ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи 766/8178/21
Номер провадження 11-cc/819/570/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Підозрюваного ОСОБА_7

Захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000355 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ВП №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000355 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45 400 грн. У випадку внесення застави, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду та покласти наступні обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 3 років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України підтверджується сукупністю зібраних в ході досудового розслідування доказів.

ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків, які б стримували його від спроб переховуватись в майбутньому, офіційно непрацевлаштований, зв`язок з родиною не підтримує.

21.07.2021 року досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було зупинено, підозрюваного оголошено в розшук.

Проведеними слідчими та розшуковими діями встановити місцезнаходження ОСОБА_7 на теперішній час не надається можливим, він за місцем проживання не мешкає, в місцях, де він раніше міг перебувати його знайдено не було.

Також, ОСОБА_7 будучи раніше судимим за вчинення корисливого злочину, під час відбування покарання відповідних висновків для себе не зробив та знову вчинив корисливий злочин, що дає підстави вважати, що у майбутньому він продовжить вчиняти корисливі злочини, оскільки іншого джерела доходів не має.

Вищенаведене свідчить про неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, в зв`язку з чим наявні правові підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, захисника, підозрюваного, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою та підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому при вирішенні питання щодо запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч.5 ст.132, ст.184 КПК України слідчий, прокурор у разі звернення із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язані довести існування правових підстав для застосування такого запобіжного заходу, зокрема існування обґрунтованої підозри щодо вчинення особою кримінального правопорушення, наявність ризиків того, що особа може вчинити одну із дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливість запобігання вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до положень ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе існування обґрунтованої підозри щодо вчинення особою кримінального правопорушення та існування одного із ризиків, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, проте не доведе неможливість запобігання вказаного ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як вбачається із матеріалів провадження СВ ВП №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000355 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

26 вересня 2021 року в рамках вказаного кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області із клопотанням в якому просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, існуванням ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується відомостями про особу ОСОБА_7 , а також тим, що його було оголошено у розшук. Зазначив, що запобігти переліченим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою неможливо.

Відмовляючи в задоволення вказаного клопотання, слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення не доведено неможливість застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Перевіривши оскаржуване судове рішення, суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками слідчого судді.

Так, матеріали провадження свідчать, що 09 липня 2021 року ОСОБА_7 в порядку передбаченому ч.1 ст.278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно (а.п.30-31)

Обґрунтованість наведеної підозри підтверджується відомостями, наявними в матеріалах провадження, що долучені слідчим до клопотання, а саме:

протоколі допиту потерпілого ОСОБА_9 від 27 квітня 2021 року (а.п.12);

протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 05 травня 2021 року (а.п.16);

протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 14 травня 2021 року (а.п.19);

протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27 квітня 2021 року (а.п.13), від 05 травня 2021 року (а.п.17), від 14 травня 2021 року (а.п.20);

протоколі огляду відеозапису від 07 травня 2021 року (а.п.25);

іншими матеріалами провадження в їх сукупності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п. 48).

На переконання колегії суддів, відомостей наявних в долучених слідчим до клопотання матеріалах достатньо для встановлення обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, про що вірно зазначив слідчий суддя.

Що стосується питання існування ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 то суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до положень ст.177-178 КПК України ступінь існування ризиків має оцінюватися в контексті відомостей, що характеризують особу, зокрема її соціальних зв`язків, репутації, наявності судимостей, дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, причетності до вчинення інших кримінальних правопорушень та ін.

Так, в своєму клопотанні слідчий, та прокурор в апеляційній скарзі вказують на існування ризиків переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування, обґрунтовуючи його тим, що підозрюваний перебував у розшуку та його місцезнаходження не було встановлене.

Разом із цим, вказані посилання сторони обвинувачення є непереконливими.

Згідно практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення "Бекчиєв проти Молдови"). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (рішення ЄСПЛ "Сулаоя проти Естонії". При цьому, ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного особою під вартою (п. 64 рішення ЄСПЛ "Ноймайстер проти Австрії").

Так, матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_7 21 липня 2021 року дійсно було оголошено в розшук, про що свідчить наявна в матеріалах провадження копія постанови слідчого (а.п.43).

Поруч із цим, як вірно зазначив слідчий суддя лише факт перебування підозрюваного в розшуку не може беззаперечно свідчити, що особа переховувалася від органів досудового розслідування. Як встановив слідчий суддя, підозрюваний не проживає за місцем реєстрації у зв`язку з тим, що його будинок згорів, а сам підозрюваний працював за межами міста Херсона у фермерському господарстві. Крім того, як встановив слідчий суддя ОСОБА_7 було затримано під час його перебування на святкуванні села Зеленівка, що не вказує на те, що останній переховувався від органів досудового розслідування.

З огляну на встановлені слідчим суддею обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в даному випадку ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду стороною обвинуваченого не доведено.

Крім того, зазначене підтверджує також те, що ОСОБА_7 з`явився за викликом суду апеляційної інстанції для участі в судовому засіданні.

Що стосується ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, то на переконання суду апеляційної інстанції, існування зазначеного ризику підтверджується наявними в матеріалах провадження відомостями, які були вірно враховані слідчим суддею.

Так, матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_7 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за скоєння кримінальних правопорушень проти власності (а.п.33). Зазначена обставина, з огляду на схильність підозрюваного до вчинення протиправних дій беззаперечно вказує на існування ризику вчинення кримінального правопорушення.

Поруч із цим, клопотання слідчого не містить жодного обґрунтування щодо неможливості запобігання наведеному ризику шляхом застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Як вбачається зі змісту клопотання, слідчий в цьому питанні послався лише на сукупність ризиків, які на його думку існують та не навів жодних доводів із посиланням на фактичні обставини кримінального провадження, які б свідчили, що лише найсуворіший запобіжний захід тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За наведених обставин, з огляду на положення ч.4 ст.194 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволені клопотання слідчого та застосував відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки вказаний запобіжний захід у сукупності із обов`язками, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України, які поклав на підозрюваного слідчий суддя, можуть запобігти встановленому ризику.

Таким чином при вирішенні питання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу слідчим суддею дотримано вимоги ст.ст.176, 177, 178, 183, 197, 199 КПК України.

Інші обставини, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, не спростовують по суті законне та обґрунтоване рішення слідчого судді.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідивши належним чином всі матеріали провадження та навівши в ухвалі достатні мотиви, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27 вересня 2021 року, якою відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строком до 24 листопада 2021 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню до касаційної інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4