ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/6192/17 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1660/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 25 січня 2021 року у відношенні ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, який зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 16.11.1998 Харківським обласним судом за ст.93 п.п. «е», «і» та ч.2 ст.140 КК України (ред.1960р.) до 9 років позбавлення волі;
- 07.02.2006 за ухвалою Полтавського р/с Полтавської області умовно-достроково на 10 місяців 27 днів звільнений від подальшого відбування покарання;
- 15.10.2008 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 187 та ч.3 ст.357 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений за відбуттям строку покарання 23.05.2014 р.;
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 121 КК України 8 (вісім) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді - 8 (восьми) років позбавлення волі.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, росіянина, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньо-технічою освітою, особа без визначеного місця мешкання, раніше судимого:
- 29.05.1995 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.81 КК України (ред.1960 р.) до 3 років 6 місяців позбавлення волі; згідно Указу президента про амністію звільнений 17.08.1996 року;
-16.01.2001 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 140 КК України (ред.1960 р.) до 1 року 6 місяців позбавлення волі; звільнений 12.04.2002 умовно- достроково на не відбутий строк 5 днів;
- 09.11.2004 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 22.06.2012 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 263 КК України до 1 року позбавлення волі; згідно вимог ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 20.08.2015 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 125 КК України до 1 року обмеження волі; згідно вимог ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання 8 (вісім) років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Строк відбуття покарання відраховується з дня їх фактичного затримання ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - з 11 жовтня 2017 року, зараховано кожному у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вчинили умисні кримінальні правопорушення при наступних обставинах.
08.07.2017, ОСОБА_8 знаходився в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить потерпілій ОСОБА_10 , де робив ремонт за її замовленням, тобто перебував у вказаній квартирі на законних підставах. Знаходячись за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 , діючи за раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливого мотиву та з метою особистого збагачення. скориставшись тим, що в квартирі нікого немає, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів належними потерпілій ОСОБА_10 ноутбуком ASUS R5405A-XX099 вартістю 1092,00 гривні, згідно висновку експерта №56/10, відеокамерою Sony «handycam DCR-DVD105E/ DVD205E/ DVD304E/ DVD305E/ DVD605E/ DVD705E/ DVD755E» вартістю 427,00 гривні, згідно висновку експерта №56/10; портативним DVD-плеєром MPS-702 вартістю 646,00 гривні, згідно висновку експерта №56/10; флеш-накопичувачем Cruzer Blade 32 Gb вартістю 148,00 гривні, згідно висновку експерта №56/10; флеш-накопичувачем Verino Wanderen 16 Gb вартістю 98,50 гривні, згідно висновку експерта №56/10, після чого зібрав вищевказані речі в полімерний пакет та залишив квартиру.
Після цього, ОСОБА_11 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном за власним розсудом, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 , матеріальну шкоду на загальну суму 2411,50 гривень.
Крім того, в ніч з 9 жовтня 2017 року на 10 жовтня 2017 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , знаходилися разом зі своїми знайомими у підвальному приміщенні, розташованому у будинку АДРЕСА_3 . В зазначений час між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , з одного боку, та ОСОБА_13 з іншого боку, під час розпиття спиртних напоїв, виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, в ході якого у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виник умисел на протиправне заподіяння ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 почав наносити ОСОБА_13 удари руками і ногами по різним частинам тіла. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_14 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб і спільно з ОСОБА_7 , з метою заподіяння ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, почав наносити ОСОБА_13 удари (точну кількість ударів під час досудового слідства встановити не виявилось можливим) руками і ногами в область голови, де розташовані життєво важливі органи людини, тулубу та кінцівок. Крім того, ОСОБА_8 завдав ОСОБА_13 чисельні удари (згідно висновків судово-медичної експертизи №105/2677-Дм/17 від 20.11.2017 було не менше ніж десять місць прикладання сили) дерев`яним фрагментом від дитячого ліжечка в область голови.
У результаті умисних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , спрямованих на заподіяння ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, останньому були заподіяні, згідно висновку судово-медичної експертизи №2677-Дм/17 від 20.11.2017 наступні тілесні ушкодження, а саме:-ушкодження голови: ознаки тупої закритої травми голови у вигляді наступних ушкоджень: забійна рана голови у тім`яній ділянці зліва, синці на верхніх та нижній повіках правого та лівого ока, синець слизової оболонки верхньої губи справа, дві рвано-забійні рани слизової оболонки верхньої губи справа, синець нижньої губи зліва, крововиливи у м`які покрови голови зі сторони внутрішньої поверхні у тім`яній ділянці справа, по центру та зліва, крововиливи у м`які тканини обличчя зі сторони їх внутрішньої поверхні, крововиливи під тверду мозкову оболонку по верхній поверхні півкуль головного мозку у тім`яних ділянках справа та зліва, вогнищевий крововилив під м`які мозкові оболонки головного мозку зліва у ділянці тім`яної частки, забій тканин головного мозку у ділянці стінок лівого бокового шлуночка головного мозку з крововиливом у його порожнину, яка відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя у зв`язку з тим, що викликала смерть потерпілого;
- тулуба: полосате садно у пахвовій ділянці зліва, множинні полосаті садна по задній поверхні грудної клітки у верхній середній третинах з переходом у ділянку попереку справа та зліва, крововиливи у глибокі м`язи грудної клітки по задній поверхні справа та зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;
- кінцівок: синець по зовнішній поверхні правого передпліччя у верхній третині, синець по тильній поверхні лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_13 помер. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2677-Дм/17 від 20.11.2017 смерть ОСОБА_13 настала в результаті закритої тупої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась розвитком гострого порушення мозкового кровообігу, внаслідок внутрішньо-черепних крововиливів.
Не бажаючи надавати йому допомогу та бажаючи приховати скоєне кримінальне правопорушення, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 витягли ОСОБА_13 з вищезазначеного підвального приміщення та кинули його у шахту каналізаційного колодязя, розташованого з тильної сторони будинку АДРЕСА_3 .
На вирок суду прокурор у кримінальному провадженні, обвинувачені та захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.
Адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та пом`якшити покарання його підзахисному. Вважає, що призначене міра покарання не відповідає тяжкості вчиненого і особі засудженого. Обвинувачений вину визнавав частково, фактично не оспорював обставин, але не погоджувався із кваліфікацією. Його дії не могли призвести до тяжких тілесних ушкоджень, а тим більше до смерті, він неодноразово зазначав, що свідок ОСОБА_15 наносив удари руками та ногами потерпілому. В судовому засіданні допитаний тільки один свідок, на неодноразові клопотання обвинувачених не було допитано жодного свідка. Не в повній мірі враховано, що обвинувачений не перебуває на обліках у лікаря нарколога чи психіатра, характеризується посередньо, під час судового розгляду щиро розкаявся, позову не заявлено, призначене покарання є занадто суворим.
Обвинувачений ОСОБА_7 просить призначити йому мінімальний строк покарання, застосувати ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Просить врахувати, що більше 3 років знаходиться в слідчому ізоляторі та в нього різко погіршився стан здоров`я. Зазначає, що саме ОСОБА_15 наносив потерпілому ушкодження, від яких він можливо помер. Визнав вину в тому, що він наносив удари та намагався приховати сліди злочину, але вважає, що від його дій потерпілий не міг померти. Надавав показання, сприяв розкриттю злочину, щиро кається, наміру вбивати не мали. Обвинувачення грунтується тільки на показаннях самих обвинувачених та висновках експертизи, яка показала, що розташування та сила ударів вказують на відсутність наміру та попередньої змови на вбивство.
Обвинувачений ОСОБА_8 з урахуванням змін просить вирок суду змінити та пом`якшити покарання. Просить зарахувати 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Посилається на недоліки обвинувального акту, фактичні обставини викладені не в повній мірі, допитані не всі свідки, не зібрані належні та допустимі докази. Відсутність формулювання обвинувачення та кваліфікації дій, унеможливлює якісно проводити захист. Визнавав свою вину частково. Вважає, що від їх ударів не могла настати смерть потерпілого, його ще бив ОСОБА_15 . Судом не було враховано, що обвинувачений працював, має місце реєстрації, батька, який має захворювання, за місцем реєстрації характеризується добре, проживав із співмешканкою, яка має інвалідність 1 групи, щиро розкаявся.
Прокурор до початку апеляційного розгляду відмовилася від поданої апеляційної скарги, про що надала до суду письмову заяву.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених, захисника, які підтримали свої апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_7 про те, що в обвинувачених не було наміру та попередньої змови на вбивство, оскільки суд першої інстанції не визнав доведеним обвинувачення за п.п. 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та перекваліфікував дії ОСОБА_7 і ОСОБА_8 із застосуванням закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжкий злочин, а саме ч. 2 ст. 121 КК України. І такі висновки суду є обгрунтованими, враховуючи показання самих обвинувачених, свідка ОСОБА_16 та інші досліджені судом докази.
Зокрема, обвинувачений ОСОБА_8 під час допиту повідомив, що під час з`ясування усіх обставин, стало відомо, що потерпілий продав цей мобільний телефон ОСОБА_17 . Почалася сутичка та бійка, ОСОБА_17 перший наніс удар, тоді і він почав наносити удари потерпілому. Під час бійки, потерпілий попросив їх зупинитись. Тоді сутичка зупинилась. Після цього ОСОБА_18 пішов кликати ОСОБА_15 у сусідньому приміщенні. І коли вони повернулися, то ОСОБА_19 сказала, що ОСОБА_17 ніби з розуму з`їхав, почав бити потерпілого молотком, навіть намагався бити викруткою, яку потім ОСОБА_19 забрала.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що коли прийшов ОСОБА_18 , вони випили трішки горілки, після чого почалася розмова за мобільний телефон. ОСОБА_18 впізнав, що тижня два назад потерпілий зі своїми приятелями на нього напали, побили, відібрали кошти на мобільний телефон. В ході з`ясування обставин викраденого телефону почалася бійка, спочатку він декілька разів ударив потерпілого, потім ОСОБА_20 . Він бив потерпілого руками, ногами, серед йому наносили удари в область обличчя, голови та грудної клітини. За часом події побиття потерпілого відбувалися 20-30 хвилин. Потім до його приміщення прийшов ОСОБА_15 , який також руками та ногами наносив потерпілому удари. Він та ОСОБА_18 після бійки вирішили піти на вулицю. Коли вони збирались піти з підвалу, у потерпілого були садна та синці, він сидів на підлозі навприсядки, ОСОБА_21 допоміг потерпілому встати та провів його сісти на труби. Тоді вони із ОСОБА_22 покинули підвал, ОСОБА_15 залишився в підвалі. У потерпілого була змога залишити приміщення, йому ніхто в цьому не перешкоджав. Його та ОСОБА_8 не було приблизно 2-3 години. По поверненню його, ОСОБА_8 та ОСОБА_23 до підвалу, вони виявили, що потерпілий помер.
Допитана судом свідок ОСОБА_16 пояснила, що спочатку в підвалі знаходились вона, ОСОБА_8 та ОСОБА_24 . Згодом прийшов потерпілий. Хтось із присутніх сказав, що він вкрав в когось з них мобільний телефон, почалась словесна перепалка, в цей час до кімнати в підвалі прийшов ОСОБА_15 з дівчиною. В ході з`ясування обставин крадіжки телефону, ОСОБА_8 двічі лодонею вдарив потерпілого по обличчю, потім ОСОБА_21 почав бити потерпілого молотком по спині, ОСОБА_16 схопила молоток і відкинула його в сторону. Коли ОСОБА_21 бив потерпілого молотком, останній присів. Тоді ОСОБА_21 вдарив потерпілий ногою, від чого потерпілий впав. Вона просила ОСОБА_25 та ОСОБА_8 зупинитись, на що останні припинили побиття. ОСОБА_16 допомогла потерпілому встати, він встав, почав палити цигарки, йому ще налили горілки, він випив. Потім ОСОБА_15 та ОСОБА_21 відвели потерпілого в іншу кімнату і почали бити його там дерев`яною палицею. Більше вона нічого не бачила, адже попросила ОСОБА_8 вивести її надвір. Коли вона виходила, потерпілий був у свідомості, обличчя в нього було в гематомах, але ці ушкодження були в нього до цієї бійки. Хто саме бив палицею вона не бачила. ОСОБА_8 провів її до виходу та повернувся назад, потім пішла дівчина ОСОБА_15 . Після виходу з підвалу ОСОБА_26 разом з дівчиною ОСОБА_15 сиділи з іншого боку під`їзду. Приблизно через 15 хвилин до них вийшли ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_24 . Вони разом з дівчатами посиділи на лавці деякий час, тоді кудись відійшли.
З приводу допиту інших заявлених свідків, суд першої інстанції вказав, що судом здійснювались заходи щодо встановлення місцезнаходження свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 для безпосереднього їх допиту в судовому засіданні. В ході здійснення розшукових дій встановлено, що ОСОБА_27 та ОСОБА_29 померли. Крім того, судом надавались судові доручення щодо встановлення місцезнаходження решти заявлених стороною обвинувачення свідків, однак, у зв`язку з неможливістю встановити їх місцезнаходження, прокурор відмовилась від їх допиту.
Обвинувачені не спростовують того, що як ОСОБА_8 так і ОСОБА_21 наносили потерпілому удари, але вважають, що їх удари не могли бути причиною смерті останнього, стверджують про причетність Самарського. Проте суд відповідно до вимог ст. 337 КПК України здійснює судовий розгляд лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Судом досліджено висновки судових експертиз, відповідно до висновку експерта № 2677-ДМ/17 від 20.11.2017 року, на підставі даних судово-медичної експертизи трупа гр-на ОСОБА_13 , 1986 р.н., при якій встановлені наступні ушкодження: Голови: ознаки тупої закритої травми голови у вигляді наступних ушкоджень: забійна рана голови у тім`яній ділянці зліва, синці на верхніх та нижній повіках правого та лівого ока, синець слизової оболонки верхньої губи справа, дві рвано-забійні рани слизової оболонки верхньої губи справа, синець нижньої губи зліва, крововиливи у м`які покрови голови зі сторони внутрішньої поверхні у тім`яній ділянці справа, по центру та зліва, крововиливи у м`які тканини обличчя зі сторони їх внутрішньої поверхні, крововиливи під тверду мозкову оболонку по верхній поверхні півкуль головного мозку у тім`яних ділянках справа та зліва, вогнищевий крововилив під м`які мозкові оболонки головного мозку зліва у ділянці тім`яної частки, забій тканин головного мозку у ділянці стінок лівого бокового шлуночка головного мозку з крововиливом у його порожнину; Тулуба: полосчате садно у пахвовій ділянці зліва, непроникаюче поранення м`яких тканин грудної клітки справа яке має ознаки загоєння, множинні полосчаті садна по задній поверхні грудної клітки у верхній середній третинах з переходом у ділянку попереку справа та зліва, крововиливи у глибокі м`язи грудної клітки по задній поверхні справа та зліва; - Кінцівок: синець по зовнішній поверхні правого передпліччя у верхній третині, синець по тильній поверхні лівої кисті. Причиною смерті гр.-на ОСОБА_13 , стала закрита тупа черепно-мозкова травма у вигляді зазначених вище ушкоджень голови, яка ускладнилась розвитком гострого порушення мозкового кровообігу, внаслідок внутрішньо - черепних крововиливів.
Дані тілесні ушкодження утворились незадовго до настання смерті від дії тупих предметів за механізмом удару та тертя.
Окрім зазначеного, судом досліджено протокол огляду місця події від 10.10.2017 року, протокол огляду місця події від 11.10.2017, в присутності двох понятих, спеціаліста, згідно якого об`єктом огляду являлася ділянка місцевості підвального приміщення будинку АДРЕСА_3 , протокол огляду місця події від 11.10.2017 року, в присутності двох понятих, спеціаліста, у секційному залі, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , а саме здійснювався огляд трупа висновок експерта № 105/2677-ДМ/17 від 20.11.2017, протокол пред`явлення трупа для впізнання від 12.10.2017 року, протокол проведення слідчого експерименту від 12.10.2017, що проведений за участю ОСОБА_8 , та його захисника ОСОБА_30 , спеціаліста, двох понятих із застосуванням технічних засобів фіксації - відеокамера «Самсунг», відповідно до якого ОСОБА_8 , розповів про події та показав механізм ударів, які відбувались в ніч з 09.10.2017 року по 10.10.2017 року в підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 . Пояснив наступне, що в ході розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_7 та ОСОБА_31 , у ОСОБА_8 виник конфлікт з хлопцем на ім`я ОСОБА_32 . Після чого, почалась бійка, та ОСОБА_8 з ОСОБА_7 почали бити ОСОБА_33 , наносити удари в різні частини тіла, в тому числі і по голові. Через деякий час, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 винесли тіло, та скинули його до каналізаційного колодязя, який знаходився біля вищевказаного будинку.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 12.10.2017 року, за участю ОСОБА_7 , та його захисника ОСОБА_9 , спеціаліста, двох понятих з застосуванням технічних засобів фіксації - відеокамера «Самсунг», де ОСОБА_7 , розповів про події та показав механізм ударів, які відбувались в ніч з 09.10.2017 року по 10.10.2017 року в підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 . Пояснив наступне, що в ході розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_8 , виник конфлікт у ОСОБА_8 з хлопцем на ім`я ОСОБА_32 . Після чого, почалась бійка, та ОСОБА_8 з ОСОБА_7 почали бити ОСОБА_33 , наносити удари в різні частини тіла, в тому числі і по голові. Через деякий час, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 винесли тіло, та скинули його до каналізаційного колодязя, який знаходився біля вищевказаного будинку (т.2 а.с.70-72).
Суд першої інстанції дослідив протокол отримання зразків для експертизи від 03.11.2017 року, а саме крові з пальця ОСОБА_8 ,протокол отримання зразків для експертизи від 03.11.2017 року, а саме крові з пальця ОСОБА_7 , висновок експерта №1286-Ц/17 від 03.11.2017 року, згідно якого, групова приналежність крові громадянина ОСОБА_7 А (II) з ізогемагглютиніном анти В, висновок експерта №1287-Ц/17 від 03.11.2017 року, згідно якого, групова приналежність крові громадянина ОСОБА_8 О (I) з ізогемагглютиніном анти А, анти В., висновок експерта №6296-Ая/17 від 09.11.2017 року відповідно до якого у громадянина ОСОБА_7 встановлені наступні тілесні ушкодження: синці на руках та тулубі, висновок експерта №6297-Ая/17 від 11.10.2017 року, відповідно до якого, у громадянина ОСОБА_8 встановлені наступні ушкодження: садна на верхній губі, лівій кисті; висновок експерта №123/2677-ДМ/17 від 13.11.2017 року, на підставі даних судово-медичної експертизи трупа гр-на ОСОБА_13 , 1986 р.н., з урахуванням даних з протоколів проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від 12.10.2017р., згідно якого: Показання ОСОБА_8 дані ним у ході проведення слідчого експерименту від 12.10.2017р. не суперечать об`єктивним судово-медичним даним встановленим при судово-медичній експертизі трупа в частині способу та часу спричинення тілесних ушкоджень гр-ну ОСОБА_13 ; висновок експерта №1284- Ц/17 від 03.11.2017 року; висновок експерта №1285-Ц/17 від 03.11.2017 року, висновок експерта №1278-Ц/17 від 03.11.2017 року, висновок експерта №1279-Ц/17 від 03.11.2017 року; протокол отримання зразків для експертизи від 11.10.2017 року, а саме зразки піднігтьового вмісту ОСОБА_7 ; протокол отримання зразків для експертизи від 11.10.2017 року, а саме зразки піднігтьового вмісту ОСОБА_8 ; висновок експерта №1281-Ц/17 від 11.11.2017 року, при проведенні якої, піднігтьового вмісту з пальців рук громадянина ОСОБА_8 , сліди крові не виявлені; висновок експерта №1282-Ц/17 від 11.11.2017 року, при проведенні якого, піднігтьового вмісту з пальців рук громадянина ОСОБА_7 сліди крові не виявлені; постанова про визнання речових доказів від 04.12.2017 року, які вилучені під час оглядів місць події від 11.10.2017 року.
Крім того, судом допитано експерта ОСОБА_34 , який пояснив, що пошкодження тіла могли бути нанесені будь-якими предметами, так як не залишилося індивідуальних відбитків. Пошкодження на тілі могли бути спричинені палками, камінням та будь-якими іншими предметами. За характером пошкоджень у потерпілого, удари йому наносилися хаотично, але сильно. Велика кількість ударів наносилася у голову. Вказав, що в крові у потерпілого було - 2,59 проміле алкоголю та що кожна особа в стані алкогольного сп`яніння менш чутлива до болю. Крововилив до голови не міг усилитися через стан алкогольного сп`яніння. Пошкодження потерпілому наносилися на протязі конкретного періоду часу. З урахуванням досліджених доказів судом вірно кваліфіковано дії обвинувачених. Питання про умисел слід вирішувати виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їхні взаємовідносини. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Оскільки удари наносилися хаотично, а потерпілий після отриманих ушкоджень ще був живий, що підтверджують як обвинувачені, так і допитаний свідок ОСОБА_16 судом надано правильну оцінку вчиненому злочину та кваліфіковано дії останніх за ч. 2 ст. 121 КК України. Апеляційні доводи обвинувачених про те, що від їх дій не могла настати смерть потерпілого спростовуються висновками проведених експертиз, показаннями свідка ОСОБА_16 . Самі обвинувачені не заперечують того, що дійсно завдавали удари потерпілому. Судом вірно зазначено, що за відсутності умислу на позбавлення людини життя дії обвинувачених кваліфікуються за їх фактичними наслідками, а беручи до уваги кількість ударів та спосіб їх нанесення, обстановку, що передувала злочину, а саме конфлікт з потерпілим, поведінку обвинувачених після його вчинення, суд дійшов слушного висновку про винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Колегія суддів не приймає до уваги зауваження ОСОБА_8 щодо формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, оскільки суд не визнав доведеним обвинувачення, пред`явлене органом досудового розслідування, а перекваліфікував дії обвинувачених на менш тяжкий злочин та саме у вироку суд виклав ті обставини, які вважав встановленими. Посилання обвинуваченого на невідповідність обвинувального акту ст. 291 КК України є безпідставними у зв`язку із наведеним вище.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими, особу винних. Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
У відповідності до ст. 65 КК України та розяснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобовязані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що помякшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, є особою, яка раніше вчинила злочин проти життя і здоров`я, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, офіційно не працевлаштований, не має законного та стабільного джерела доходу, не одружений, на диспансерному обліку не перебуває. Відповідно до характеристики зарекомендував себе посередньо, скарг та заяв на нього не надходили.
У зв`язку із викладеним судом обставин, що пом`якшують покарання не встановлено. Обставини, що обтяжують його покарання, згідно зі ст. 67 КК України, є рецидив злочину, тяжкі наслідки, завдані злочином та вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , то він раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, місця реєстрації не має, офіційно не працевлаштований, не має законного та стабільного джерела доходу, не одружений, дітей на утриманні не має, на хронічні захворювання не страждає, на диспансерному обліку не перебуває. Відповідно до характеристики зарекомендував себе посередньо, скарг та заяв на нього не надходили. Зловживає спиртними напоями.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 не встановлено. Обставини, що обтяжують його покарання, згідно зі ст. 67 КК України, є тяжкі наслідки, завдані злочином та вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд не вбачає підстав для врахування щирого каяття обвинувачених чи активного сприяння у розкритті злочину як пом`якшуючих обставин, оскільки останні як під час судового розгляду так і в апеляційному суді заперечували, що від їх ударів могла настати смерть потерпілого. Не вбачається, що останні виявляли дійсне щире каяття з приводу вчиненого.
Враховуючи вище наведені дані, що характеризують обвинувачених, наявність у них попередніх судимостей, вчинення ОСОБА_8 ще й злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, настання смерті потерпілого в результаті дій обвинувачених, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення обвинуваченим призначеного судом покарання. Крім того, судом призначено покарання ближче до найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 121 КК України, а підстав для застосування ст. 69 КК України не встановлено. В даному конкретному випадку судом дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України та призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання скоєння ними нових злочинів.
Посилання ОСОБА_8 на наявність у нього батька похилого віку, співмешканки з інвалідністю, місця реєстрації не впливають на правильність висновку суду щодо визначеної міри покарання. Вказані обставини не були перешкодою обвинуваченому для вчинення інкримінованих йому злочинів.
Наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 захворювань, погіршення стану здоров`я, на що він вказує в апеляційній скарзі, не є підставою для скасування вироку суду першої інстанції чи зміни обвинуваченому призначеного покарання. За певних обставин, при наявності тяжкої хвороби, що перешкоджає відбуванню покарання, ОСОБА_7 не позбавлений права під час виконання вироку ініціювати питання щодо звільнення від відбування покарання за хворобою за правилами ст. 84 КК України в порядку, передбаченому законодавством.
Враховуючи, що інкриміновані злочини обвинувачені вчинили 08.07.2017 року та 09.10.2017 року, тобто після набрання чинності ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII, а саме після 21.06.2017 року, у зв`язку із чим підстави для перерахунку їм строку попереднього ув`язнення за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, відсутні та вимоги обвинувачених є безпідставними.
Керуючись ст.ст.405,407 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 25 січня 2021 року у відношенні ОСОБА_8 , ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: