Справа № 579/708/21
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
01 вересня 2021 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець справу по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець Сумської області, громадянина України, непрацюючого, одруженого, невійськовозобов`язаного, освіта професійно - технічна, зареєстрованого за місцем проживання та проживаючого АДРЕСА_1 , не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Згідно ст.1 Кодексу України «Про надра» надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Статтею 14 Кодексу України «Про надра» передбачено, що надра надаються у користування для в т.ч. видобування корисних копалин.

Згідно ст.15 Кодексу України «Про надра» надра надаються у постійне або тимчасове користування згідно спеціальних дозволів (ст.16 Кодексу України «Про надра»).

Відповідно до ст.19 Кодексу України «Про надра», надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу. При укладенні угод про розподіл продукції надра надаються в користування на підставі угоди про розподіл продукції з оформленням спеціального дозволу на користування надрами та акта про надання гірничого відводу.

Відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкода.

Положеннями ст. 66 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодувати завдані ними збитки.

Згідно постанови Кабінету міністрів України від 12 грудня 1994 р. №827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» пісок входить до переліку корисних копалин загальнодержавного значення.

Всупереч вищевказаних норм, 09 квітня 2021 у ОСОБА_4 , який достовірно знав про наявність залягань піску у Подолівському кар`єрі, розташованому в кв. 22 вид. 38 Кролевецького лісництва ДП «Кролевецький агроліспгосп», неподалік від озера Кар`єр, що на території Конотопського району Сумської області, який ніхто не видобуває та про відсутність у нього документів на видобування піску, виник злочинний умисел, направлений на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме піску, з метою його використання у власних цілях.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, не маючи дозвільних документів для видобутку піску ОСОБА_4 09 квітня 2021 близько 9 години на належному йому автомобілі марки ЗИЛ ММ3 4502 державний номер НОМЕР_1 прибув до території кв. 22 вид. 38 Кролевецького лісництва ДП «Кролевецький агроліспгосп», де знаходиться Подолівський кар`єр, неподалік від озера Кар`єр, Конотопського району Сумської області, та усвідомлюючи протиправність своїх дій і настання суспільно-небезпечних наслідків, за допомогою привезеної лопати накопав 5,56 т піску вартістю 1501 грн. 20 коп., який відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, та завантажив його на вище вказаний автомобіль марки ЗИЛ ММ3 4502 державний номер НОМЕР_1 .

09 квітня 2021 близько 10 години 13 хвилин під час перевезення незаконно видобутого піску на автомобілі ЗИЛ ММ3 4502 держаний номер НОМЕР_1 рухаючись по асфальтованій дорозі в бік центра м. Кролевець, ОСОБА_4 був помічений працівниками поліції, якими під час огляду вилучено автомобіль марки ЗИЛ ММ3 4502 державний номер НОМЕР_1 та незаконно добутий пісок в кількості 5,56 т.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив матеріальних збитків на суму 1501 грн. 20коп.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.240 КК України , а саме незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про визнання винуватості від 1 вересня 2021 року у кримінальному провадженні.

Відповідно до умов вищезазначеної угоди про визнання винуватості від 1 вересня 2021 року обвинувачений у кримінальному провадженні у відповідності до ст.ст. 469, 472 КПК України уклав дану угоду про визнання винуватості, згідно до якої ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, крім того сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 240 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн.

Також, у даній угоді зазначені та роз`яснені обвинуваченому наслідки укладення угоди про визнання винуватості, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.ст. 389- 1КК України, ст. 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що угода про визнання винуватості ним укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути затверджена угода про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державі чи суспільним інтересам.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, який згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладена між прокурором та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 240 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого, особу винного , обставини, що пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше, суд вважає можливим призначити йому покарання нижче від найнижчої межі встановленої в санкції ч. 2 ст. 240 КК України , з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки саме даний вид покарання на думку суду є справедливим , а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена угода про визнання винуватості ОСОБА_4 підлягає затвердженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 472, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 1 вересня 2021 року, що укладена між прокурором Кролевецького відділу Конотопської прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, та призначити йому за цим законом покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.

Речові докази автомобіль марки ЗИЛ державний номер НОМЕР_2 , який перебуває на зберіганні у ОСОБА_4 , дозволити використовувати за призначенням , пісок, який перебуває на зберіганні в камері речових доказів ВП №1 (м. Кролевець)Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, передати ДП «Кролевецький агролісгосп», накладну № 178 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Кролевецький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку прокурору, обвинуваченому підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1