Справа № 467/517/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000035 від 18 березня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, українця, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, маючого середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , відбуваючого покарання в Арбузинській ВК № 83 за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 25 квітня 2018 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності.
- ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10 грудня 2018 року, вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 квітня 2018 року змінено в частині зарахування у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення та відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_4 зараховано час попереднього ув`язнення з 05 травня 2017 року по час набрання вироком суду законної сили, яким є 10 грудня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Ленінським районним судом м. Кіровограда від 25 квітня 2018 року за ч.2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на сім років, та відбуваючи покарання з 18 січня 2019 року в державній установі "Арбузинська виправна колонія № 83", яка розташована за адресою: вул. Володимирська, 1 смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, незважаючи на те, що йому роз`яснені права та обов`язки засуджених та вимоги відбування покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин. За час відбування покарання в установі, засуджений ОСОБА_4 заохочень не мав, за систематичне порушення встановленого режиму відбування покарання має шістдесят чотири дисциплінарних стягнень, з яких дванадцять разів поміщався до дисциплінарного ізолятору та два рази переводився до приміщення камерного типу.

18 березня 2021 року о 07 годині 30 хвилин, засуджений ОСОБА_4 відбуваючи покарання в приміщенні камери №8 ДІЗО/ПКТ відкрито, в категоричній формі, в присутності представників адміністрації установи виконання покарань, а саме: в.о. начальника установи ОСОБА_5 , заступника начальника установи з СВПР ОСОБА_6 , заступника начальника установи з І та КПЗ ОСОБА_7 , помічника начальника установи ОСОБА_8 , в.о. начальника оперативного відділу установи ОСОБА_9 , начальника відділу нагляду та безпеки ОСОБА_10 , оперуповноваженого оперативного відділу ОСОБА_11 , відмовився виконувати законні вимоги адміністрації установи, а саме: приступити до прибирання в приміщенні камери №8 ДІЗО/ПКТ, в якій він утримується, чим порушив вимоги ст.9 КВК України, згідно якої засуджені зобов`язані виконувати законні вимоги адміністрації органів та установ виконання покарань, ч.3 ст. 107 КВК України, п.5 ч.3 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5 (далі Правила), згідно яких засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань, також п.3 ч.3 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, згідно яких засуджені зобов`язані утримувати в чистоті та порядку приміщення установи виконання покарань. При цьому, засуджений забезпечений необхідним робочим інвентарем, пройшов інструктаж з техніки безпеки та за станом здоров`я міг залучатись до прибирання в приміщенні камери №8 ДІЗО/ПКТ.

В подальшому, засудженому ОСОБА_4 повторно, в усній формі, роз`яснено його права та обов`язки, доведено вимоги режиму відбування покарань, що передбачені ст. 9 КВК України, ч.3 ст.107 КВК України, п.5ч.3 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, а також попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України, після чого засудженому повторно запропоновано приступити до прибирання в приміщенні камери №8 ДІЗО/ПКТ. Однак засуджений ОСОБА_4 відкрито, в категоричній формі відмовився виконувати законні вимоги адміністрації установи.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 391 КК України, визнав повністю, надав показання, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому та зазначив про готовність нести покарання зробивши для себе відповідні висновки. Пояснив, що відбуваючи покарання в державній установі "Арбузинська виправна колонія № 83" на той час в приміщенні камери №8 ДІЗО/ПКТ та будучи черговим згідно графіку чергування, вранці 18 березня 2021 року в категоричній формі відмовився від прибирання камери. Далі спочатку черговий, а потім начальник колонії, по формі, просили його прибрати камеру, на що він категорично відмовлявся, потім роз`яснили йому права та обов`язки, а також попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України. Після цього він, не маючи настрою, відмовлявся від прибирання камери. Все в точності, того ж дня, вдруге така ж ситуація сталася через незначний період часу, та він знову відмовився від прибирання камери.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 погодився визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з обставинами, що встановлені під час досудового розслідування справи.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд переконавшись, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин провадження, відсутні сумніви в добровільності його позиції, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання у відповідності до положень Кримінального кодексу України.
Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст. 349 К України, за обставин, встановлених судом.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у вигляді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченомуОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає, як визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений вчинивв нетяжкий злочин під час відбуття покарання в місцях позбавлення волі, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію як нетяжкого злочину за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали,не одружений, негативно характеризується за місцем відбування покарання, раніше судимий, поведінку під час та після вчинення злочинних дійта вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити покарання у межах санкції ст. 391 КК України у виді позбавлення волі з частковим приєднанням невідбутої частини покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 квітня 2018 року з урахуванням ухвали Кропивницького апеляційного суду від 10 грудня 2018 року, якою вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 квітня 2018 року змінено в частині зарахування у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення та відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання ОСОБА_4 зараховано час попереднього ув`язнення з 05 травня 2017 року по час набрання вироком суду законної сили, яким є 10 грудня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до яка станом на 08 вересня 2021 року (день ухвалення вироку) складає 1 рік 22 дні.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Запобіжний захід по справі раніше не обирався. Суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому до вступу вироку у законну силу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням обставин справи, даних про особу обвинуваченого.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 391 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25 квітня 2018 року, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності.
До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання засудженому рахувати з дня ухвалення вироку, тобто з 08 вересня 2021 року.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення, засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1