Справа № 298/1056/18
Номер провадження 1-кп/298/63/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в смт. Великий Березний в залі суду у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000186 від 1 червня 2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Великий Березний Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, із середньою освітою, судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 березня 2018 року за ч.4 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Великоберезнянського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження №0000186від 1 червня 2018 рокущодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він, будучи засудженим 29 березня 2018 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.4 ст.307 КК України до трьох років позбавлення волі та на підставі ч.1 ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку 1 рік, на шлях виправлення не став і знову скоїв новий злочин.
Так, 9 квітня 2018 року близько 23 години 00 хвилин в смт.Великий Березний Великоберезнянського району Закарпатської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , в якому проживає його тітка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зайшов у кладову кімнату даного будинку та, скориставшись відсутністю останньої, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, таємно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, викрав акумуляторну батарею марки «AmeGa-3» 60 Аh, чорного кольору, бувшу у використанні, відніс її до себе додому і в подальшому продав її за 200 гривень.
Згідно висновку експерта №11/458 від 14 червня 2018 року вартість викраденої акумуляторної батареї марки «AmeGa-3» 60 Аh становить 1263,24 грн. Сума матеріальних збитків спричинених потерпілій становить 1263,24 грн.
Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, як «крадіжка», тобто таємне викрадення чужого майна.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 подав письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності та закриття кримінального провадження, в якому він просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження №0000186 за ч. 1 ст. 185 КК України відносно нього. У клопотанні вказує, що наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих обставин йому зрозумілі.

Судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, право заперечувати проти закриття кримінального провадження та право наполягати на проведенні судового провадження у повному обсязі в загальному порядку, також роз`яснено, що кримінальне провадження в такому випадку закривається з нереабілітуючих підстав.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав подане ним клопотання, просив таке задовольнити, наполягав на звільненні його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Повідомив, що наслідки закриття кримінального провадження із зазначеної підстави йому зрозумілі.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , вказавши на наявність підстав для звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України. Зазначив, що його підзахисний активно сприяв розкриттю даного злочину, щиро розкаявся, всі збитки потерпілій відшкодував, в останньої відсутні претензії до нього, строк давності в даному провадженні сплив. Клопотання обвинуваченого підтримує.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що кримінальне правопорушення, яке вчинив обвинувачений станом на 2018 рік було нетяжким злочином відповідно до ст.12 КК України, якщо з моменту вчинення такого пройшло більше трьох років обвинувачений може бути звільнений, прокурор вважав клопотання законним, не заперечував проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв"язку із закінченням строків давності.

Потерпіла ОСОБА_4 проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та закриття кримінального провадження не заперечувала, вказавши, що жодних претензій ні майнового, ні морального характеру до обвинуваченого у неї нема. Повідомила, що завдані їй збитки обвинуваченим були відшкодовані, викрадене у неї майно повернув.

Суд, розглянувши клопотання ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши зміст клопотання, розглянувши обвинувальний акт та долучені до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Правову позицію з цього приводу висловив Верховний Суд в постанові від 12.11.2019 у справі №566/554/16-к, наголосивши, що виходячи з положень пункту 1 частини 2 статті 284, частини 3 статті 285, частини 4 статті 286, частини 3 статті 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у статті 49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке було скоєне 9 квітня 2018 року.

На час вчинення кримінального правопорушення положення ст.12 КК України та ст.49 КК України діяли в редакції Законів №4025-VI від 15 листопада 2011 року та №1183-VII від 8 квітня 2014 року відповідно.

На час розгляду справи у суді першої інстанції, положення вказаних статей зазнали змін та діють в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

Відповідно до приписів ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Виходячи з наведених положень, враховуючи, що положення статей 12, 49 КК України в редакції, діючої на час вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, інкриміноване йому правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, відносилось до злочину середнього ступеню тяжкості, строк давності за яким становив п`ять років з дня вчинення злочину, а з 1 липня 2020 року після внесення змін Законом № 2617-VIII від 22 листопада 2011 року - до кримінального проступку, строк давності за яким становить три роки з дня його вчинення, тобто в даному випадку новим Законом про кримінальну відповідальність пом`якшено кримінальну відповідальність та іншим чином поліпшено становище особи обвинуваченого, відтак є підстави для застосування положень ч.1 ст.5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, тому суд застосовує положення ч.1 ст. 185, ч.2 ст.12 та п.2 ч.1 ст.49 КК України в редакції, чинній на час розгляду кримінального провадження у суді.

Отже, кримінальне правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_7 , згідно з нормами ст.12 КК (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до положень ст.49 КК України (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки, зкрема, три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; протягом вказаного строку особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК України).

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту щодо ОСОБА_5 9 квітня 2018 року. Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили. Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час подання клопотання обвинуваченим ОСОБА_5 закінчився трьохрічний строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Факт ухилення особи від досудового розслідування та суду є обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності і зупиняє строк, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України. Разом з тим, встановлено, що обвинувачений не ухилявся від досудового слідства та суду, перебіг строку давності, передбачений ч. 1 ст. 49 КК України, щодо нього не зупинявся.

Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Встановлено, що на розгляді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження №0000004 від 1 березня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.28 ч.1 ст.125 КК України, подія якого мала місце 7 січня 2021 року.

Отже, з моменту скоєння інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України - 9 квітня 2018 року, останньому згідно відомостей обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000004 від 1 березня 2021 року поставлено у вину вчинення кримінального правопорушення, що мало місце 7 січня 2021 року, дії ОСОБА_5 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.28 ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що з урахуванням положень ст.12 КК України є кримінальним проступком.

За таких обставин, суд доходить висновку, що кримінальний проступок за ч.1 ст.28 ч.1 ст.125 КК України, час вчинення якого датовано 7 січня 2021 року, що інкримінований обвинуваченому ОСОБА_7 , не перериває перебігу строку давності за вчиненим ОСОБА_5 9 квітня 2018 року кримінальним правопорушенням, оскільки в силу положень ч. 3 ст. 49 КК України вчинення кримінального проступку не є підставою для переривання перебігу давності.

Відтак, в ході судового розгляду в даному кримінальному провадженні не встановлено обставин на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Із врахуванням викладеного, оскільки з моменту вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, минуло більше трьох років, протягом строку давності перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, законом не встановлено заборону щодо застосування давності до кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

Вирішуючи питання щодо процесуальних витрат в кримінальному провадженні, суд дійшов наступних висновків.

Під час досудового розслідування проведено автотоварознавчу експертизу №11/458 від 14 червня 2018 року, витрати на яку склали 715,00 грн.

Нормами статті 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, крім іншого, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Положеннями ч.1 ст.126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Суд доходить висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на залучення експертів, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Тому, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, суд вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду, в тому числі, й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, що узгоджується з висновками, наведеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17.

Отже, процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12, 49, 185 КК України, ст.ст. 124, 284-286, 288, 369-372, 376, 392-395, 532 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000186 від 1 червня 2018 року,на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене 1 червня 2018 рокудо Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000186 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, - закрити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 715,00 грн. (сімсот п`ятнадцять гривень 00 копійок).

Копію ухвали негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1