Справа № 466/4000/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1024/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2021 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судових засідань ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

з участю прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_6

захисника засудженого адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні спільного клопотання начальника установи начальника арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія №30» полковника вн. сл. ОСОБА_9 та голови спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_10 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі відповідно до вимог ст. 82 КК України засудженому ОСОБА_6 .

Не погоджуючись із даною ухвалою, захисник засудженого подала апеляційну скаргу, у якій просить оскаржену ухвалу скасувати та замінити засудженому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що ухвала суду є незаконна та не мотивована. Наголошує на тому, що суд першої інстанції не взяв до уваги стан здоров`я засудженого, його прагнення до ресоціалізації та виправлення, зокрема приймає активну участь у суспільному житті установи, підвищує свій загальноосвітній рівень, у 2015 р. вечірні класи Городищенської ЗОШ 1-3 ст. здобув повну загальну середню освіту, закінчив Городищенський навчальний центр та здобув професію кравець, машиніст (кочегар) котельні, машиніст крана (кранівник) у 2015 p.. зараз здобуває робітничу кваліфікацію столяра. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив захиснику у клопотанні про огляд репортажу «Магнолія-ТВ» від 27.08.2021 року про умови утримання ув`язнених у ЛВК №30.Тому просить замінити покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Як убачається, із матеріалів справи, 05.05.2021 року до Шевченківського районного суду м. Львова надійшло спільне клопотання начальника установи начальника арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія №30» полковника вн. сл. ОСОБА_9 та голови спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_10 заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі відповідно до вимог ст. 82 КК України засудженому ОСОБА_6 . ОСОБА_6 був засуджений 25 березня 2010 року апеляційним судом Львівської області
-за пп. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю,
-за ч. 4 ст. 187 КК України до 12 (дванадцяти) років позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
-за ч.3 ст. 357 КК України до 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити - довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
На підставі ч.2 ст. 71 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання невідбутої частини покарання за Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 22 грудня 2004 року у вигляді 1 (одного) року 8 (восьми) місяців 3 (трьох) днів позбавлення волі довічним позбавленням волі , остаточно призначити ОСОБА_11 покарання довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Ухвалою Верховного Суду України від 18.01.2011 року Вирок апеляційного суду Львівської області від 25.03.2010 року змінено: пом`якшено покарання та засуджено до 16 (шістнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 12.02.2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано термін попереднього ув`язнення з 05.12.2008 року до 18.01.2011 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Згідно ст. 82 КК України та Постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміні невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України ОСОБА_6 підлягає після відбуття 2/3 строку покарання Станом на 23.04.2021 року відбув 14 років 6 місяців.
За час відбування покарання в місцях позбавлення волі у Львівському СІЗО ОСОБА_6 з 09.12.2008 року по 16.11.2010 року, з 25.11.20210 року по 16.01.2011 року, з 25.01.2011 року по 18.08.2011 року, з 20.01.2012 року по 08.04.2012 року, з 19.08.2012 року по 06.12.2012 року, з 08.04.2013 року по 07.072013 року, з 28.01.2014 року по 07.06.2014 року, з 17.01.2019 року 30.01.2019 року - допустив тричі порушення вимог режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією СІЗО не заохочувався.
Перебуваючи у Київському СІЗО з 16.11.2010 року по 25.11.2010 року, з 16.01.2011 року по 25.01.2011 року, з 26.01.2013 року по 17.03.2013 року допустив одне порушення вимог режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією СІЗО не заохочувався.
За час відбування покарання з 19.03.2011 року у Городищенській виправній колонії №96 допустив чотири порушення вимог режиму відбування покарання, за що чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. За сумлінне ставлення до праці адміністрацією установи заохочувався десять разів.
За час перебування з 30.01.2019 року у державній установі «Личаківська виправна колонія №30», був працевлаштований на виробництво установи у цеху № 2 у березні 2019 року(дільниця виготовлення електромереж). Порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи заохочувався вісім разів.
Згідно квитанції № ПН 139 від 14 червня 2021 року сплатив 2021, 50 грн. за Постановою про визначення розміру витрат виконавчого провадження від 09.09.2021 року, Постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 27.07.2021 року, Постановою про стягнення виконавчого збору від 27.07.2021 року.
Будь яких інших відшкодувань за вироком суду не було сплачено.
Наявність у засудженого прагнення до ресоціалізації та виправлення, те, що останній приймає активну участь у суспільному житті установи, підвищує свій загальноосвітній рівень та здобуває нові професії, на думку колегії суддів, не свідчать про те, що він довів своє виправлення, оскільки належна поведінка засудженого, прагнення до ресоціалізації, належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, є для нього обов`язком впродовж усього строку відбування покарання.
Адміністрація Личаківської ВК № 30 не надала достатніх доказів того, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою у період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення. Він лише починає ставати на шлях виправлення, що є тривалим процесом.
Враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_6 , суд першої інстанції вірно прийшов до переконання, що відбуваючи призначене судом покарання, засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а відтак не заслуговує на застосування до нього положень ст. 82 КК України.
Доводи захисника про безпідставність відмови суду першої інстанції в огляді репортажу «Магнолія-ТВ» від 27.08.2021 року про умови утримання ув`язнених у ЛВК №30 є безпідставними, оскільки даний репортаж жодним чином не впливає на оцінку поведінки самого засудженого ОСОБА_6 та можливості застосування до останнього положень ст.. 82 КК України, що є індивідуальним у кожному випадку щодо конкретного засудженого.
Колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника є безпідставними.
Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою скасування чи зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, відтак ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а подана апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419, 422 КПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2021 року про відмову у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4