано не було, оскільки в ньому відсутній конкретний і зрозумілий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, оскільки воно містить істотні недоліки, що стосуються обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є неконкретним та не зрозумілим, з викладеного не можливо встановити обставини вчинення ОСОБА_9 злочину, які потребують доказування під час судового розгляду, що може призвести до неможливості визначення обсягу дослідження доказів по даному кримінальному провадженню.
Так, в даному обвинувальному акті, як при викладі фактичних обставин так і при формулюванні обвинувачення, зазначено, що ОСОБА_9 мав спільний злочинний умисел разом із невстановленою особою. Разом із тим, в обвинувальному акті не зазначено, який процесуальний статус має невстановлена особа, зокрема щодо виділення матеріалів кримінального провадження відносно неї. Також, не зазначено обставин за яких виник зазначений спільний злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та не конкретизовано, які дії були вчинені кожним з них для досягнення їх мети.
Крім того, при викладі фактичних обставин справи вказано, що ОСОБА_9 перебуваючи в тому ж місці в той же час, продовжуючи свої умисні протиправні дії з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, тримаючи в руках поліетиленову пляшку ємкістю 0,5 л. із невідомою речовиною коричневого кольору, що має різкий специфічний запах, облив обличчя ОСОБА_10 та одяг в який був одягнений останній.
При цьому, зазначений вище абзац, який наявний при викладі фактичних обставин справи, з описом дій спрямованих на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, відсутній у сформульованому обвинуваченні.
Також, в зазначеному вище абзаці зазначено, що ОСОБА_9 продовжував свої умисні протиправні дії з метою нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, хоча раніше прокурором вказувалось, що умисел був спільним разом із невстановленою особою, що також призводить до неконкретності та не зрозумілості пред`явленого обвинувачення.
Відсутність в обвинувальному акті зрозумілого формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що безперечно, порушує право особи на захист та ухвалене судове рішення за таких обставин, у будь-якому разі повинно бути визнано незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Крім того, суд, дослідивши переклад обвинувального акту, дійшов висновку, що доводи сторони захисту про те, що даний переклад здійснений не автентично, що призводить до зміни суті обвинувачення, заслуговують на увагу та знайшли своє підтвердження, оскільки в перекладі обвинувального акту дійсно наявні суперечності та розбіжності з обвинувальним актом складеним українською мовою, який був направлений до суду. Таким чином, наявний в матеріалах кримінального провадження переклад не може вважатися здійсненим та врученим обвинуваченому в порядку діючого КПК України, зокрема через його невідповідність обвинувальному акту, який був направлений до суду та той факт, що він був здійснений юридичною особою, яка не була залучена для здійснення перекладу в даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції прокурор Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 06 жовтня 2021 року та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що з висновками суду не погоджується, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а судом при винесенні ухвали допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Зауважує на тому, що обвинувальний акт, відповідає вимогам статті 291 КПК України, оскільки в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та викладено належним чином сформульоване обвинувачення.
Також прокурор стверджує, що в обвинувальному акті міститься формулювання обвинувачення, з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими і, які відносяться до предмету доказування у кримінальному провадженні, у відповідності з вимогами ч.1 ст.91 КПК України. Формулювання обвинувачення складається з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, а також форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, тощо.
Крім того, відповідно до норм КПК України під час підготовчого судового засідання суд не дає оцінки фактичним обставинам, доказам та правовій кваліфікації кримінального правопорушення, визначеного обвинувальним актом, оскільки ці питання вирішуються на стадії судового розгляду та оформлюються відповідним судовим рішенням.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник обвинуваченої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 просить відмовити у задоволені вимог апеляційної скарги прокурора, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 06 жовтня 2021 року залишити без змін.

Сторона захисту зазначає, що прокурором в апеляційній скарзі не обґрунтована незгода з наведеними аргументами суду першої інстанції про порушення імперативних норм КПК України в частині дотримання прав підзахисного на висунення проти нього обвинувачення на рідній мові, якою він достатньою мірою володіє для розуміння його суті, а також на отримання належного перекладу обвинувального акту, що в свою чергу порушує права підозрюваного (обвинуваченого), передбачені ст.42 КПК України, які є складовими права на захист та справедливий суд.
Вважає, що суд першої інстанції згідно вимог КПК України правильно оцінив зміст обвинувального акту, зробив обґрунтовані та вмотивовані висновки про суперечливість, неконкретність та незрозумілість викладу фактичних обставин кримінального провадження та формулювання обвинувачення, яке не містить всіх обов`язкових обставин, що згідно ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Також захисник звертає увагу, що прокурором в супереч вимогам КПК України в апеляційній скарзі не зазначено, які саме встановлені в судовому засіданні обставини, на його думку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також відсутнє жодне обґрунтування цього твердження.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,
пояснення захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про те, що рішення суду першої інстанції про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 346 України є незаконним та необґрунтованим, з огляду на таке.
Відповідно до глави 24 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування є звернення прокурора до суду з обвинувальним актом. Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені пп. 1-9 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, серед яких в п. 5 виокремлено необхідність наявності в ньому таких складових: 1) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та 3) формулювання обвинувачення.
У разі встановлення невідповідності обвинувального акта цим вимогам суд у підготовчому судовому засіданні відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України повертає його прокурору.
Системний аналіз положень кримінального процесуального законодавства свідчить, що обвинувальний акт є результатом оцінки прокурором отриманих протягом досудового розслідування доказів вчинення кримінального правопорушення, які будуть перевірені судом в межах судового розгляду. Тому він має містити деталізований опис фактичних обставин кримінального правопорушення, який дозволить суду прийняти рішення про призначення судового розгляду на підставі цього обвинувального акта.
В той же час, розуміння поняття "формулювання обвинувачення" як складової частини обвинувального акта має визначатися у логічному зв`язку з положеннями ст. 374 КПК України, які визначають вимоги до змісту вироку та оперують поняттям "формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним", із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Таким чином, на підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення з урахуванням п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого КК України, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення, зокрема з метою, щоб особа мала змогу зрозуміти суть пред`явленого їй обвинувачення та, виходячи з його змісту, обрати власну правову позицію захисту.
Про те, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, вказано й у підпункті «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною.
В той же час відсутність чіткого сформульованого обвинувачення порушує один з основних конституційних принципів права обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд, позбавляє права обвинуваченого знати, в яких конкретно діях його обвинувачують та за якими фактичними обставинами, а також позбавляє суд першої інстанції, відповідно до приписів ч. 1 ст. 348 КПК України, роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення, що є обов`язком саме суду.
Проте, зі змісту обвинувального акта щодо ОСОБА_9 , який надійшов на розгляд до Ірпінського міського суду Київської області, вбачаються явні суперечності між викладеними фактичними обставинами кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулюванням обвинувачення і змістом правової кваліфікації кримінального правопорушення, що свідчить про неконкретність обвинувачення і може зашкодити праву обвинуваченого на захист.
Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що в обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин і при формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_9 мав спільний злочинний умисел разом із невстановленою особою. Разом з тим, в обвинувальному акті не зазначено, який процесуальний статус має невстановлена особа, зокрема, щодо виділення матеріалів кримінального провадження відносно неї, не зазначено обставин, за яких виник зазначений спільний злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, не конкретизовано, які дії були вчинені кожним з них для досягнення їх мети.
Отже наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності, як вважав суд, не дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення і з таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки обставини, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладені в обвинувальному акті не чітко і не конкретно.
За вказаних обставин, на переконання колегії суддів, недотримання в даному випадку саме вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України може вплинути на право ОСОБА_9 на захист та, у свою чергу, позбавляє суд можливості виконати вимоги ч. 1 ст. 348 КПК України, тобто роз`яснити обвинуваченому під час судового розгляду суть обвинувачення, що є обов`язком саме суду.
Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_9 відповідає вимогам ст. 291 КПК України є безпідставними, оскільки фактична відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення вказує на порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та є безумовною підставою для повернення обвинувального акта прокурору.
Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 06 жовтня 2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001445 за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.346 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків без змін.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4