Справа № 738/961/21
№ провадження 1-кп/738/100/2021
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року місто Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 від 27.05.2021 р. про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Березна, Менського району Чернігівської області, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не маючого на утриманні непрацездатних та неповнолітніх осіб, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ст. 128 КК України,

за участю:
секретаря ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2021 року, близько 01 год. 00 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи біля кафе за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, зумовлених конфліктом із ОСОБА_5 , умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_5 один удар долонею лівої руки в обличчя, заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці чола зліва, які за своїм характером, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 56 від 29.06.2021 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_2 своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні легкого тілесного ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Крім того, 16 травня 2021 року, близько 01 год. 03 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи біля кафе за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, зумовлених конфліктом із ОСОБА_5 , внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання наслідків свого діяння, а саме середньої тяжкості тілесних ушкоджень для потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити, схопив за ноги ОСОБА_5 та не втримавшись на ногах, падаючи на землю, ОСОБА_2 приземлився на ліву ногу ОСОБА_5 , внаслідок чого ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому кісток лівої гомілки у середній третині зі зміщенням уламків, що відповідно до судово-медичної експертизи № 56 від 29.06.2021 року відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я на строк більше ніж 21 добу.

Таким чином, ОСОБА_2 своїми умисними діями, які виразились у необережному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ст. 128 КК України та підтвердив обставини викладені у обвинувальному акті. Пояснив, що у день вчинення ним кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_5 , перебував з друзями біля сільського кафе та йому повідомили, що потерпілий його ображає, а тому він(обвинувачений) підійшов до потерпілого та запропонував побитися на що останній погодився. Він вдарив потерпілого рукою по обличчю від чого останній впав, а коли піднявся, він взяв потерпілого за ноги та вони разом впали, а саме він впав на ногу потерпілого, від чого останній почав кричати. На цьому бійка припинилася. Повідомив що під час бійки він(обвинувачений) перебував у стані алкогольного сп`яніння. Цивільний позов визнав повністю, але у наступному судовому засіданні вказав, що зваживши всі обставини, вважає що цивільний позов у частині стягнення моральної шкоди є занадто великим, а тому моральну шкоду не визнає на суму 200000 грн. та просить суд стягнути меншу суму, щодо розміру суми поклався на розсуд суду. Матеріальну шкоду визнав повністю.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що 16.05.2021 року приїхав з друзями у с. Стольне відпочити у місцевому кафе. Під час проведення часу, обвинувачений запропонував йому битися, на що він погодився. Він не встиг приготуватися до бійки, як йому наніс обвинувачений удар у голову від чого він впав. Коли піднявся, обвинувачений схопив його за ноги та вони разом впали і обвинувачений впав на його ліву ногу, після чого нога сильно почала боліти. Просив призначити покарання згідно чинного законодавства та задовольнити цивільний позов.

Вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ст. 128 КК України, окрім визнання вини обвинуваченим та показань потерпілого, також підтверджується висновком експерта № 56 від 29.06.2021 р. згідно якого, у ОСОБА_5 мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому кісток лівої гомілки у середній третині зі зміщенням уламків, що міг утворитись від дії тупих предметів, в тому числі 16.05.2021 р. та відносяться до категорії середніх тілесних ушкоджень за ознакою тривалості розладу здоров`я на термін більше ніж 21 доба. Крім того, виявлені тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці чола зліва, що могли утворитись від дії тупих предметів, в тому числі 16.05.2021 р. та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Оцінюючи наявні у справі та перевірені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вину ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ст. 128 КК України, стороною обвинувачення повністю доведено поза розумним сумнівом.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а обставиною, що його обтяжує, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. При цьому, хоч у обвинувальному акті вказано, що обтяжуючих обставин не встановлено, у судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що під час вчинення кримінальних правопорушень перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому суд вважає за необхідне визнати вказану обставину, як таку що обтяжує покарання обвинуваченому, оскільки у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вказано, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в

обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують

покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими,

що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими

обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, позицію потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання, раніше не судимий, вік обвинуваченого, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, задовільну характеристику з місця проживання, вину визнав, раніше притягувався до адміністративної відповідальності, наявність двох обставин, що пом`якшують покарання та наявність однієї обставини, що обтяжує покарання, орган пробації надав висновок, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 необхідно призначити покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, оскільки він не працює, а тому покарання у виді штрафу не буде реально виконано, а покарання у виді виправних робіт не можливо призначити непрацюючій особі, а також за ст. 128 КК України у виді громадських робіт, оскільки обвинувачений не працює, а тому покарання у виді виправних робіт не можливо призначити, а покарання у виді обмеження або позбавлення волі буде занадто суворим, тому що обвинувачений вперше вчинив кримінальні правопорушення та наявні дві обставини, які пом`якшують покарання, а тому покарання у виді громадських робіт є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Потерпілий ОСОБА_5 пред`явив цивільний позов до обвинуваченого та просив з нього стягнути 16757,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 200000,00 грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди від злочину. Матеріальна шкода складається з витрат на лікування, а моральна шкода полягає у тому, що після вчинення відносно нього кримінальних правопорушень, він втратив душевний спокій, втратив роботу, оскільки не може повноцінно ходити, з`явилися постійні головні болі, не може спокійно спати, внаслідок злочину йому довелося проходити лікування та потребує подальшого операційного втручання, обвинувачений жодного разу не допоміг йому матеріально, не вибачався, йому довелося перейматися досудовим розслідуванням та переживати судову тяганину.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Витрати на лікування підтверджені належними доказами та визнані обвинуваченими, а тому суд вважає за необхідне позов у частині стягнення матеріальної шкоди задовольнити у повному обсязі.

При вирішенні позову у частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, розмір моральних страждань визначається з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача чи інших обставин. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд

визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат(їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує ступінь вини обвинуваченого у завданні потерпілому тілесних ушкоджень, глибину та характер пережитих потерпілим душевних страждань, пов`язаних з протиправними діями обвинуваченого, щодо його здоров`я, внаслідок чого у потерпілого погіршилося здоров`я та він вимушений пересуватися з допомогою тростини, а також він втратив роботу, істотністю вимушених змін у його житті, оскільки йому довелося витрачати час та кошти на відновлення здоров`я, докладання додаткових зусиль для відновлення звичного способу життя, а також з врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди у розмірі 25000,00 грн., тобто позов у частині стягнення моральної шкоди необхідно задовольнити частково.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ст. 128 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин;
-за ст. 128 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 16757,00 грн.(шістнадцять тисяч сімсот п`ятдесят сім грн. 00 коп.) на відшкодування матеріальної шкоди та 25000,00 грн.(двадцять п`ять тисяч грн. 00 коп.) на відшкодування моральної шкоди, а всього на загальну суму 41757,00 грн.(сорок одна тисяча сімсот п`ятдесят сім грн. 00 коп.).

У решті позову відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1