Справа № 489/1000/18
кримінальне провадження
№1-кп/489/89/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого в останнє вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 03.04.2015 за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 ,

встановив:

12.12.2017 у вечірній час, ОСОБА_5 , знаходячись на території міського автовокзалу по пр. Богоявленському, 21 в м. Миколаєві, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав з карману куртки ОСОБА_9 мобільний телефон «Мейзу М3» вартістю 3599,00 грн., який належав ОСОБА_9 , чим спричинив матеріальний збиток на загальну суму 3599,00 грн.
Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми протиправними діями потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.
Суд визнає ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
Обвинувачений в ході судового розгляду підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та показав, що в грудні 2017 року, знаходячись на автовокзалі побачив потерпілого, який знаходився у стані алкогольного сп`яніння та провівши його додому, непомітно для нього дістав з кишені його мобільний телефон.
Вина обвинуваченого у кримінальному правопорушенні, підтверджується дослідженими судом наступними доказами.
Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.02.2018, згідно якого ОСОБА_9 заявив про те, що в кінці грудня 2017 року у вечірній час, знаходячись на автовокзалі м. Миколаєва, невідома особа, шляхом вільного дступу викрала з його кишені мобільний телефон «Мейзу М3», imei: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 .
Товарним чеком №40493 від 23.10.2016, згідно якого вартість мобільного телефону MeizuM3 становить 3599,00 грн.
Листом ПТ «Ломбард «Гроші тут», згідно якого ОСОБА_10 отримав фінансовий кредит під заставу майна у вигляді мобільного телефону «Мейзу М3», imei: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 .
Аналізуючи досліджені докази суд вважає вину ОСОБА_5 доведеною поза розумним сумнівом в обсязі встановленому вище.
При призначенні покарання, суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий за кримінальні правопорушення проти власності, одружений, працюючий, характеризується в цілому добре, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до абз. 17 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, згідно якої з урахуванням особистості обвинуваченого, його способу життя, а також високого рівня вчинення ним повторного правопорушення та небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі не можливе.
З урахуванням викладеного та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі, проте з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що обвинуваченого необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням на підстав ст. 75 КК України.
Щодо клопотання обвинуваченого та захисника по застосування амністії, підстави для цього відсутні оскільки Закон України «Про амністію у 2016 році» набрав чинності 07.09.2017, а згідно свідоцтва про народження ОСОБА_11 , батьком якого є обвинувачений, дитина народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто після набрання чинності вказаним Законом», в зв`язку з чим дія цього Закону не поширюється на обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід в кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1