Справа № 754/7025/21
У Х В А Л А
Іменем України

24 грудня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000726 від 17.03.2021 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишневе Київської області, українця, громадянина України, із середньо освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (приватний будинок), -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, -
за участю сторони обвинувачення: - прокурора ОСОБА_4 ,
за участю сторони захисту: - обвинуваченого ОСОБА_3 ,
- захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Деснянського районного суду м. Києва знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час продовжує існувати ризик, який дає йому достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чим ухилятиметься від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисники та обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора заперечували.

Заслухавши думку учасників судового провадження, судом встановлено таке.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 05.11.2021 року строк тримання під вартою ОСОБА_3 спливає 03.01.2022 року.

Прокурор зазначає, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду.
Розглядаючи питання наявності ризику, на який посилався прокурор у клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу та позицію захисту, суд приходить до наступного.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.
Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу, в тому числі його продовження, ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.
Зокрема, доказами на обґрунтування ризиків, заявлених прокурором, можуть бути: незаконний вплив на свідка, підтверджений документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю, тощо.
Прокурор, розкриваючи ризик переховування, посилається, як на тяжкість можливого покарання, що передбачає позбавлення волі від 8 до 12 років з конфіскацією майна, так і на докази, які були раніше долучені до кримінального провадження.
Існування цього ризику, на переконання суду, пов`язане, у першу чергу, із тяжкістю кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 .
Так, у разі визнання ОСОБА_3 винним в інкримінованому йому злочині, останній повинен буде понести виключно реальне покарання у виді позбавлення волі.
Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Ризик переховування від правосуддя, суд також оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особи обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема, його сімейний стан, наявність роботи, місця проживання, засобів до існування, і приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається досить актуальним, вважаючи на особистість обвинуваченого та тяжкість ймовірного покарання за ч. 3 ст. 289 КК України, санкція статті якої передбачає покарання від 8 до 12 років позбавлення волі.
Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду, який з часом зменшився, але продовжує існувати.
Крім того, у своєму клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор посилається на те, що жодний інший запобіжний захід не зможе запобігти наведеному ризику.
Суд уважно ставиться до того, що зі спливом часу продовження запобіжного заходу потребує більшого обґрунтування того ризику, на якій посилається сторона обвинувачення, і що прокурор повинен надавати додаткові підстави щодо цього питання, проте вже надані прокурором доводи існуючого ризику дозволяє суду прийти до висновку, що існуючий запобіжний захід цілком відповідає встановленому ризику та особі обвинуваченого.
Застосування щодо ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановленого ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.
Таким чином, зважаючи на доволі високий ризик переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду, дія запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідною для запобіганняйого реалізації у майбутньому.
Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави судом не визначається.
Керуючись ст.ст. 314, 182, 183, 331, 334 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, - до 24 години 00 хвилин 21 лютого 2022 року включно.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали надіслати до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, - для відома.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1