ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду кримінальне провадження № 0000394 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, м. Ужгород, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючого, розлученого, громадянина України, українця, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

в с т а н о в и в:

07.06.2019 близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи на проїзній частині поблизу будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, діючи з необережності, яка виразилася у злочинній недбалості, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, котрі повинен і міг передбачити, підійшов спереду до потерпілої ОСОБА_7 , взяв її руками за плечі та всупереч її волі, застосовуючи фізичну силу різко розвернув останню в ліву сторону, що призвело до протиприродного перерозгинання гомілково ступневого суглобу лівої ноги потерпілої, внаслідок чого ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого відривного зламу кісточки великогомілкової кістки зліва, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у заподіянні з необережності середньої тяжкості тілесних ушкоджень не визнав. Пояснив, що конфлікт із ОСОБА_7 почався на вул. Ковельській в м. Володимирі, а потім продовжився на АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 штовхнула його, не заперечує, що він може і штовхнув потерпілу, внаслідок чого вона впала. ОСОБА_7 встала і пішла з місця події. Потерпілу за плечі він не розвертав. Також потерпіла конфліктувала із ОСОБА_9 , шарпала її.

Однак показання дані обвинуваченим ОСОБА_5 , що він не вчиняв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України не відповідають обставинам кримінального провадження та повністю спростовуються іншими належними, допустимими, достовірними доказами по справі, надані з метою уникнути кримінальної відповідальності та покарання за вчинене діяння.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, його вина підтверджується наступними дослідженими та перевіреними доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що 07.06.2019 близько 23 години по вул. Глінки в м. Володимирі, ОСОБА_5 взяв її руками за плечі та розвернувши її штовхнув, внаслідок чого вона впала на землю та відчула біль у лівій нозі. Разом із нею був її брат ОСОБА_10 , котрий підняв її, оскільки вона не могла піднятись із землі, так як боліла нога. На місце події викликала швидку медичну допомогу, однак її відмовились госпіталізувати. Викликала іншу швидку медичну допомогу, однак вона не приїхала, тому разом із ОСОБА_10 поїхала у лікарню, де їй наклали гіпс на ногу. На місце події поліцію викликав ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що в день події він привіз свою сестру ОСОБА_7 на АДРЕСА_2 , а сам поїхав по своїх справах. Через деякий час до нього зателефонувала ОСОБА_7 і просила, щоб він приїхав на вул. Глінки до стадіону. Приїхавши на вул. Глінки він побачив, як ОСОБА_5 взяв за плечі ОСОБА_7 та штовхнув її, внаслідок чого вона впала на землю. Він підійшов та допоміг піднятися ОСОБА_7 , котра жалілася на біль в нозі і не могла самостійно піднятись. Після чого він поїхав та привіз свою матір ОСОБА_11 . По закінченню конфлікту він завіз ОСОБА_7 в лікарню, оскільки швидка медична допомога, котра прибула на місце події, відмовилась госпіталізувати потерпілу у медичний заклад, а викликана інша швидка медична допомога довгий період часу не приїжджала. До цієї події ОСОБА_7 не скаржилась на біль у нозі.

В судовому засіданні допитаний експерт ОСОБА_12 надав роз`яснення висновку судово медичної експертизи. Пояснив, що при складанні висновків ознайомлювався з матеріалами провадження, які було долучено до постанови про проведення експертизи. Також він був учасником слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_7 . Порівнюючи всі можливі механізми утворення тілесного ушкодження, дійшов висновку, що таке тілесне ушкодження у потерпілої могло утворитися саме при таких обставинах, як зазначено у висновках. Роз`яснив, що для експертизи сам поштовх і поштовх з подальшим розвертанням, про які йдеться в матеріалах, є одним і тим самим. Однак при прямому поштовху такі тілесні ушкодження не можуть утворитися, оскільки людина падає назад або в сторону. Коли при поштовху відбувається розвертання людини, тоді може бути перелом. Кут розвертання впливає виходячи із анатомічних особливостей людини. При цьому, медичними знаннями кут повороту, без завдання шкоди здоров`ю особи, не можна встановити. Для визначення механізму утворення даного тілесного ушкодження при проведенні слідчого експерименту не має значення покриття на якому проводиться слідчий експеримент (підлога, паркет, асфальт).

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що 07.06.2019 до неї зателефонувала дочка ОСОБА_7 і повідомила про те, що ОСОБА_5 зламав їй ногу. ОСОБА_10 привіз її на місце події, де знаходилась ОСОБА_7 в якої була спухла нога. Зі слів ОСОБА_7 їй відомо, що ОСОБА_5 штовхнув її, внаслідок чого вона впала на землю і зламала ногу. Також ОСОБА_10 розповідав, що бачив, як ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_7 . Відомо, що ОСОБА_7 позичала кошти ОСОБА_5 на придбання мобільного телефона, котрі він не віддав. ОСОБА_10 завіз дочку у лікарню, де їй надали медичну допомогу.

Враховуючи те, що свідку ОСОБА_11 про обставини заподіяння ОСОБА_5 тілесного ушкодження ОСОБА_7 стало відомо з чужих слів, зокрема від потерпілої ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , котрі в судовому засіданні підтвердили дану обставину, а також враховуючи, що її показання відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, тому згідно з ст. 97 КПК України суд визнає показання цього свідка, як допустимий доказ.

Суд не вбачає підстав для ненадання показанню свідка ОСОБА_11 доказового значення, зокрема визнання його недопустимим доказом, оскільки показання цього свідка підтверджуються іншими допустимими доказами та повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є належними, допустимими, достовірними і підтверджують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Крім того, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України підтверджується наступними перевіреними та дослідженими доказами.

Рапортом працівника Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області від 07.06.2019, в якому зазначено, що в ході штовханини ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_7 , внаслідок чого остання впала та отримала перелом лівої гомілки ступеневого суглоба.

а.к.п. 73-74;

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, який підтверджує, що ОСОБА_7 звернулась в поліцію з приводу нанесення їй ОСОБА_5 07.06.2021 близько 22.30 години тілесних ушкоджень лівої ноги, які утворилися внаслідок поштовху.

а.к.п.75;

Повідомленням КП «Володимир-Волинське ТМО» №160 від 08.06.19 з якого вбачається, що ОСОБА_7 доставлена у медичний заклад 08.06.2019 00.30 годин із травмою «закритий перелом лівої гомілки ступеневого суглоба», котрий вона отримала від поштовху.

а.к.п. 76;

Висновком судово медичної експертизи №79 від 19.06.2019, який підтверджує, що на тілі ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна рук, синець правої руки, закритий відривний злам кісточки великогомілкової кістки зліва. Тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок: садна, синець падіння з висоти власного зросту, закритий відривний злам кісточки великогомілкової кістки зліва внаслідок протиприроднього перерозгинання гомілково-ступеневого суглобу у відповідній ділянці (підвертання стопи дозовні або надмірного повертання гомілки при фіксованій стопі) і яке відноситься до категорії тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

а.к.п. 78;

Додатковим висновком експерта №17 до висновку експерта №79 від 19.06.2019, згідно з якого закритий відривний злам кісточки великогомілкової кістки зліва не міг утворитися при прямолінійному падінні з висоти власного росту з прискоренням чи без такого. Дане тілесне ушкодження могло утворитися в час та при обставинах, на які вказує потерпіла ОСОБА_7

а.к.п. 80;

Протоколом слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 19.09.2019 за участі потерпілої ОСОБА_7 та судово-медичного експерта, в ході якого потерпіла за допомогою статиста, відтворила механізм спричинення їй ОСОБА_5 тілесного ушкодження, зокрема утримуючи потерпілу за плечі статист повернув її в ліву сторону та штовхнув назад. ОСОБА_7 зазначила, що дана дія відбулась різко із значним прикладанням сили. Силове розвертання її тіла відбулося при вертикальному положенні тіла, за плечі, при нерухомих ногах, які знаходилися на асфальтному покритті.

а.к.п. 82-85;

Протоколом слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 04.02.2020 за участі потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 , в ході якого свідок відтворив дії, обстановку, обставини спричнення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . В ході даної слідчої дії свідок підтвердив, що ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_7 , внаслідок чого вона впала на землю.

а.к.п. 86-91;

Протоколом повторного слідчого експерименту та відеозаписом від 09.09.2021 за участі всіх сторін провадження, в ході якого потерпіла підтвердила обставини отримання тілесних ушкоджень, окрім того зазначила, що розворот та подальший поштовх відбувся в сторону на відстані до 0,5 м від стіни сусідського паркану.

а.к.п. 116-120;

Стенограмою розмови між диспетчером швидкої медичної допомоги та потерпілою ОСОБА_7 від 08.06.2019, яка підтверджує, що потерпіла ОСОБА_7 відразу після даної події викликала швидку медичну допомогу та повідомила, що їй травмували ногу і вона не може встати. Даний документ підтверджує, що потерпіла із самого початку чітко вказувала, що ногу їй травмували, та підтверджує послідовність її показань щодо обставин отримання нею тілесних ушкоджень.

а.к.п. 93;

Крім цього, в судовому засіданні допитувався свідок сторони захисту ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що 07.06.2019 потерпіла ОСОБА_7 прийшла до ОСОБА_5 на АДРЕСА_1 і сварилась із ОСОБА_5 та ОСОБА_14 . Підтвердив, що ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_7 в сторону, внаслідок чого вона впала. З місця події ОСОБА_7 пішла, а через 30-40 хвилин повернулась із своєю мамою та братом. На місце події вони викликали швидку медичну допомогу та поліцію, однак ОСОБА_7 не дочекалась працівників поліції та швидкої медичної допомоги сіла у автомобіль та поїхала.

Однак суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_13 в частині, що потерпіла самостійно пішла з місця події, а через 30-40 хвилин повернулась із своєю мамою та братом і не бере їх до уваги, оскільки вони не відповідають дійсним обставинам справи та повністю спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , які є належними, допустимими, достатніми доказами.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що 07.06.2019 вона прийшла до ОСОБА_5 на вул. Глінки в м. Володимирі. В цей вечір до будинку ОСОБА_5 прийшла ОСОБА_7 , котра шарпала ОСОБА_5 . Також ОСОБА_7 напала на неї і подряпала їй обличчя. ОСОБА_5 разом із ОСОБА_13 розборонили їх. Під час даного конфлікту вона була близько 1 хвилини, після чого пішла в хату і близько 20 хвилин не бачила, що там відбувалось, оскільки мамі ОСОБА_5 стало погано. Потім через вікно будинку бачила, що на місці події вже була матір ОСОБА_7 .

Проте дані показання свідка самі по собі без врахування інших перевірених належних, допустимих, достатніх доказів не спростовують обставини спричинення ОСОБА_5 тілесного ушкодження ОСОБА_7 , оскільки даний свідок був відсутній на місці події протягом 20 хвилин і не бачив усі обставини цієї події. При цьому суд бере до уваги, що сам ОСОБА_5 не заперечує, що штовхнув потерпілу, внаслідок чого вона впала, що також підтверджується показаннями свідка захисту ОСОБА_13 .

Також судом досліджувався диск із відеозаписом з мобільного телефона, однак даний запис жодним чином не спростовує спричинення ОСОБА_5 тілесного ушкодження ОСОБА_7 , оскільки не містить інформації, котра б прямо чи непрямо підтверджувала існування чи відсутність обставини, котра підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.

а.к.п. 105;

Крім цього, розбіжності в описовій частині висновків судово-медичних експертиз, які містили посилання на протоколи допиту потерпілої про причини отримання нею тілесних ушкоджень, а саме чи від поштовху чи від розвертання, про які зазначала сторона захисту в судовому засіданні, не спростовують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, оскільки потерпіла не має спеціальних знань у галузі судової медицини та не може знати причину утворення таких тілесних ушкоджень. Такий поштовх мав місце і він не міг бути прямолінійним, так як слідчим експериментом встановлено, що позаду потерпілої був паркан і вона фізично через цю причину не могла впасти від прямого поштовху. Дану обставину підтвердив і свідок ОСОБА_13 , який в судовому засіданні показав, що поштовх був в сторону.

При цьому, суд погоджується із доводами сторони захисту, що під час судового розгляду не доведено, що розвертання тіла потерпілої відбулось в ліву сторону саме на 45 градусів, з чим під час виступу в судових дебатах і погодилась сторона обвинувачення, оскільки жодних доказів на підтвердження кута розвороту не надано, а тому це є припущенням сторони обвинувачення.

Оскільки обвинувачення не може грунтуватись на припущеннях, тому суд прийшов до висновку, що з обвинувачення слід виключити обставину про розвертання потерпілої саме на 45 градусів, що не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого так як судово медичний експерт при проведенні експертиз не брав за основу, як кут розвороту потерпілої на 45 градусів, так і інших кутів розвороту.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України характеризується діями, наслідками у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеними діянням і наслідками.

Дослідженими судом доказами доведено протиправні дії ОСОБА_5 , що полягали у розвороті та подальшим поштовхом потерпілої, факт настання наслідків та прямим причиним зв`язком між ними та діями ОСОБА_5 .

Із суб`єктивної сторони злочин може проявлятися у виді як злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості.

В даному випадку наявний факт злочинної недбалості, оскільки ОСОБА_5 застосовуючи силу до потерпілої ОСОБА_7 , хоч не передбачав, але міг і повинен був передбачати, що внаслідок цього потрепіла може отримати тілесні ушкодження.

Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення у даному кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у заподіянні з необережності середньої тяжкості тілесних ушкоджень є доведеною та кваліфікує його дії за ст. 128 КК України.

Обставин, що помякшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який посередньо характеризується по місцю проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, а також беручи до уваги відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про призначення покарання у виді громадських робіт.

Обираючи покарання у виді громадських робіт, суд враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобіганню вчинення ним та іншими особами нових злочинів і на думку суду таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним та іншими особами нових злочинів.

Таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: /підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя ОСОБА_1