Справа № 362/6659/19
Провадження № 1-кп/362/177/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василькова Київської області підготовче судове засідання кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001247 від 06.09.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків, Київської обл., українця, гр-на України, маючого середньо-спеціальну освіту, пенсіонера, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, -

- та угоду про визнання винуватості від 31.10.2019 р. між прокурором та обвинуваченим, -

В С Т А Н О В И В:

12.11.2019 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.11.2019 р. у вказаному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що 31.10.2019 р. між прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокурори Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 було укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокурори Київської області юрист 1 класу ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_8 , в присутності захисника ОСОБА_9 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях. Також, вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання зі встановленням іспитового терміну 2 (два) роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, додатково покласти такий обов`язок: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обвинувачений ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні просив не затверджувати угоду про визнання винуватості, укладеної між ним та прокурором від 31.10.2019 р., оскільки йому не зрозуміло суть даної угоди та її наслідки. Просив відмовити в затвердженні угоди та повернути прокурору.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заперечила проти укладення угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокурори Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_8 , оскільки суть угоди не зрозумілі та її наслідки також. Просила відмовити в затвердженні даної угоди та повернути обвинувальний акт прокурору.

У підготовчому судовому засіданні прокурор щодо затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між ним та обвинуваченим від 31.10.2019 р., вважає, що це право обвинуваченого, проте щодо повернення прокурору - заперечив, просив розглядати дане кримінальне провадження в загальному порядку.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та закону, суд дійшов висновків, що при укладенні угоди вказані вимоги дотримані не були, а томуслід відмовити в затвердженні даної угоди, з наступних підстав.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи прямий умисел, спрямований на придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів до неї, без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки в частині захисту життя та здоров`я людей від негативного впливу руйнуючого характеру вогнепальної зброї та бойових припасів в результаті їх неконтрольованого обігу, з порушенням вимог законодавства України, якими регламентується порядок поводження з вогнепальною зброєю і боєприпасами, у тому числі Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України №576 від / 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №662 від 21.08.1998 р., у 2016 р., перебуваючи в зоні проведення АТО на території Луганської та Донецької області (більш точної дати та місце не встановлено), знайшов та підібрав знайдений, пістолет моделі «МР-371» № НОМЕР_1 та шістнадцять патронів з маркуванням «38 87» калібру 9x18 мм. Таким чином, ОСОБА_8 придбав вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу шляхом привласнення знайденого.

У подальшому, ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб транспортував вищевказані вогнепальну зброю та бойові припаси до місця свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де залишив зберігати її у своїй сумці в приміщенні спальної кімнати житлового будинку. Таким чином ОСОБА_8 розпочав зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

06.09.2019р. слідчим СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_12 , відповідно до ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області №362/5225/19 від 05.09.2019 р. проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого в чоловічій сумці чорного кольору, розміщеній в спальній кімнаті, було виявлено та вилучено предмет зовні схожий на пістолет моделі «МР-371» № НОМЕР_1 та дев`ятнадцять патронів з маркуванням «38 87» калібру 9x18 мм.

Згідно висновку експерта від 30.10.2019 №8-2/788, 17-1/1489, наданий на експертизу пістолет належить до короткоствольної нарізної вогнепальної зброї, виготовлений саморобним способом шляхом переробки капсульного сигнального пістолета моделі «МР-371», № НОМЕР_1 , промислового виробництва (АТ «Іжевський механічний завод», м. Іжевськ, Російська Федерація) під патрон калібру 9x18 мм; в процесі переробки було замінено ствол, відновлено муфту рамки та відновлено кожух-затвор. Наданий пістолет придатний для проведення пострілів патронами калібру 9x18 мм.

16 патронів з маркуванням «38 87» належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є бойовими пістолетними патронами калібру 9x18 мм, що споряджені оболонковими кулями зі сталевим осердям, виготовлені промисловим способом («Юрюзанський патронний завод», м. Юрюзань, колишній СРСР, у 1987 р.) та придатні до стрільби; 2 патрона з маркуванням «270 97» та 1 патрон з маркуванням «270 94» до боєприпасів не_ належать, є частинами, а саме стріляними кулями та гільзами пістолетних патронів калібру 9x18 мм, що спорядженні оболонковими кулями зі сталевим осердям, виготовлені промисловим способом («Луганський патронний завод», м. Луганськ, Україна, відповідно, у 1997 та 1994 роках) та не придатні для стрільби.

Тим самим, вказаними діями ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім того, на початку вересня 2019 р. (більш точний час та дата не встановлені), ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням ст.ст. 12,15,19,20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи прямий умисел на придбання наркотичного засобу та усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, перебуваючи в м. Київ (більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), після чого поклав його до свого гаманця, тим самим розпочав незаконно зберігати наркотичний засіб - метадон (фенадон), для власного вживання без мети збуту. Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_8 зберігав без мети збуту за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

06.09.2019р. слідчим СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_12 , відповідно до ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області №362/5225/19 від 05.09.2019 р., проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого в приміщені житлового будинку було виявлено та вилучено кристалічну речовину білого кольору.

Згідно висновку експерта № 11-2/6189 від 31.10.2019 р., у наданій на дослідження кристалічній речовині білого кольору, загальною масою 1,663 г містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

Маса метадону (фенадону) у речовинах становить 1,064 г, що відповідно до Таблиці №1 Наказу №188 від 01.08.2000 р. «Про затвердження таблиць невеликих, великих, та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» -перевищує встановлені невеликі розміри (до 0,02) та не перевищує встановлені великі розміри (від 1,6 до 20,0).

Відповідно до списку №1 «Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» Таблиці №2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого Кабінетом Міністрів України від 06.05.2000 р. за № 770 метадон (фенадон) є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Тим самим, вказаними діями ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 474 КК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та закону і відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Згідно п. «б» ч. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 р. «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має право прийняти рішення щодо відмови у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України та призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення. При цьому, зокрема в останньому випадку, слід неухильно дотримуватися вимог закону щодо відкриття сторонами кримінального провадження одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду.

З дослідження змісту поданої суду для затвердження угоди про визнання винуватості слідує, що умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та закону, зокрема, умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону.

В укладеній 31.10.2019 р. угоді про визнання винуватості зазначено узгоджене сторонами формулювання підозри та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, визнання ОСОБА_8 своєї винуватості та його обов`язки, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення, звільнення від відбування покарання з випробуванням, наслідки укладення і затвердження угоди та наслідки її невиконання.
Враховуючи, що під час підготовчого судового засідання обвинувачений змінив свою процесуальну позицію та повідомив про відсутність волевиявлення для укладення угоди про визнання винуватості, у суду відсутні правові підстави для затвердження вказаної угоди шляхом постановлення у справі обвинувального вироку.
Оскільки угоду про визнання винуватості було укладено під час досудового розслідування, обвинувальний акт та угода про визнання винуватості підлягають поверненню прокурору для продовження досудового розслідування.
Зі змісту угоди вбачається, що ОСОБА_8 визнає себе винуватим. Захисник та обвинувачений ОСОБА_8 заперечували проти затвердження угоди зазначивши, що під час підписання цієї угоди ОСОБА_8 не розумів наслідків її затвердження.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про невідповідність умов угоди про визнання винуватості вимогам КПК України та КК України та відмову у її затвердженні з підстав, передбачених п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України.
Так, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, зокрема містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тощо. Обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
При вирішенні цього питання підлягають врахуванню висновки Європейського суду з прав людини про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).
Отже, за встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що у відповідності до вимог п. 1 та 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити та повернути обвинувальний акт прокурору.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 291, п. 1, 3 ч. 3 ст. 314, ст. 369-372, 472, 474 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

У затвердженні угоди про визнання винуватості від 31.10.2019 р. у кримінальному провадженні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000251 від 17.02.2019 р., укладеної між прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , - відмовити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000251 від 17.02.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1, 309 КК України, з додатками, - повернути прокурору.
Ухвала про затвердження угоди про визнання винуватості оскарженню не підлягає.
Ухвала в частині повернення обвинувального акта може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1