Справа № 372/71/21
Провадження № 1-кп-291/21
В И Р О К
іменем України

01 вересня 2021 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши в приміщенні Обухівського районного суду Київської області у спрощеному порядку кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000011 від 04.01.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Обухів, Київської області, громадянину України, не працюючому, не одруженому, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 раніше неодноразово судимого востаннє 15.09.2020 року, Обухівським районним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн., 10.12.2020 року ухвалою Обухівського районного суду змінено на покарання у виді громадських робіт строком 240 годин,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
06.05.2020 року ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні адміністративної будівлі Обухівської міськрайонної філії Київського обласного центру зайнятості (далі Обухівський МРЦЗ), що розташоване по вул. Чаплінського, 3-Б, в м. Обухів, Київської області, подав заяву про надання йому статусу безробітного з метою призначення виплати допомоги по безробіттю.

Так, ОСОБА_3 , при заповненні заяви на отримання допомоги по безробіттю, спеціалістами Обухівського МРЦЗ роз`яснено вимоги законодавства щодо порядку нарахування та отримання державної соціальної допомоги на випадок безробіття, а саме: про надання статусу безробітного відповідно до Закону України Про зайнятість населення та Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198.

Крім того, ОСОБА_3 ознайомлено з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законом України Про зайнятість населення та Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, який засвідчив ознайомлення власноручним підписом.

На підставі вказаної заяви Обухівським МРЦЗ видано наказ від 06.05.2020 року №НТ200506 про надання ОСОБА_3 з 06.05.2020 року статусу безробітного, відповідно до якого останньому в порядку ч.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.2.1. Порядку надання допомоги по безробіттю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.06.2015 №613 призначена допомога по безробіттю з 06.05.2020 по 28.05.2020 у розмірі визначеному законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України Про зайнятість населення до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.44 Закону України Про зайнятість населення зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.45 Закону України Про зайнятість населення реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Відповідно до п.1 ст. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198 Центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту).

ОСОБА_3 перебував на обліку з 06.05.2020 по 29.05.2020, та був знятий в звязку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів.

Так, за період перебування на обліку в Обухівському МРЦЗ між ОСОБА_3 та ТОВ Золотий Мандарин Квадра () було укладено трудовий договір про що виданий наказ № 0095 від 06.08.2019 року.

Отже, за час перебування на обліку в Обухівському МРЦЗ як зареєстрований безробітний з 06.05..2020 по 29.05.2020 року ОСОБА_3 фактично працював в ТОВ Золотий Мандарин Квадра та отримував дохід у вигляді заробітної плати, однак умисно з метою приховання даного факту, порушуючи вимоги ЗУ «Про зайнятість населення», не надав до Обухівського МРЦЗ відомості про самостійне працевлаштування та отримання доходу за виконану роботу (у відповідності до вимог п. 9 ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про зайнятість населення») з метою подальшого отримання виплат по безробіттю в Обухівському МРЦЗ.

Тобто у період часу 06.05.2020 по 28.05.2020 Обухівський МРЦЗ, який було введено в оману ОСОБА_3 , що виражалося у ненаданні останнім відомостей про працевлаштування, відповідно до п.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Порядку про надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітнім підприємницької діяльності», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №613 від 15.06.2015, перераховано грошові кошти на зазначений ОСОБА_3 особистий банківський рахунок належні Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Внаслідок чого, ОСОБА_3 незаконно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, отримав у період 06.05.2020 по 28.05.2020 на вказаний рахунок наступні грошові кошти, виділені з державного бюджету у вигляді допомоги по безробіттю, якими, останній розпорядився на власний розсуд, чим завдав державі збитків на загальну суму 1335 грн. 48 коп..

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинуваченим ОСОБА_3 , подано заяву, згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненому інкримінованого йому кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні. Вказана заява також підписана захисником ОСОБА_5 .

Представником потерпілого ОСОБА_6 подано заяву, згідно якої вона не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, знайшла своє підтвердження та його дії за ч. 1 ст. 190 КК України кваліфіковані правильно, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Також оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, такими, що знаходяться в об`єктивному зв`язку з матеріалами кримінального провадження, повністю доводять вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні (проступку).

Згідно з положеннями ст. ст. 65, 68 КК України, призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті передбаченої ч. 1 ст. 190 КК України, у виді обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 15.09.2020 року, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу, який змінено ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10.12.2020 року на громадські роботи на строк 240 годин.

Оскільки кримінальне правопорушення, у скоєнні якого ОСОБА_3 визнається винним згідно даного вироку, вчинене до постановлення вироку Обухівського районного суду Київської області від 15.09.2020 року, та ухвали Обухівського районного суду Київської області від 10.12.2020 року про заміну покарання, остаточне покарання суд визначає на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим призначеного згідно даного вироку.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов по справі не пред`являвся.

Процесуальні витрати в кримінальному проваджені відсутні.

Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за попереднім вироком, більш суворим покаранням, призначеним згідно данного вироку, призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі строком один рік.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання, після вступу вироку в законну силу.

Речові докази копії матеріалів особової справи ОСОБА_3 № 0000004 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1