Житомирський апеляційний суд
Справа №291/398/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2021 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю
секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченої: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
представника потерпілих: ОСОБА_10

прокурора: ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000243 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_12 , з доповненнями захисника ОСОБА_7 , представника потерпілих ОСОБА_10 , прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2020 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

- за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено попередній особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Департаменту фінансів Київської обласної державної адміністрації кошти в розмірі 11 445,37 грн., витрачені на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_14 .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 80 000 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 300 000 гривень, матеріальну шкоду в розмірі 100 200 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 5024, 32 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні: куртку без рукавів типу жилетка світло голубого кольору зі слідами речовини бурого кольору з наявними розрізами, спортивний костюм яскраво червоного кольору з наявними розрізами, правий черевик чорного кольору з відірваною підошвою, червоний гольф з наявними пошкодженнями у виді розрізів, чорні колготи, які знаходсять на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Ружинського ВП ГУНП у Житомирській обалсті ухвалено - знищити; оригінал медичної картки стаціонарного хворого 87638/104844/1128/16661 ОСОБА_14 ухвалено - повернути КНП КОР «Київській обласній клінічній лікарні».

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку, 07 жовтня 2019 року близько 19 год. 20 хв., ОСОБА_6 керувала технічно справним автомобілем VOLKSWAGEN POLO реєстраційний номер НОМЕР_1 (Польська реєстрація).

Рухаючись у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом поблизу будинку № 119 по вул. Сквирська в с. Заріччя, Ружинського району, Житомирської області в напрямку смт. Ружин, водій ОСОБА_6 в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, проявила безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінила дорожню обстановку та маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможна була виявити з місця водія, в момент виникнення небезпеки для руху своєчасно негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу не вжила та передньою правою частиною керованого нею транспортного засобу здійснила наїзд на пішоходів ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , які рухались попереду у попутному напрямку.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на фоні осадження - на волосистій частині лівої скроневої області з крововиливами в м`які тканини, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, а також садна на лівій боковій поверхні грудної клітки в нижній третині з переходом на задню поверхню та в поперекову область; осадження на фоні синця - в лівій клубовій області, ближче до зовнішньої поверхні; синці - на правій боковій поверхні грудної клітки в нижній третині; відповідно до ушкоджень крововиливи в м`які тканини; крововилив в переднє середостіння; забій нижніх долей обох легень; забій серця; розрив селезінки клінічно (спленектомія від 07.10.19 року );розрив брижі тонкого кишківника з забоєм стінки клубової кишки; крововилив в жирову та відшарування фіброзної капсул правої нирки; крововилив в клітковину за очеревинного простору справа; садна та подряпини - на задній поверхні правої гомілки на межі середньої та нижньої третини, на задній поверхні правої гомілки в нижній третин; синці - на передній поверхні лівого передпліччя середньої та нижньої третинах, на тильній поверхні правої кисті, на всьому протязі задньої поверхні лівого стегна та гомілки; садна та подряпини на фоні синців - на задній поверхні лівого передпліччя в нижній третині з переходом на тильну поверхню лівої кисті, на задній поверхні правого стегна та гомілки; різана рана - на тильній поверхні лівої кисті; рвана - забійні рани - на задній поверхні лівого стегна в верхній та середній третинах, на задньо-зовнішній поверхні лівої гомілки в середній третині з відшаруванням підшкірно-жирової клітковини та утворенням кишені з накопиченням в ній рідкої крові з жиром, на задньо-внутрішній поверхні лівої гомілки на межі середньої та нижньої третин; забійні рани на задній поверхні лівої гомілки, на передній поверхні правої гомілки в нижній третині з переходом на задню її поверхню; відповідно до ушкоджень крововиливи в м`які тканини; перелом правої плечової кістки в середній третині; повний поперечний перелом лівої променевої кістки в нижній третині; відкритий (згідно мед. документації) фрагментарний перелом лівої великогомілкової кістки по типу «бампер- перелому»; відкритий (згідно мед. документації)фрагментарно-уламковий перелом лівої малогомілкової кістки; гемартроз правого колінного суглобу; відкритий (згідно мед. документації) перелом правої великогомілкової кістки; відкритий (згідно мед. документації) уламковий перелом правої малогомілкової кістки; відповідно до ушкоджень крововиливи у м`які тканини, які за своєю сукупністю відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 12 год. 30 хв. у реанімаційному відділенні комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня».

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою попереково - крижового відділу хребта та лівого кульшового суглобу; синюшного крововиливу по задньо-латеральній поверхні лівого стегна та кульшового суглобу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо - транспортної пригоди та її наслідками.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 вказує на суворість призначеного ОСОБА_6 покарання. Просить вирок суду щодо неї змінити та звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75, 76 КК України.

Вказує, що суд не взяв до уваги щире каяття обвинуваченої ОСОБА_6 , дані про її особу, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, має ряд хронічних захворювань та нещодавно перенесла операцію на нирках, на її утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, одна з яких дитина - інвалід, що потребує постійного материнського догляду та піклування.

Також, зазначає, що суд не врахував, досудову доповідь органу пробації, згідно якої ризик повторного вчинення злочину та небезпеки для суспільства низький, а тому виправлення обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно зазначив у вироку про те, що обвинувачена не вчинила жодних дій, які б свідчили про її щире каяття та не вжила заходів на відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим, оскільки ОСОБА_6 , в судовому засіданні під час розгляду справи заявила про намір відчужити належний їй будинок, який орієнтовно оцінений у 300 000 грн. на користь дітей потерпілого, які залишились без матері, однак дану пропозицію було проігноровано потерпілими та залишено без відповіді з невідомих причин.

На його думку, є законні підстави пом`якшити покарання ОСОБА_6 , визначивши його без ізоляції від суспільства.

31.03.2021 року іншим захисником ОСОБА_7 було подано доповнення та зміни до апеляційної, в яких захисник просить скасувати вирок та закрити провадження щодо ОСОБА_6 у зв`язку з недоведеністю її вини. Вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, на отримання доказів на досудовому розслідуванні внаслідок істотного порушення прав обвинуваченої.

Зазначає, що протокол огляду місця події від 07.10.2019 року, висновок експерта щодо технічного стану транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO жодним чином не підтверджують вину ОСОБА_6 , а лише підтверджує факт ДТП та справність технічного засобу.

Протокол огляду місця події від 11.10.2019 року під час якого було оглянуто та вилучено речі потерпілої ОСОБА_14 свідчить про порушення вимог процесуального законодавства, оскільки такий огляд та вилучення проведені без ухвали слідчого судді. На думку захисника цей огляд, а також і медико криміналістична експертиза № 223-МК за висновком якої потерпіла в момент контакту перебувала у вертикальному положенні спиною до травмуючого засобу під час руху є недопустимими доказами.

Висновок судової експертизи технічного стану транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO №3/1085 також не підтверджує встановлені судом фактичні обставини, а навпаки свідчить про порушення пішоходами вимог п. 4.1 ПДР, рух по дорозі, а не тротуарі чи пішохідній доріжці.

На його думку не може вважатися допустимим доказом і слідчий експеримент проведений з ОСОБА_6 , яка була в статусі свідка, оскільки в подальшому вона набула статусу підозрюваної, а при проведенні слідчої дії не мала захисника, особі не були роз`яснені її права.

Ці обставини свідчать, що вказаний слідчий експеримент, а також і висновок експертизи обставин і механізму ДТП №3/1153, яка спиралася на вихідні дані отримані при проведенні слідчого експерименту є недопустимими доказами.

Вважає, що слідчі експерименти проведені з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , яка не набула статусу потерпілої на той час є недопустимими доказами і з тих підстав, що остання була зацікавленою особою, а поняті ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , статист ОСОБА_19 , є кумами потерпілого ОСОБА_20 . Понятий ОСОБА_21 є близьким другом представника потерпілих ОСОБА_10 . Також, вказує, що до цих слідчих дій було залучено гр. ОСОБА_22 процесуальний статус якого не визначений, а до протоколів не долучено фототаблиці хоча проводилося фотографування.

На його думку не можна вважати допустимим доказом і висновок СМЕ №67-р щодо причин смерті потерпілої ОСОБА_14 у зв`язку з його неповнотою, а зокрема відсутністю дослідницької частини та не дослідження усієї медичної документації, оскільки відсутні дані про її вилучення у медичних закладах.

Недопустимим доказом також є і висновок СМЕ №26 щодо виявлених тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_9 , оскільки в матеріалах справи відсутні дані про спосіб в який медичний експерт отримав амбулаторну карту, рентген знімки, протокол допиту свідка лікаря ОСОБА_23 .

Захист вважає, що судом невірно встановлено час вчинення ДТП близько 19 год. 20 хв., що суттєво впливає на результати слідчих експериментів.

Так, згідно карти виклику швидкої допомоги виклик надійшов о 19 год. 10 хв., це дає підстави вважати, що ДТП сталася раніше. Штучне освітлення по вулиці включається автоматично о 19 год. 10 хв., а тому висновки експертиз обставин ДТП №3/1153, №11/2-158, які брали до уваги вихідні дані про ввімкнене штучне освітлення по вулиці ґрунтуються на недостовірних даних.

Захисник вказує на незаконне визнання ОСОБА_6 винною у заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , оскільки ст.286 КК України такої відповідальності не передбачає.

Вказує на відсутність у матеріалах кримінального провадження повідомлення ОСОБА_6 про підозру та роз`яснення їй її прав, витягу з ЄРДР, що на його думку є істотним порушенням її права на захист.

Зазначає, що судом у вироку не вирішено долю автомобіля VOLKSWAGEN POLO та техпаспорту до нього, який був арештований на досудовому розслідуванні та який не визнавався речовим доказом.

Також, на переконання захисника обвинуваченій призначено надміру суворе покарання. В цій частині доводи захисника узгоджуються з доводами апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 . Крім цього, він вважає, що судом не враховано часткове відшкодування шкоди ОСОБА_6 у розмірі 4800 грн. та здійснення оплати СМЕ. Вважає, що у суду були усі підстави для застосування положень ст. 69,75 КК України.

В апеляційній скарзі представник потерпілих ОСОБА_10 просить вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання та в частині вирішення цивільного позову, зокрема розміру стягнення на користь потерпілих моральної шкоди та витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України покарання - 6 (шість) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 , який діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_24 та ОСОБА_25 моральну шкоду в розмірі 500 000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 300 000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. В решті вирок залишити без змін.

Вважає, що вирок суду в частині призначеної міри покарання підлягає скасуванню через невідповідність тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, а також через неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність оскільки суд при призначенні покарання ОСОБА_6 не застосував до неї додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, що передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України та про що просив прокурор у судових дебатах.

Вказує, що суд у вироку не мотивував чому він визначив ОСОБА_6 мінімальний строк покарання за ч. 2 ст. 286 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі та не врахував письмові заяви потрепілих, в яких вони просили призначити ОСОБА_6 суворе покарання - 8 (вісім) років позбавлення волі без застосування положень ст. 75 КК України.

Також, зазначає, що відсутні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, зокрема щире каяття, оскільки вона не відшкодувала потерпілим завдані злочином збитки - матеріальну та моральну шкоду.

На його думку, суд задовольняючи частково позовні заяви потерпілих не мотивував належним чином своє рішення щодо розміру моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Вказує, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в розмірі 300 000 грн., суд не врахував характер правопорушення, глибину та тривалість понесених потерпілим ОСОБА_8 та дітьми фізичних та душевних страждань пов`язаних з втратою дружини та рідної матері, обсяг додаткових зусиль, спрямованих на подолання негативних наслідків злочину.

Суд стягнув з обвинуваченої на користь потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 витрати на правничу допомогу по 10 000 грн. кожному, однак не врахува те, що згідно акту наданих послуг від 02.10.2020 р., вартість наданих адвокатом послуг потерпілим складає по 15 000 грн. кожному. Таким чином, стягненню підлягає витрати на правничу допомогу в розмірі по 15 000 грн. кожному потерпілому.

Також, вважає, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_9 в розмірі 80 000 грн., суд не взяв до уваги глибину та тривалість понесених нею фізичних та душевних страждань у зв`язку смертю рідної сестри.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, кваліфікації дії, вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосуванням судом додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами та не наведення мотивів необхідності застосування чи не застосування такого покарання.

На його думку, не застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не сприятиме досягненню мети покарання та свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки обвинувачена всупереч вимогам ПДР, діючи необережно, рухалась із швидкістю, яка не дала їй змоги зупинити автомобіль в межах видимості дороги у зв`язку з чим настали тяжкі безповоротні наслідки у вигляді смерті людини.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити їй за ч. 2 ст. 286 КК України покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої, які підтримали апеляційну скаргу з врахуванням поданих змін та доповнень та заперечували щодо задоволення апеляційних скарг сторони обвинувачення, пояснення представника потерпілих ОСОБА_10 , потерпілих, прокурора, які просили задовольнити їх апеляційні скарги та заперечили щодо задоволення апеляційної скарги захисту, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисників зі змінами да доповненнями, апеляційна скарга представника потерпілих ОСОБА_10 підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню з таких підстав

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними.

Зазначені висновки підтверджуються показаннями обвинуваченої ОСОБА_6 , яка в суді першої інстанції вину у вчиненому визнала.

Пояснила, що 07.10.2019 року біля 19.00 год. виїхала автомобілем з дому, на вулиці було пасмурно, темніло, вона їхала по правій смузі руху по вул. Сквирській зі швидкістю 55-60 км/год з увімкненим світлом ближніх фар. На дорозі, за 5 м побачила собаку, обминаючи її виїхала на зустрічну смугу руху, інших перешкод не було. Вона пам`ятає, як відчула поштовх та вдарилася головою об руль. Як підняла голову, то побачила, що посипалося лобове скло. Тормозила та коробкою вижимала паркінг. Після удару автомобіль зупинився зліва на зустрічній смузі руху. Вона вийшла з автомобіля і побачила, що на дорозі лежить ОСОБА_14 . Пішоходів вона по смузі руху не бачила. Визнала порушення нею правил дорожнього руху.

Показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що увечері 07.10.2019 року вони з сестрою ОСОБА_26 поверталися з ділянки де відбувається будівництво близько 19.00 год. Йшли по обочині по правій стороні, ОСОБА_27 ближче до проїжджої частини. Почувши удар, вона повернулася вліво і побачила, що сестри немає, ОСОБА_27 була на автомобілі, який зупинився десь за 70 м., після чого ОСОБА_27 злетіла з автомобіля на землю. Швидкість руху автомобіля була десь 100-110 км/год, тому що вона протягла сестру ще 70 м на капоті. В тому місці, де сталося ДТП була нормальна видимість, дорожнє покриття було нормальне. Були ввімкнені фари, тому обвинувачена могла їх побачити.

Даними огляду місця ДТП від 07.10.2019 року, згідно з протоколом, схемою, таблицею по вул. Сквирській в смт. Ружин від с. Мовчанівка виявлено наїзд транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO реєстраційни номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 на пішохода.

Виявлено пошкодження транспортного засобу та сліди: розбита передня декоративна решітка радіатора, права передня фара, вм`ятина на капоті, розбите вітрове лобове скло, вм`ятини на даху автомобіля, сліди крові на бампері, відсутність слідів гальмування; також на дорожньому покритті виявлено сліди крові на асфальтобетонному покритті та сліди волочіння.

Даними огляду місця події від 11.10.2019 року та протоколу огляду речей, в ході якого було оглянуто в приміщенні Ружинського ВП пакет із написом «NEW YORKER» та речі, надані чоловіком потерпілої ОСОБА_8 , які на момент ДТП були одягнені на його дружині ОСОБА_14 та одязі виявлено п`ятна схожі на кров, пошкодження у виді розрізів.

Довідкою виконавчого комітету Ружинської селищної ради від 15.10.2019 року, згідно якої вуличне освітлення по вул. Сквирській справне, вмикається автоматично з 19:10 та вимикається о 06:10 .

Протоколами проведення слідчого експерименту від 30.10.2019 року та 16.01.2020 року за участю потерпілої ОСОБА_9 , яка розповіла та на місцевості показала, місце, де 07.10.2019 року сталася ДТП, як і де вони йшли з сестрою ОСОБА_14 , де відбувся наїзд на сестру ОСОБА_14 , як рухався автомобіль обвинуваченої ОСОБА_6 та в якому місці зупинився після наїзду, що узгоджується з показаннями, які вона надала у суді. (т.1 а.с. 233-237)

Протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_6 від 30.10.2019 року, в ході якого ОСОБА_6 розповіла про обставини ДТП, як вона рухалася 07.10.2019 року автомобілем по дорозі, вказала, що швидкість руху була 50-55 км/год, однак не змогла вказати місце наїзду, так як не бачила пішоходів. (т.1 а.с.238-244)

Висновком експертизи обставин та механізму ДТП №3/1153 від 28.11.2019 року, згідно якої: 1. В умовах даної пригоди, при заданих вихідних даних, безпечна швидкість руху автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 , за видимістю елементів проїзної частини, без увімкненого вуличного освітлення визначається рівною не більше 106.6... 110.5 км/год, з увімкненим вуличним освітленням визначається рівною не більше 112.3... 116.5 км/год. 2.При умові руху автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 з допустимою швидкістю руху 50 км/год з технічної точки зору, в умовах даної пригоди (при заданих вихідних даних) - водій автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , шляхом своєчасного застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. В наведених дорожніх умовах, при заданих вихідних даних, при умові руху автомобіля з допустимою швидкістю 50 км/год водій автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 - мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , шляхом застосування маневру безпечного об`їзду. В наведеній дорожній обстановці водієві автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 необхідно було діяти відповідно до вимог пп.12.3,12.4,12.9 (б) Правил дорожнього руху України, зміст яких викладено в дослідницькій частині. (т.1 а.с. 196-206)

Висновком експертизи обставин та механізму ДТП №11/2-158 від 06.03.2020 року, згідно висновків якої: 1.В умовах даної пригоди, при заданих вихідних даних, безпечна швидкість руху автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 , за видимістю елементів проїзної частини, без увімкненого вуличного освітлення визначається рівною не більше 106.6... 110.5 км/год, з увімкненим вуличним освітленням визначається рівною не більше 112.3... 116.5 км/год. При умові руху автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 з допустимою швидкістю руху 50 км/год з технічної точки зору, в умовах даної пригоди (при заданих вихідних даних) - водій автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , шляхом своєчасного застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. В наведених дорожніх умовах, при заданих вихідних даних, при умові руху автомобіля з допустимою швидкістю 50 км/год водій автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , шляхом застосування маневру безпечного об`їзду. В наведеній дорожній обстановці водієві автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 необхідно було діяти відповідно до вимог пп. 12.3; 12.4; 12.9(6) Правил дорожнього руху України, зміст яких викладено у дослідницькій частині. При умові руху водія автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 зі швидкістю 50...55 км/год (відповідно до показань водія ОСОБА_6 ): з технічної точки зору в діях водія автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 , невідповідності дій технічним вимогам п. 12.4, 12.9 (б) ПДР України не вбачається. При заданих вихідних даних, дії водія автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 не відповідали вимогам пп. 12.3 Правил дорожнього руху України. При умові руху водія автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 зі швидкістю 100 км/год (відповідно до показань потерпілої ОСОБА_9 ): з технічної точки зору при заданих вихідних даних дії водія автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 не відповідали вимогам пп. 12.3; 12.4; 12.9 (б) Правил дорожнього руху України. Для оцінки дій пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_14 не потрібно спеціальних технічних пізнань з області судової автотехніки. Дане питання може бути вирішене органами слідства (судом) самостійно на основі юридичного аналізу всіх зібраних у справі матеріалів, стосовно до вимог 4-го розділу Правил дорожнього руху України. При умові руху водія автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 зі швидкістю 50...55 км/год (відповідно до показань водія ОСОБА_6 ), при заданих вихідних даних, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо - транспортної пригоди - є невідповідність дій водія автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 , вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України. При умові руху водія автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 зі швидкістю 100 км/год (відповідно до показань потерпілої ОСОБА_9 ), при заданих вихідних даних, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо- транспортної пригоди - є невідповідність дій водія автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 , вимогам пп. 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України. (т. 2 а.с. 23-33)

Висновком експерта судової експертизи технічного стану №3/1084 від 25.11.2019 року з ілюстративною таблицею, яким не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних непрацездатностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які б могли знаходитися в прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної ДТП. (т. 1 а.с.209-221)

Висновком експерта судової експертизи технічного стану №3/1085 від 26.11.2019 року з ілюстративною таблицею, згідно висновків якої: 1. При зовнішньому огляді автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_2 , визначена наявність слідів і пошкоджень ударно-динамічного характеру, які сконцентровані в його передній правій частині і виражені слідами згинів, тертя металу (детально в дослідницькій частині). При цьому загальний напрямок слідоутворюючої сили, що утворили вищевказані сліди та пошкодження ударного-динамічного характеру був спрямований з переду на зад відносно повздовжньої вісі автомобіля. Сліди та пошкодження ударного-динамічного характеру мають єдиний механізм утворення, і виходячи з обставин пригоди, могли утворитися в процесі контакту наданого на дослідження автомобіля з пішоходом.

З технічної точки зору, місце наїзду автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_2 на пішохода ОСОБА_14 розташоване в повздовжньому напрямку на деякій відстані перед ближньою межею початку осипу (позначений на схемі під №5), більш точніше вказати місце наїзду не представляється можливим в зв`язку з відсутністю характерної слідової інформації, на підставі якої можливо надати категоричний висновок. (т. 1 а.с. 224-231)

Висновком експерта №223-МК медико-криміналістичного дослідження одягу та взуття від 20.11.2019 року, згідно висновків якого: На одязі постраждалої ОСОБА_14 виявлені чисельні пошкодження одягу, які утворились переважно від прямої дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів), а саме від зачепу об виступаючі частини автомобіля або дорожнє покриття. Не виключається можливість, що постраждала в момент контакту з травмуючим фактором знаходилась у вертикальному положенні та була повернута задньою поверхнею тіла до травмуючого засобу. В момент дорожньо транспортної пригоди постраждала ОСОБА_14 рухалася. (т.1 а.с. 245-250)

Висновком експерта №67-тр від 04.12.2019 року, згідно висновків якого при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_14 виявлені такі ушкодження: а) забійні рани на фоні осадження - на волосистій частині лівої скроневої області з крововиливами в м`які тканини; б) садна - на лівій боковій поверхні грудної клітки в нижній третині з переходом на задню поверхню та в поперекову область; осадження на фоні синця - в лівій клубовій області, ближче до зовнішньої поверхні; синці - на правій боковій поверхні грудної клітки в нижній третині; відповідно до ушкоджень крововиливи в м`які тканини; крововилив в переднє середостіння; забій нижніх долей обох легень; забій серця; розрив селезінки клінічно (спленектомія від 07.10.19р.); розрив брижі тонкого кишківника з забоєм стінки клубової кишки; крововилив в жирову та відшарування фіброзної капсул правої нирки: крововилив в клітковину заочеревинного простору справа; ) садна та подряпини - на задній поверхні правої гомілки на межі середньої та нижньої третин, на задній поверхні правої гомілки в нижній третин; синці - на передній поверхні лівого передпліччя в середній та нижній третинах, на тильній поверхні правої кисті, на всьому протязі задньої поверхні лівого стегна та гомілки; садна та подряпини на фоні синців - на задній поверхні лівого передпліччя в нижній третині з переходом на тильну поверхню лівої кисті, на задній поверхні правого стегна та гомілки; різана рана - на тильній поверхні лівої кисті; рвано-забійні рани - на задній поверхні лівого стегна в верхній та середній третинах, на задньо-зовнішній поверхні лівої гомілки в середній третині з відшаруванням підшкірно-жирової клітковини та утворенням кишені з накопиченням в ній рідкої крові з жиром, на задньо-внутрішній поверхні лівої гомілки на межі середньої та нижньої третин; забійні рани на задній поверхні лівої гомілки, на передній поверхні правої гомілки в нижній третині з переходом на задню її поверхню; відповідно до ушкоджень крововиливи в м`які тканини: перелом правої плечової кістки в середній третині; повний поперечний перелом лівої променевої кістки в нижній третині; відкритий (згідно мед.документації) фрагментарний перелом лівої великогомілкової кістки по типу «бампер-перелому»; відкритий (згідно мед.документації) фрагментарно- уламковий перелом лівої малогомілкової кістки; гемартроз правого колінного суглобу; відкритий (згідно мед.документації) перелом правої великогомілкової кістки; відкритий (згідно мед.документації) уламковий перелом правої малогомілкової кістки; відповідно до ушкоджень крововиливи в м`які тканини. Характер та морфологія вищезазначених ушкоджень, їх зовнішній вигляд, локалізація та взаєморозташуванпя на тілі, вказують на те, що вони утворились прижиттєво, практично одномоментно, від дії тупих предметів можливо за обставин та в строк, що вказані в Постанові, а саме під час транспортної травми - зіткнення автомобіля з пішоходом. При цьому, в момент первинного контакту пішохід знаходився у вертикальному чи наближеному до нього положенні тіла, можливо в динаміці та був обернений задньою та дещо лівою боковою поверхнями тіла до травмуючих частин транспортного засобу. Ушкодження, що описані в підпункті а) пункту 1 даних Підсумків, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не знаходяться. Ушкодження, що описані в підпунктах, б,в) пункту 1 даних Підсумків, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя) та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. 2(3).

Смерть ОСОБА_28 настала від множинних ушкоджень тіла у вигляді переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, крововтратою, розвитком поліоргапної недостатності та набряку-набухання головного мозку, на що вказують описані в пункті 1 даних Підсумків ушкодження та дані медичної документації. Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого №87638/104844/1 /1128/16661 відомо, що смерть ОСОБА_14 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 12.30 годині. (т.2 а.с.1-3)

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначені докази в своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_6 пунктів 1.5, 2.3 «б» та 12.3 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної ДТП, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_14 .

За таких обставин кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України є правильною.

Колегія суддів не може погодитися з доводами захисту про те, що вказані докази не підтверджують обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Протоколи огляду місця ДТП, з додатками, одягу потерпілої, висновки експертиз технічного стану транспортного засобу підтверджують, що ОСОБА_6 проявила безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінила дорожню обстановку та маючи технічну можливість запобігти наїзду з моменту виявлення перешкоди для руху, яку об`єктивно спроможна була виявити з місця водія, в момент виникнення небезпеки для руху своєчасно негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу не вжила та передньою правою частиною керованого нею транспортного засобу здійснила наїзд на пішоходів. Про це вказують пошкодження на транспортному засобі, розташування слідової інформації на місці ДТП, в тому числі осипу та залишків транспортного засобу, відсутність слідів гальмування, висновки експертиз технічного стану №3/1084, 3/1085 в свою чергу вказують на місце наїзду в межах осипу, перебування потерпілої у вертикальному положенні спиною до травмуючого предмету.

Зазначена сукупність встановлених обставин була врахована при проведенні слідчих експериментів та проведених експертиз обставин та механізму ДТП.

Не вбачає колегія суддів порушень при отриманні органом досудового розслідування речей загиблої від її чоловіка ОСОБА_29 , оскільки така можливість отримання доказу передбачена ч.1 ст. 100 КК України.

Не може погодися апеляційний суд і з доводами захисту про недопустимість такої слідчої дії як слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_6 30.10.2019 р.

Як вбачається з відповідного протоколу ОСОБА_6 були роз`яснені її права, передбачені ст. 66, 67 КПК України, в тому числі право користуватися правовою допомогою адвоката, відмовитися давати показання щодо себе.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, процесуальна дія у вигляді слідчого експерименту проводилася з дотриманням вимог ст. 240 КПК, а участь під час вказаної слідчої дії ОСОБА_6 , як свідка, котра надалі визнана підозрюваною, не є порушенням ст. 87 КПК. Крім того, слідчий експеримент проведено з метою відтворення обставин ДТП, а не одержання від свідка викривальних показань, з дотриманням встановлених КПК гарантій допиту свідка. Сторона захисту жодним чином не була обмежена в реалізації свого права оспорювати докази, отримані в результаті таких дій. Тому, на думку апеляційного суду, під час проведення вказаної слідчої дій не було допущено порушення права ОСОБА_6 на захист.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими та надуманими доводи захисту про участь при проведенні слідчих експериментів зацікавлених понятих та невизначених у статусі осіб. Потерпілі та представник спростували твердження обвинуваченої та захисника про те, що поняті ОСОБА_17 , ОСОБА_18 статист ОСОБА_19 , є кумами потерпілого ОСОБА_20 , а понятий ОСОБА_21 є близьким другом представника потерпілих ОСОБА_10 .

Доказів на підтвердження своїх доводів сторона захисту не надала, джерел з яких вони дізналися про ці обставини не повідомляла, клопотань про витребування таких доказів, виклик свідків, що можуть підтвердити ці обставини не заявляла.

При проведенні слідчих експериментів з свідком ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_9 приймав участь спеціаліст інспектор ЕКЗ СУ ГУНП ОСОБА_22 участь якого не є порушенням вимог процесуального закону та передбачена участь спеціаліста ч. 2 ст. 71 КПК України при проведенні слідчого експерименту для надання безпосередньої технічної допомоги (здійснення замірів, фотографування, тощо).

Відсутність в додатках до протоколів слідчих експериментів фототаблиць, хоча в протоколах зазначено про проведення фотографування на думку апеляційного суду не дає підстав для визнання доказу неналежним чи недопустимим. Сторона захисту не була обмежена в суді першої інстанції заявити клопотання про з`ясування цих обставин, однак під сумнів вказані докази не ставила.

Технічні несправності обладнання, яким здійснювалося фотографування, пошкодження файлів, неналежна якість (фотографування здійснювалося в темну пору доби), тощо не свідчать, що вказаний доказ отриманий з порушенням прав та свобод людини, а зазначена у протоколі та схемах інформація щодо результатів цієї слідчої дії є достатньою для її оцінки як експертами так і судом.

З цих підстав апеляційний суд також не вбачає підстав для визнання недопустимими доказами висновків судових експертиз обставин та механізму ДТП.

Також, в суді першої інстанції сторона захисту не ставила під сумнів і висновки СМЕ щодо виявлених у потерпілої ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, обставин їх отримання та причин смерті. Клопотання про визнання цього доказу неналежним та недопустимим через його неповноту та неправильність не заявляла. Не заперечувала обвинувачена та захист як в суді першої так і апеляційної інстанції і тієї обставини, що саме внаслідок наїзду транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_6 потерпіла ОСОБА_29 отримала тілесні ушкодження від яких померла у медичному закладі в м. Києві.

Судом апеляційної інстанції було витребувано та досліджено з Київського бюро СМЕ висновок експертного дослідження № 67-тр від 15.10-10.12.2019 р. трупу ОСОБА_14 проведеного експертом ОСОБА_30 на який посилається в дослідницькій частині висновку СМЕ № 67-тр від 04.12-11.12.19 р. вказаний експерт.

Це експертне дослідження повністю узгоджується з висновками СМЕ № 67-тр від 04.12-11.12.19 р., який був покладений в обґрунтування судового рішення.

При проведенні експертного дослідження № 67-тр від 15.10-10.12.2019 р. трупу ОСОБА_14 , що дало підстави для висновків СМЕ № 67-тр від 04.12-11.12.19 р., як вбачається зі змісту оцінювалась медична документації, в тому числі медична карта хворого, в якій задокументовано стан та лікування потерпілої в медичних закладах (Ружинська ЦРЛ, ВРІТ м. Києва), проводився розтин, а тому підстав для визнання цього доказу неналежним чи недопустимим колегія суддів не вбачає.

Не знаходить суд підстав для висновку про порушення прав обвинуваченої на досудовому розслідуванні, а зокрема права на захист.

З протоколу роз`яснення права на захист від 17.03.2020 р., пам`ятки слідує, що підозрюваній ОСОБА_6 роз`яснено право мати захисника, в тому числі безоплатного, від якого вона відмовилася побажавши захищати себе самостійно, а також і інші права підозрюваної.

З витягу з ЄРДР вбачається, що відомості про вказане кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України внесені 08.10.2019 р.

В суді першої інстанції ОСОБА_6 користувалася правовою допомогою захисника, про порушення її права на захист не заявляла, а лише на стадії апеляційного розгляду, коли судом першої інстанції їй було призначено суворе покарання стала вказувати про порушення її права на захист, що суд апеляційної інстанції оцінює критично та розцінює такі доводи як спосіб захисту.

Зазначені процесуальні документи є належними та допустимими доказами, що підтверджують дотримання на досудовому розслідуванні прав ОСОБА_6 , оскільки вони відкривалися стороні захисту на досудовому розслідуванні, під сумнів не ставилися в суді першої інстанції, а тому беруться до уваги в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд не вбачає сумнівів і у висновках суду щодо встановленого часу вчинення кримінального правопорушення близько 19 год. 20 хв., картка виклику швидкої допомоги в якій зафіксовано прийом виклику 19 год. 10 хв. не спростовує цих висновків, а навпаки підтверджує правильність встановлення орієнтовного часу ДТП.

Автоматичне вмикання освітлення о 19 год. 10 хв. та відсутність штучного освітлення як зазначає захист, також не спростовує висновків суду, оскільки за висновком експертизи обставин та механізму ДТП №11/2-158 від 06.03.2020 року експертом надавалася оцінка та бралися до уваги показанням ОСОБА_6 про відсутність вуличного освітлення.

При цьому експерт зазначив, що безпечна швидкість руху автомобіля Volkswagen Polo за видимістю елементів проїзної частини, без увімкненого вуличного освітлення визначається рівною не більше 106.6... 110.5 км/год, ОСОБА_6 же вказувала, що взагалі керувала зі швидкість 55 км/год.

При умові руху автомобіля Volkswagen Polo з допустимою швидкістю руху 50 км/год з технічної точки зору, в умовах даної пригоди (водій автомобіля мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , шляхом своєчасного застосування термінового гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху та застосування маневру безпечного об`їзду.

При умові руху водія автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 зі швидкістю 50...55 км/год (відповідно до показань водія ОСОБА_6 ), при заданих вихідних даних, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо - транспортної пригоди - є невідповідність дій водія автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 , вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України. При умові руху водія автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 зі швидкістю 100 км/год (відповідно до показань потерпілої ОСОБА_9 ), при заданих вихідних даних, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо- транспортної пригоди - є невідповідність дій водія автомобіля Volkswagen Polo р/н НОМЕР_1 ОСОБА_6 , вимогам пп. 12.3, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України. (т. 2 а.с. 23-33)

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за встановлених судом першої інстанції обставин, судом першої інстанції було дотримано вказані вимоги закону.

Враховано ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, тяжкі наслідки від вчиненого злочину смерть людини, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують її покарання, дані про особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двоє малолітніх дітей, думку потерпілих, які наполягали на суворій мірі покарання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність щирого каяття у обвинуваченої.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах кримінальної справи стосовно обвинуваченої відсутні дані на підтвердження того, що вона намагалася будь-яким чином допомогти потерпілим оговтатись від пережитого, компенсувати їм перенесені страждання, чи полегшити душевну біль.

Та обставина, що вона відразу після ДТП перерахувала потерпілій 4800 грн., яка на думку апеляційного суду з огляду на страждання потерпілих та понесені ним витрати є мізерною не спростовує висновки суду.

Обвинувачена упродовж двох років лише декларувала свої наміри відшкодувати шкоду реалізувавши свою нерухомість, однак жодних доказів реальності своїх намірів не надала.

Про відсутність щирого каяття свідчить і позиція обвинуваченої в апеляційному суді де вона заявила, що причиною ДТП є дії потерпілої заперечивши свою вину.

Судом першої інстанції надавалася оцінка висновку органу пробації при призначенні покарання, наведено обґрунтовані мотиви чому суд не погоджується з висновком про можливість виправлення засудженої без призначення реального покарання з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Підстав для застосування положень ст. 69, 75 КК України колегія не суддів не знаходить.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги захисника про необґрунтоване визнання ОСОБА_6 винною у рамках кримінального провадження за ч.2 ст. 286 КК України з наведених у апеляційній скарзі мотивів у спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 , оскільки склад кримінального правопорушення, передбачений ст. 286 КК України має місце лише у випадку спричинення тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії середньої тяжкості.

Тому апеляційний суд вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини вироку вказані висновки, а також виключити посилання як на доказ вини обвинуваченої на висновок СМЕ №26, яким було виявлено у потерпілої ОСОБА_9 легкі тілесні ушкодження, оскільки він обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні не підтверджує.

Вважає суд обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування арешту транспортного засобу VOLKSWAGEN POLO реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки шкода обвинуваченою не відшкодована потерпілим. Зазначене не дає підстав для скасування вироку, питання може бути вирішене судом у порядку ст.ст. 537, 537 КПК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК, законодавцем віднесено до злочинів проти безпеки руху, тому думка потерпілих та їх представника щодо виду та розміру покарання сама по собі не є вирішальною в цьому питанні.

Підстав вважати, що призначене основне покарання у виді реального позбавлення волі на значний термін ОСОБА_6 , яка раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, вчинила необережний злочин, визнала вину, має на утриманні двоє малолітніх дітей, одна дитина має інвалідність, є очевидно несправедливим внаслідок його м`якості колегія суддів не знаходить, а тому апеляційну скаргу представника потерпілого про необхідність призначення більшого терміну позбавлення волі залишає без задоволення.

Проте, як убачається з вироку, суд першої інстанції залишив поза увагою і не проаналізував характер та обсяг, допущених обвинуваченою грубих порушень Правил дорожнього руху, жодних мотивів не застосування додаткового покарання не навів.

Так, ОСОБА_6 керуючи джерелом підвищеної небезпеки, рухаючись в населеному пункту значно перевищила дозволену швидкість руху, проявила неуважність, що і стало причиною ДТП. Вказані обставини мають значення при виборі заходу примусу і для забезпечення його мети. А сукупність цих обставин свідчить про те, що обране ОСОБА_6 покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами очевидно не сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, як обвинуваченою, так й іншими особами, про що слушно йдеться у апеляційних скаргах прокурора та представника потерпілих.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника потерпілих ОСОБА_10 щодо стягнення з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. кожному, то вони на думку колегії суддів підлягають задоволенню.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що розмір цих витрат підтверджується договорами укладеним з потерпілими 16.03.2019 р., актами наданих послуг та квитанціями від 02.10.2020 р. (т. 2 а.с. 75-80), загальна вартість наданих адвокатом послуги складає щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 15000 грн.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що заперечень обвинувачена з цього приводу не подавала.

За таких обставин необґрунтоване, за власної ініціативи суду зменшення розміру відшкодування потерпілим понесених ними витрат на правову допомогу у кримінальному провадження є незаконним, а тому вимоги апелянта в цій частині апеляційний суд задовольняє.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 по 10 000 грн. кожному, при цьому, враховавши складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а зокрема визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд в повній мірі врахував характер правопорушення, яке є необережним, глибину душевних страждань, які зазнали потерпілий ОСОБА_8 та його малолітні діти внаслідок смерті дружини та мами, а також потерпіла ОСОБА_9 внаслідок смерті рідної сестри, ступінь вини обвинуваченої та виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Підстав для збільшення розміру відшкодування моральної шкоди про, що просить представник потерпілих в апеляційній скарзі колегія судів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 задовольнити.

Апеляційні скарги представника потерпілих ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_12 зі змінами та доповненнями захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Внести зміни у вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_6 .

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, в розмірі 15 000 грн.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, в розмірі 15000 грн.

Виключити з мотивувальної частини вироку Андрушівського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_6 висновки суду про спричинення з вини ОСОБА_6 пішоходу ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, а також посилання як на доказ вини ОСОБА_6 на висновок СМЕ №26 від 18.01.2020 р. щодо спричинених ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10 000 гривень.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді: