Справа №760/978/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2022 р. м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 289 Кримінального кодексу України, дані про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011732 від 11.10.2017 р. питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_5 , було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 21 лютого 2022 р. включно.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор просила продовжити строк перебування під вартою обвинуваченого. Зазначила, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин і ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали. Прокурор вкотре вказала, що діяння, які інкримінуються обвинуваченому, мають насильницькій характер, обвинувачений переховувався від слідства, перебував у розшуку за кордоном, де був затриманий в порядку міжнародної допомоги та направлений в Україну.

Прокурор зазначає, що ризики, які були визначені раніше і наразі продовжують існувати. Вважає, що підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу відсутні. Прокурор вказала, що обвинувачений особисто знайомий із свідком, знає його місте проживання, а тому може впливати на нього.

Обвинувачений та захисник проти продовження строку дії запобіжного заходу заперечували.

Захисник вказав на доцільність зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю, зазначивши, що у обвинуваченого є місце проживання в Києві, а електронний засіб контролю унеможливить його переховування від суду.

Зазначив, що ОСОБА_5 у 2017 році про підозру не повідомлявся, а тому не знав, що щодо нього здійснюється кримінальне провадження, а тому не можна говорити про переховування від органів досудового розслідування.

Крім того, зазначає, що прокурор не надав жодного доказу наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказав, що сама тяжкість інкримінованого обвинувачення не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед позитивними даними про особу обвинуваченого. Наразі ОСОБА_5 має сталі соціальні зв`язки та місце проживання в м. Києві, характеризується позитивно за місцем роботи.

Захисник вкотре зазначив, що відповідно до практики Верховного суду, сам факт перебування в розшуку не свідчить про ухилення обвинуваченого від суду. Крім того, зазначив, що прокурор не довів ризиків, які б слугували підставою для тримання обвинуваченого під вартою.

Виходячи із цього, захисник вважає, що до обвинуваченого можна застосувати більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний із триманням обвинуваченого під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю.

Обвинувачений думку захисника підтримав повністю.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачують ОСОБА_5 , та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до наступних висновків.

Як випливає із матеріалів справи, зокрема реєстру матеріалів досудового розслідування, обвинувачений ОСОБА_5 був повідомлений про підозру 24.11.2017 р. Наразі судовий розгляд триває під час якого досліджуються матеріали справи, а тому питання дотримання порядку повідомлення обвинуваченого про підозру також буде досліджено під час судового розгляду та цьому факту буде надана відповідна оцінка. Також буде надана оцінка і факту порушення, на думку захисника, прав обвинуваченого при затриманні.

Судом, враховано тяжкість та міру покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується.

На даний час ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу зменшилися лише частково. Однак ОСОБА_5 може переховуватись від суду; може впливати на свідків, зникнути та перебувати тривалий час у розшуку. Не знизилися ці ризики і з минулого судового засідання.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатню високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Обвинувачений обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законодавством передбачена максимальна міра покарання, а тому судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , вид та міру покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим, суд вважає наявним ризик того, що він може переховуватися від суду задля уникнення даного покарання.

Крім того, в судовому засіданні не допитані всі свідки, тому суд вважає, що перебуваючи на волі, обвинувачений може впливати на них та такими діями вплинути на хід судового розгляду та встановлення об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні.

Так, як зазначив Європейський суд з прав людини (пункт 44 рішення від 18 грудня 2012 р. по справі Сопин проти Російської Федерації), «Суд повторює, що виправданий страх помсти, часто може бути достатнім для того, щоб залякані свідки відмовилися від участі в кримінальному процесі в цілому».

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Так, розглядаючи можливість застосування до ОСОБА_5 альтернативних запобіжних заходів, суд враховує особу обвинуваченого, а також тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , можливість переховуватись від суду.

Суд погоджується з думкою захисника, що факт оренди житла в м. Києві зменшує ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, однак переконаний, що недостатньо для того, щоб знизити ризик втечі.

Суд наголошує на тому, що виключний перелік ризиків, запобігти яким має запобіжний захід, визначений ч. 1 ст. 177 КПК України. Виходячи з цього суд не вправі зважати на інші ризики та має зазначати в ухвалі дійсні ризики, а не кожен раз різні чи нові. Враховуючи те, що судовий розгляд триває достатньо довго з об`єктивних причин, ризики із минулих судових засідань залишаються ті самі, оскільки процесуальна стадія не змінюється. Таким чином, кожного разу суд зазначає дійсні ризики, яким кожного разу надає нову оцінку.

Суду не надано достатніх доказів того, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та зазначені в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва, якою ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, з минулого судового засідання, суттєво зменшилися чи зникли. Будь-які дані у суду щодо цього також відсутні.

Враховуючи вищевикладене, на думку суду до обвинуваченого ОСОБА_5 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Виходячи із зазначеного, суд,-

У Х В А Л И В:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів.

Строк дії ухвали до 18 квітня 2022 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1