Номер провадження:1-кп/521/838/21
УХВАЛА

05 листопада 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування
примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 ,
який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №521/19674/19 відносно:
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, пенсіонера, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

особи, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку із вчиненням дій, які мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, 02.07.2019, приблизно о 08 годин 35 хвилин, ОСОБА_10 , знаходився в приміщені квартири АДРЕСА_2 , де в нього на грунті особистих неприязних відносин, виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство своєї дружини ОСОБА_11 .
В подальшому, ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, обрав знаряддям вчинення злочину ніж, який знаходився за його місцем мешкання. Озброївшись вказаним ножем, ОСОБА_10 , з метою спричинення смерті своїй дружини ОСОБА_11 , наніс останній чотири удари ножем, чим спричинив наступні тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різано ї рани грудної клітки зліва з ушкодженням по ходу ранового каналу м`яких тканин 5-го лівого межребер`я, перикарда, висхідного відділу аорти, проникаюче колото-різаие поранення грудної клітки зліва з ушкодженням по ходу ранового каналу м`яких тканин 8-го лівого межребер`я, лівого купола діафрагми, селезінки, лівої нирки, проникаюче колото-різане поранення задньої поверхні грудної клітини зліва з ушкодженням по ходу ранового каналу лівої легені, проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням по ходу ранового каналу шлунково-ободової зв`язки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, згідно з пунктом 2.1.1 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».
Смерть ОСОБА_11 знаходиться в прямому причинному зв`язку з множинними проникаючими колото-різаними пораненнями грудної клітки та живота з ушкодженням лівої легені, висхідного відділу аорти, лівого купола діафрагми, шлунково-ободової зв`язки, селезінки, лівої нирки та настала у результаті гіповолемічного шоку.
Крім того, 02.07.2019, приблизно о 08 годин 35 хвилин, ОСОБА_10 , знаходився в приміщені квартири АДРЕСА_2 , де в нього на ґрунті особистих неприязних відносин, виник злочинний умисел, спрямований на нанесення умисного тілесного ушкодження, своєму сину ОСОБА_12 .
В подальшому, ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне тілесне ушкодження, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, обрав знаряддям вчинення злочину ніж, який знаходився за його місцем проживання. Озброївшись вказаним ножем, ОСОБА_10 , з метою настання тілесних ушкоджень своєму сину ОСОБА_12 , наніс останньому удар ножем, чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді різаної рани лівого стегна з ушкодженням чотирьохглавого м`язу стегна та широкої фасції стегна, що згідно з п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, на переконання органу досудового слідства, ОСОБА_10 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке має ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та суспільно небезпечне діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
В зв`язку із вчиненням ОСОБА_10 зазначених суспільно небезпечних діянь у стані неосудності, слідчий ставить питання про застосування до підозрюванного примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення у медичний заклад з суворим наглядом.
Підозрюваний ОСОБА_10 не заперечуав проти застосування до нього примусових заходів медичного характеру, по обставинам вчинення ним суспільно небезпечного діяння пояснив, що в день подій, а саме: 2 липня 2019 року, внього був поганий настрій. Він перебував у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Точного часу він не пам`ятає. Він розмовляв з сином та дружиною, він їм нічого не робив. Син та дружина сміялись після того як син сказав, що йому допомагає його знайомий ОСОБА_13 зі вступом до Московського університету, більше він нічого не пам`ятає. Він не пам`ятає події, тільки пам`ятає те що йому було важко дихати. Прийшов до тями він уже в лікарні. Додатково пояснив, що він має групу інвалідності у зв`язку з інсультом. На нервовому ґрунті в нього був опоясуючи лишай. В 2017 році він встав на облік у лікаря психіатра. В 2018 році він 5 разів лежав у різних лікарнях, в нього відбувались приступи коли йому важко дихати. Він дуже часто відвідував психіатричну лікарню на вул. Канатній.
Вчинення ОСОБА_10 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115, ч.2 ст. 125 КК України підтверджується:
- показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який суду пояснив, що 02 липня 2019 року сталося вбивство його матері ОСОБА_14 його батьком ОСОБА_10 ударом в серце. Відносини між батьком та матір`ю були поганими все життя він їй погрожував розправою та морально ущемляв. Батько їй зраджував, та мав від іншої жінки ще одного сина, про що матері стало відомо в літку 2019 року. Батько заперечував наявність сина від коханки, але матір йому не вірила та покинула його. Він залишився жити з батьком тому що йому було його шкода, але з часом він втік з дому із за погроз йому та його матері. Переїхав жити до матері. 2 липня 2019 батько зателефонував матері та повідомив про проблеми у повединці кота. Він та його товариш поїхали до батька забрати кота. Приїхавши на місце, їх зустрів батько який був обурений тим фактом, що він приїхав не один. Поки він з товаришем намагались заспокоїти кота, батько подзвонив матері щоб вона приїхала. Коли приїхала мати вони всі разом пішли на кухню та викликали ветеринара. Потім батько сказав йому та його знайомому, щоб вони пішли відпочити до кімнати. Мати залишилась з батьком на кухні, вона стояла перед кухонним столом до нього спиною, коли вони виходили з кухні. Через секунд п`ять після того як вони зайшли в кімнату роздався крик та шум, він з товаришем побігли на кухню де побачили батька з ножом в руках , вони почали відштовхувати батька від матері, в цей час батько кричав, що уб`є її та, що вона не буде ні з ким окрім нього, що вона звідти не піде. Коли вони відштовхували батька, він стояв між батьком та матір`ю, батько наніс йому два поранення ножом в ногу. Під час цих подій він побачив, що матір померла. Вони з товаришем намагались вийти на вулицю але двері були зачинені. Вони сказали ОСОБА_10 щоб він їх випустив, після чого останній відчинив їм двері. Після чого він побіг до школи покликати на допомогу викликати поліцію та швидку, а батько залишався дома з тілом матері.
Додатково потерпілий пояснив, що йому відомо, що батько ходив до психолога, причиною було те що матір його покинула та він сам не міг здолати цю ситуацію. За останні роки батько став дуже агресивним, постійно погрожував. Розлади психики у батька почались до інсульту. Приступи агресії у батька були різні по тривалості інколи 10 хвилин, а бувало 2 години.
- потерпіла ОСОБА_15 суду пояснила, що 2 липня 2019 року їй зателефонував її брат ОСОБА_16 та повідомив, що батько убив матір, а йому наніс поранення ножом в ногу. Все почалось з того, що брат зранку пішов до свого батька разом зі своїм другом забирати кота, про якого ОСОБА_10 повідомив його по телефону ніби то той збожеволів, а потім туди приїхала її мама ОСОБА_11 . Коли брат з товаришем були в кімнаті, а мама з ОСОБА_10 на кухні, там сталось вбивство. Брат з другом вийшли з кімнати рятувати маму, але ОСОБА_10 в цей час вдарив його ножом по нозі. Потім ОСОБА_10 почав різати себе. Брат вибіг на вулицю та подзвонив їй повідомив про обставини вбивства матері та нанесення йому тілесних ушкоджень;
- свідок ОСОБА_17 надав пояснення про те, що зранку 12 липня 2019 року він та його знайомий ОСОБА_16 приїхали до квартири де мешкав він та його батько ОСОБА_18 . Батько подзвонив матері ОСОБА_19 та попросив щоб вона приїхала. Після того, як приїхала мама ОСОБА_19 , вони всі разом пішли на кухню та почали викликати ветеринара для їх кота. Батько ОСОБА_19 сказав йому та ОСОБА_19 піти до іншої кімнати, тому що між ним та його дружиною, на грунті ревнощів розпочався конфлікт. Коли вони прийшли до тієї кімнати, то практично одразу почули крики з кухні. Вони одразу побігли на кухню, їм на зустріч вийшла мама ОСОБА_20 , вона сперлась на вхідні двері, а потім впала. Вони почали бійку з ОСОБА_21 , з метою завадити причиненню тілесних ушкоджень його дружині. В процесі конфлікту батько ОСОБА_19 наніс йому удар ножем в область стегна, але потім в них вийшло домовитись з ним, щоб той відкрив двері та випустив їх на вулицю, оскільки відчинити замок міг тільки він. Коли він та ОСОБА_16 вийшли з квартири, то одразу викликали поліцію та швидку допомогу.
На підтвердження вчинення ОСОБА_10 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125, ч.1 ст. 115 КК України в судовому засіданні були досліджені наступні докази, надані стороною обвинувачення:
- протокол проведення слідчого експерименту від 09.07.2019 року з участю потерпілого ОСОБА_12 ;
- протокол проведення слідчого експерименту від 09.07.2019 року з участю свідка ОСОБА_17 ;
- протокол отримання біологічних зразків від ОСОБА_10 для експертизи від 09.07.2019 року.
- довідка №17717 від 02.07.2019 року видана на ОСОБА_12 з КУ «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня»;
- довідка від 02.07.2019 року видана ОСОБА_10 з КУ «Міська клінічна лікарня №1».
- акт судово медичного дослідження (обстеження) трупа ОСОБА_11 №2293 від 03.07.2019 року.
- акт судово медичного криміналістичного дослідження (обстеження) №309 від 04.07.2019 року ( додаток таблиця №1);
- акт судово медичного гістологічного дослідження №1846/2293 від 03.07.2019 року.
- акт судово медичного імунологічного дослідження (обстеження) №44 від 03.07.2019 року.
- акт судово медичного імунологічного дослідження (обстеження) №788 від 03.07.2019 року.
- акт судово медичного токсикологичного дослідження (обстеження) №3555/2293 від 03.07.2019 року
- висновок судово-медичного експерта трупа ОСОБА_11 №1682-2293/19 від 31.10.2019 року
- висновок судово-медичного експерта №2329 від 24.09.2019 року щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_12 ;.
- висновок судово- медичного експерта криміналіста №416 від 19.09.2019 року ( додаток таблиця №1, №2).
- висновок судово-медичного експерта імунолога №699 від 26.09.2019 року.
- висновок судово-медичного експерта імунолога №700 від 26.09.2019 року.
- висновок судово-медичного експерта імунолога №696 від 26.09.2019 року.
- висновок судово-медичного експерта цитолога №371 від 03.10.2019 року.
- висновок судово-медичного експерта цитолога №370 від 26.09.2019 року.
- висновок судово-медичного експерта імунолога №695 від 27.09.2019 року.
- акт судово медичного дослідження (обстеження) ОСОБА_12 №1618 від 10.09.2019 року.
- висновок судово-медичного експерта імунолога №706 від 27.09.2019 року;
- висновок судово-психіатричних експертів №416 від 20.11.2019;
- протокол отримання біологічних зразків від ОСОБА_10 для проведення експертизи від 02.07.2019 року.
- протокол огляду предметів від 04.07.2019 року.
- постанова про визнання предметів та документів речовими доказами від 02.07.2019 року.
- протокол огляду предмету від 04.07.2019 року.
- постанова про визнання предмету речовим доказом від 02.07.2019 року.
- протокол огляду предмету від 04.07.2019 року.
- постанова про визнання предмету речовим доказом від 02.07.2019 року.
- протокол огляду місця події від 02.07.2019 року ( додаток DVD-R диск, таблиця ілюстрацій ).
- постанова про визнання речовими доказами від 02.07.2019 року.
- протоколи огляду місця події від 02.07.2019 року.
- протокол огляду предмету від 04.07.2019 року ( додаток фототаблиця, DVD-R -диск).
- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.07.2019 року.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Захисник не оспорював правильність кваліфікації дій ОСОБА_10 та обставин вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, проте заперечував проти застосування відносно ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення у медичний заклад із суворим наглядом.
Потерпілі та представник потерпілої ОСОБА_22 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру, посилаючись на те, що висновки судової-психіатричної експертизу є необгрунтовані і ОСОБА_10 не потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.
Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, шляхом повного і всебічного дослідження в судовому засіданні, суд дійшов до висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_10 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушеня, передбаченого ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 115 КК України, у стані неосудності, оскільки він не міг усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними під час вчинення суспільно небезпечних діянь.
Необхідність застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру підтверджується висновком судово-психіатричних експертів №416 від 20.11.2019, відповідно до якого ОСОБА_10 , в період часу, що відноситься до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждав, перебував у тимчасовому розладі психічної діяльності, у вигляді «Делірію в зв`язку з судинним захворюванням головного мозку (гіпертензивна енцефалопатія, гостре порушення мозкового кровообігу 2012, 2018 рр.» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F05.81 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), внаслідок чого, був не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.
У теперішній час ОСОБА_10 на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждає, виявляє клінічні ознаки «Органічного емоційно лабільного (астенічного) розладу» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F06.6 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), які за глибиною та ступенем виразності не позбавляють його здатності повного мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.
У зв`язку із тим, що ОСОБА_10 в період часу, що відноситься до вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, перебував у тимчасовому розладі психічної діяльності, у вигляді «Делірію в зв`язку з судинним захворюванням головного мозку (гіпертензивна енцефалопатія, гостре порушення мозкового кровообігу 2012, 2018 рр.» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F05.81 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), внаслідок чого, був не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, а в теперішній час виявляє клінічні ознаки «Органічного емоційно лабільного (астенічного) розладу» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F06.6 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), які за глибиною та ступенем виразності не позбавляють його здатності повного мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, експертна комісія рекомендує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із посиленим наглядом.
Згідно ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.
Як передбачено ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно з ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
У судовому засіданні було встановлено наявність підстав, передбачених п.1, п.2, п.3, п.5 ч.1ст. 513 КПК України та за таких обставин, відповідно до ч.2 ст. 513 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати у відношенні ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленним наглядом (п.4 ч.1ст. 94 КК України).
При цьому, застосовуючи до ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом суд враховує положення п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №-7 від 03.06.2005року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», відповідно до яких, визначаючи відповідно до частин 3-5ст.94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1ст.94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
З урахуванням рекомендацій експертної комісії про доцільність застосування відносно ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із посиленим наглядом, суд вважає, що обрання саме цього виду примусового заходу медичного характеру буде в достатній мірі гарантувати небезпеку як для самого психічно хворого так і для інших осіб.
На підставі викладеного, суд вважає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_10 вчинив суспільно небезпечні діяння у стані неосудності, що виключає можливість застосування до нього кримінального покарання, через те, що він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому суд вважає необхідним застосувати у відношенні ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.
Застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, передбаченихст.94 КК України, відносно ОСОБА_10 суд не вбачає.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.92-94 КК України, ст.ст.503,512,513 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_9 примусовіих заходів медичного характеру задовольнити частково.
Застосувати відносно ОСОБА_9 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із посиленим наглядом до виходу його із хворобливого стану.
Речові докази: особисті документи ОСОБА_8 , валютні цінності у суммі 1500 долларів США, мобільний телефон Samsung повернути ОСОБА_8 , або іншій особі, яка діє як його законний представник; інші речові докази зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 у вигляді поміщення до психіатричного закладу, що виключає його небезпечну поведінку, а саме: до Дніпровської філії «Спеціального закладу з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України», залишити без змін до набрання ухвалою законної сили.
Копію ухвали направити до Дніпровської філії «Спеціального закладу з надання психіатричної допомоги» ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків і алкоголю МОЗ України».
Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_23