Провадження № 11-сс/811/1243/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скарну ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 вересня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

цією ухвалою, відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого.

На дану ухвалу ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій висловив незгоду з прийнятим судом першої інстанції рішенням.

Учасники провадження у судове засідання не з`явилися, хоча такі повідомлялися про розгляд апеляційної скарги, про причини неявки не повідомили, що не позбавляє колегію суддів апеляційної інстанції можливості розгляду скарги у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частина 1 статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя при постановленні оскаржуваної ухвали дотримався у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу,а також у нездійсненні інших процесуальних дій ,які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих(розшукових) дій; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором підчас досудового розслідування; повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Отже, положеннями наведеної норми кримінального процесуального закону визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких на досудовому провадженні можуть бути оскаржені певні рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 посилається на те, що слідчою ОСОБА_7 не належно розслідується кримінальне провадження №0000044, зокрема що слідчою не виконується клопотання в порядку ст. 220 КПК України, що до допиту дев`яноста осіб з приводу внесеного в ЄРДР злочину. Окрім цього описує кримінальне провадження за № 50000031 від 29 березня 2018 року з невідомих причин дотичності попереднього кримінального провадження.

Відмовляючи у відкритті провадження, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що подано скаргу на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, яка не підлягає оскарженню.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком слідчого судді про те, що скарга ОСОБА_6 не містить жодних вимог, які відносяться до компетенції слідчого судді та мають бути ним розглянуті, тобто скарга не містить даних про порушення права останніх під час досудового розслідування, не наведені такі вимоги і в апеляційній скарзі.

Особа, яка вважає свої права порушеними, повинна довести ці обставини й звернутись за захистом порушених прав у спосіб, визначений законодавством саме для цих обставин.

Водночас, зі змісту прохальної частини скарги не вбачається, що ОСОБА_6 заявляв будь-які клопотання слідчому та відповідно що такі останнім не розглянуті у визначені ст. 220 КПК України строки, що давало б підстави в такому випадку оскаржувати бездіяльність слідчого згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком слідчого судді, викладеним в ухвалі, про те, що ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою, яка не підлягає розгляду слідчим суддею в порядку ст.303 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 не містять правових підстав для скасування ухвали слідчого судді, а висновок про необхідність повернення скарги зроблений на підставі аналізу норм кримінального процесуального законодавства, і є на думку колегії суддів правильним.

За наведених обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 вересня 2021 року -без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4