ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року

м. Харків

справа № 638/1711/21
провадження № 1-кп/638/1027/21

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

учасників кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого - ОСОБА_10 ,
захисника - ОСОБА_11 ,
потерпілого - ОСОБА_12 ,
захисника потерпілого - ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002441 від 26 червня 2020 року, стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балта Одеської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, працює директором ТОВ «М-тек технолоджи», одруженого, має двох дітей на утриманні, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України,

у с т а н о в и в:

23 червня 2020 року приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_10 прийшов за місцем мешкання свого сусіда ОСОБА_12 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з метою з`ясування стосунків. Під час спілкування між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 виник словесний конфлікт на грунті раптово виниклих неприязних відносин. Після чого, у ОСОБА_10 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись у положенні стоячи обличчям до ОСОБА_12 , раптово наніс два удари кулаком правої руки у ліву надбрівну ділянку голови останнього.

У результаті протиправних дій ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_12 спричинені наступні тілесні ушкодження: забита рана від міжбровної ділянки ліворуч і йдучи у напрямку до ділянки проекції лівого лобного бугра (після накладання швів), яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-2183/2020 від 06 липня 2020 року, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більш як 3 тижні (21 дня), згідно п. п. 2.3.1 а, 2.3.3. «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року.

Таким чином, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення - проступку, передбаченому частиною другою статті 125 КК України, а саме в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні та заявлений цивільний позов не визнав.

Пояснив, що 23 червня 2020 року о 23 годині 30 хвилин, коли старша дочка вже спала, плакала його молодша дитина, у якої прорізалися зуби, та заспокоїти її вони з дружиною не могли. У Вайбері в чаті надійшло повідомлення з проханням до них заспокоїти дітей, і це була вже не перша претензія, яка стосувалася його дітей. Тоді він зійшов поверхом нижче для того, щоб побалакати та пояснити ситуацію. Коли він подзвонив у двері спочатку відчинила двері дружина - ОСОБА_14 . Тоді він запитав навіщо писати в загальній групі, а не можна подзвонити та сказати про це особисто. В цей момент виходить ОСОБА_12 , який почав на нього кричати та запитувати чому діти кричать та підійшов до нього дуже близько, тоді в цей момент він виставив руку. Тоді його син взяв якусь палку, яка знаходилась у тамбурі та кинувся на нього з нею. Він утримував палку, і в цей момент у під`їзді вимкнулося світло. О 24.00 годині світло перемикається на автономний економний режим. Він палку поклав та відійшов до ліфта піднятися до себе. Приблизно за півгодини до нього піднялися співробітники поліції та повідомили, що надійшла заява від ОСОБА_12 про те, що він побив його, хоча він ушкоджень йому не наносив. Палку він лише тримав, однак ушкоджень не спричиняв.

Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, також підтримав в повному обсязі уточнений цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням наведених обставин, суд доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення - проступку, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, а саме:

- висновком судово-медичної експертизи № 09-2183/2020 від 06 липня 2020 року, відповідно до якого, громадянину ОСОБА_12 спричинені наступні тілесні ушкодження: забита рана від міжбровної ділянки ліворуч і йдучи у напрямку до ділянки проекції лівого лобного бугра (після накладання швів). Це ушкодження утворилося, як мінімум від одної ударної дії тупим твердим предметом з місцем прикладання сили в ділянку ушкодження, та могло бути отримане в строк не пізніше дати звернення в лікувальний заклад, де і було виявлено дане ушкодження. Цей висновок підтверджується виглядом, характером ушкодження. Згідно наданої виписки із медичної карти стаціонарного хворого 1-го нейрохірургічного відділення із ХМКЛШНМД на ім`я ОСОБА_12 , відомо: «Знаходився на лікуванні з 25 червня 2020 року по 01 липня 2020 року з діагнозом: Забійна рана лобної ділянки зліва. ІХС. Кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст 2 ст. ризик дуже високий. СН НА ст.». За ступенем тяжкості: забита рана від міжбровної ділянки ліворуч і йдучи у напрямку до ділянки проекції лівого лобного бугра (після накладання швів) належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п. 2.3.1.а, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року.

Діагноз: «ІХС. Кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст 2ст. ризик дуже високий. СН 2А ст.» при визначеності ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не враховувався, в зв`язку з тим, що ці зміни є проявом хронічного захворювання серцево-судинної системи.

Для відповіді на питання № 3 та № 7 даної постанови, необхідно проведення слідчого експерименту за участю гр. ОСОБА_12 .

Вирішення питання про «самопричинення» тілесних ушкоджень, не входить до компетенції судово-медичного експерта, так як включає в себе юридичне поняття.

Для відповіді на питання № 6 даної постанови необхідно вказати конкретні умови падіння, а саме: висоту падіння, з прискоренням чи без, характер та рельєф поверхні, на яку відбулось падіння, вказати конкретну анатомічну ділянку, з якою відбувся первинний контакт.

До компетенції судово-медичного експерта входить встановлення причинно-наслідкового зв`язку між виявленими тілесними ушкодженнями та наслідками, до яких вони призвели, а не встановлення причинного зв`язку між подіями та причиненими тілесними ушкодженнями (а. с. 117 118).

- висновком судово-медичної експертизи № 09-2685/2020 від 27 серпня 2020 року, відповідно до якого, згідно раніше проведеного висновку експерта № 09-2183/2020 від 02 липня 2020 року, громадянину ОСОБА_12 був проведений огляд (з аналізом медичної документації), дані містяться, громадянину ОСОБА_12 спричинені наступні тілесні ушкодження: забита рана від міжбровної ділянки ліворуч і йдучи у напрямку до ділянки проекції лівого лобного бугра (після накладання швів). Це ушкодження утворилося як мінімум від одної ударної дії тупим твердим предметом з місцем прикладання сили в ділянку ушкодження та могло бути отримане у строк не пізніше дати звернення в лікувальний заклад, де і було виявлено дане ушкодження. Цей висновок підтверджується виглядом, характером ушкодження. Згідно наданої виписки із медичної карти стаціонарного хворого 1-го нейрохірургічного відділення із ХМКЛШНМД на ім`я ОСОБА_12 , відомо: «Знаходився на лікуванні з 25 червня 2020 року по 01 липня 2020 року з діагнозом: Забійна рана лобної ділянки зліва. ІХС. Кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст 2 ст. ризик дуже високий. СН НА ст.».

За ступенем тяжкості: забита рана від міжбровної ділянки і йдучи у напрямку до ділянки проекції лівого лобного бугра (після накладання швів) належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 день), згідно з п.п. 2.3.1.а, ушкоджень», 2.3а, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року.

Діагноз: «ІХС. Кардіосклероз. Гіпертонічна високий. CH 2А ст.» при визначеності ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не враховувався, в зв`язку з тим, що ці зміни є проявом хронічного захворювання серцево-судинної системи.

Покази потерпілого Момот, викладені в протоколі проведення слідчого експерименту від 19 серпня 2020 року, з урахуванням даних із наданої фототаблиці, в цілому не суперечать об`єктивним даним в частині терміну та механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.

Виходячи із вищевикладеного, встановлена у гр-на ОСОБА_12 забита рана голови могла бути отримана від травматичного впливу «...декілька ударів правої руки, в якому знаходилися ключі від квартири...».

До компетенції судово-медичного експерта відноситься встановлення характеру ушкоджень, причинно-наслідкових зв`язків між ушкодженнями та наслідками цих ушкоджень. З`ясування ж обставин спричинення тілесних ушкоджень є виключно компетенцією судово-слідчих органів.

Якщо органами досудового слідства з`ясовані обставини (події) спричинення вказаних тілесних ушкоджень, то слід відмітити, що становлення причинно-наслідкового звязку між діями персоніфікованої особи (нанесення ударів) та наслідками у вигляді тілесних ушкоджень (на тілі іншої особи) не потребує спеціальних знань у галузі судово - медичної експертизи (а. с. 123-124).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19 серпня 2020 року за участі потерпілого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_13 , понятих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , яким закріплені показання потерпілого ОСОБА_12 про місце, обставини, механізм та локалізацію заподіяння йому легкої тяжкості тілесних ушкоджень.

Слідчим експериментом встановлено, що слідча дія проводиться в присутності понятих, захисника, потерпілого, статиста. Перед початком слідчого експерименту у потерпілого було з`ясовано обставини події, а саме: 23 червня 2020 року приблизно о 23. 00 годину ОСОБА_10 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , наніс потерпілому ОСОБА_12 декілька ударів кулаком правої руки, в якому знаходились ключі від квартири, в область лівого ока, а саме, в ділянку брови. Після чого потерпілому ОСОБА_12 запропоновано за допомогою статиста реконструювати механізм нанесення йому тілесних ушкоджень. Після чого за допомогою статиста відреконструював механізм нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, а саме, ударив в область лівого ока, надбрівну ділянку, що зображено на фото № 1, № 2 (а. с. 125 129).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16 вересня 2020 року за участі потерпілого ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_17 , понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , з метою перевірки та уточнення показань потерпілого ОСОБА_12 стосовно місця спричинення тілесних ушкоджень та механізму їх спричинення.

Слідчим експериментом встановлено, на 8-му поверсі будинку по АДРЕСА_3 потерпілому ОСОБА_12 в присутності свідка ОСОБА_17 та понятих, було запропоновано відтворити на місці обставин та механізм спричинення йому тілесних ушкоджень. ОСОБА_12 після чого пояснив, що 23 червня 2020 року о 23.30 годині у двері тамбуру подзвонили. ОСОБА_12 та ОСОБА_17 відчинили тамбурні двері до квартир АДРЕСА_4 , де побачили на порозі сусіда з квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_10 . ОСОБА_10 почав словесний конфлікт, при цьому він знаходився в положенні стоячи обличчям до тамбурної двері. ОСОБА_12 (дружина) зі сторони тамбуру по центру, ОСОБА_17 (син) в положенні, стоячи праворуч при вході зі сторони тамбуру. Під час словесного конфлікту з квартири АДРЕСА_6 вийшов потерпілий ОСОБА_12 , який став в положенні обличчям до ОСОБА_10 ліворуч при вході зі сторони приміщення тамбуру. Далі в ході словесного конфлікту між ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , стоячи в положенні обличчям до ОСОБА_12 , тримаючи в руках у правій руці ключі наніс удар кулаком правої руки у ліву надбрівну частину голови ОСОБА_12 , від якого останній завалився трохи на спину. Після чого наніс ще один удар кулаком правої руки знову у ліву надбрівну частину голови потерпілого ОСОБА_12 , від чого сильно пішла кров. (а. с. 130 133).

- показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який в ході допиту в суді вказав на те, що 23 червня 2020 року він знаходився у своїй квартирі, збирався спати, однак у квартирі сусідів поверхом вище кричала дитина. Він написав у Вайбері повідомлення з проханням заспокоїти дитину. Відразу відповіла ОСОБА_20 , мати дітей та майже одночасно пролунав дзвінок у двері. Він підійшов разом із сином, який відчинив двері. ОСОБА_10 висловлював погрози, на що він пояснив, що галас дітей у такий пізній час заважає. В той момент ОСОБА_10 наніс удар у лобову частину та відразу ж наніс ще один правою рукою в обличчя. Він похитнувся назад та пішла кров. Його дружина запитала ОСОБА_10 , що він робить та підтримувала ОСОБА_12 . А син для того, щоб захистити його узяв лінійку. ОСОБА_10 відійшов до ліфта. Після чого його завели до квартири, викликали поліцію та швидку допомогу. Поліцейський відібрав пояснення, а лікар надав медичну допомогу, після чого відвезли у лікарню, від госпіталізації він відмовився. Проте на наступний день йому стало погано та його знову відвезли до лікарні, де він перебував 5 днів.

- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні пояснила, що 23 червня 2020 року вона майже заснула, однак прокинулася від гучного дитячого крику, почула дзвінок у двері, син пішов відчиняти і вона також за ним пішла. Син відчинив, прийшов сусід зверху ОСОБА_21 , який кричав та погрожував. У нього в руці були ключі. Чоловік вийшов та стояв, обпершись на косяк двері, і він його ключами вдарив у ліву скроню, почала текти кров, а після він вдарив ще другий раз. Тоді син хотів узяти палку, однак вона сказала, щоб не брав, а викликав поліцію та швидку. При цьому ОСОБА_21 , погрожуючи з ними розібратися, пішов до ліфта. Поліція приїхала десь через п`ять хвилин і швидка допомога також та ОСОБА_22 забрали до лікарні. Наклали 4 шви, та на другий день йому стало погано і його знову забрала швидка. Після цих подій у нього були наслідки, защемлення лицьового нерву, перекосився рот.

- показаннями свідка ОСОБА_23 , який в судовому засіданні пояснив, що під час патрулювання Шевченківського району м. Харкова їхнім екіпажем було отримано виклик на лінію 102. Прибувши на місце виклику було виявлено заявника потерпілого зі слідами нанесення тілесних ушкоджень та отримано від нього письмові пояснення про те, що тілесні ушкодження було нанесено особою, яка мешкає поверхом вище. Звернувшись до особи, який мешкає на поверх вище, особа конфлікт не заперечувала, однак не підтверджувала факт нанесення тілесних ушкоджень. На місці події була присутня бригада швидкої допомоги.

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні пояснив, що 23 червня 2020 року він був удома, працював за комп`ютером, приблизно о 23 годині, може хвилин за 10-15 пролунав дзвінок у двері. Коли він відчинив двері перед ним стояв сусід з поверху вище ОСОБА_21 . Він був схвильований та почав пред`являти претензії, а він не розумів, що сталося. Позаду підійшла матір та відразу за нею батько. Почалася сварка, в ході якої ОСОБА_21 наніс два удари в лобову частину, у нього були ключі у руці, тому що він зробив розсічення. Коли він хотів нанести третій удар позаду лежала лінійка, якою вони під час ремонту вимірювали шпалери. Він її узяв для того, щоб відігнати ОСОБА_24 , і щоб той не наніс ще третій удар, оскільки текла кров та батько ледве тримався на ногах. Після чого він набрав швидку та викликав поліцію. Батька помістили у швидку та вони поїхали до лікарні.

Стороною захисту у судовому засіданні в порядку статей 93, 290 КПК України стороні обвинувачення було відкрито додаткові матеріали, зібрані стороною захисту, після ознайомлення з якими, проти їх долучення до матеріалів обвинувального акту сторона обвинувачення та потерпілого не заперечували.

Так, було надано роздруківка з телефонного чату (а. с. 141).

Також на адвокатський запит адвокату ОСОБА_11 начальником Головного управління Національної поліції в Харківській області Управління організаційного аналітичного забезпечення та оперативного реагування Національної поліції України було надано відповідь, відповідно до якої, за наявними даними інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» у період з 23.00 години 23 червня 2020 року по 01.00 години 24 червня 2020 року виклик поліції за адресою: АДРЕСА_2 на спецлінію «102» надійшов 23 червня 2020 року о 23. 42. (а. с. 143).

Відповідно до листа голови Житлового кооперативу «Роща 7» ОСОБА_25 на запит ОСОБА_10 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено, що житловим кооперативом «Роща 7» було встановлено систему автоматичного переходу освітлення під`їздів на економний режим у нічний час. Дана система вмикається автоматично, у період з 23:45 до 00:00 години. На час переходу системи на економний режим, освітлення у під`їздах відсутнє.

23 червня 2020 року вимкнення основного світла в під`їздах відбувалося о 23:45 і світла не було до 23:50 (а. с. 144).

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_10 , які він надав суду щодо відсутності його вини у скоєному кримінальному правопорушенні, та який вину не визнав, з огляду на зібрані в ході досудового розслідування докази сторони обвинувачення, які були досліджені у судовому засіданні, фактично свідчать про небажання обвинуваченого прямо зізнатися у вчиненому злочині і є засобом надати власним діям менш агресивного та цілеспрямованого характеру на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 .

Під час виступу в судових дебатах захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 зазначив, що в ході проведення судового розгляду стороною обвинувачення, на його думку, не було надано доказів спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . Тому, на думку захисника, в діях обвинуваченого ОСОБА_10 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений частиною другою статті 125 КК України, просив ухвалити виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_10 . Вважав, що позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди належними доказами не підтверджені.

Аналізуючи наведені докази, які були надані стороною обвинувачення на підтвердження обґрунтованості пред`явленного ОСОБА_10 обвинувачення, суд доходить висновку про те, що ці зібрані докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми для висновку про те, що вина ОСОБА_10 в інкримінованому йому правопорушенні за частиною другою статті 125 КК України доведена поза розумним сумнівом. Водночас докази, надані стороною захисту, не спростовують обставини, викладені в обвинувальному акті, які підтверджені зібраними в ході досудового розслідування стороною обвинувачення та дослідженими судом доказами.

Дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за частиною другою статті 125 КК України, тобтоумисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим у справі.

Сукупність наведених, досліджених та оцінених судом доказів переконує в тому, що ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений частиною другою статті 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що, у свою чергу, спростовує доводи сторони захисту щодо необхідності виправдання обвинуваченого за частиною другою статті 125 КК України та закриття кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного доводи сторони захисту з приводу необхідності виправдання обвинуваченого та невизнання вини з цих підстав судом не приймаються до уваги.

Вивченням даних, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що він є громадянином України, українцем, з вищою освітою, одружений, має двох дітей на утриманні, працює директором ТОВ «М-тек технолоджи», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 66 КК України,
судом не встановлено.

Відповідно до статті 67 КК України обставиною, що обтяжує його покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Відповідно до вимог частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з частиною другою статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного, наявність обставини, що обтяжує покарання, та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, суд керується положеннями статті 65 КК України, дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, зважаючи на характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставину, що обтяжує його покарання, а саме, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, відсутність обставин, що його пом`якшує, ставлення обвинуваченого до вчиненого, відсутність щирого каяття стосовно скоєного ним, беручи до уваги позицію сторони обвинувачення, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті обвинувачення, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень.

Водночас, враховуючи, що за приписами статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, доходить висновку, що для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів можливо обрати покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України, поклавши на ОСОБА_10 обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.

Потерпілим ОСОБА_12 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_10 , в якому просить стягнути на його користь матеріальну шкоду (збитки), спричинені кримінальним правопорушенням, у розмірі 20 660, 00 грн, та моральну (немайнову) шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 50 000, 00 грн.

Цивільний позов мотивовано тим, що 23 червня 2020 року, приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_10 прийшов з місцем мого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , з метою з`ясування стосунків. Під час спілкування між ОСОБА_10 та ним виник словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязнених стосунків. Далі, у ОСОБА_10 виник умисел, направлений на спричинення йому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення йому тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, знаходячись в положенні стоячи обличчям до потерпілого, раптово наніс ОСОБА_12 два удари кулаком у ліву надбрівну ділянку голови.

В результаті протиправних дій ОСОБА_10 йому були спричинені наступні тілесні ушкодження: забита рана від міжбровної ділянки ліворуч і йдучи у напрямку до ділянки проекції лівого лобного бугра (після накладання швів), яка відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-2183/2020 від 06 липня 2020 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я

Потерпілому ОСОБА_12 даним кримінальним правопорушенням була завдана матеріальна та моральна шкода. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_10 , він поніс витрати на придбання медикаментів та лікування, що підтверджується наданими квитанціями:

-квитанція № від 09 червня 2020 року на суму 102 грн. 60 коп.;
-квитанція № 102074 від 26 червня 2020 року на суму 615 грн. 60 коп.;
-квитанція № 102074 від 28 червня 2020 року на суму 298 грн. 60 коп.;
-квитанція № 20703 від 28 червня 2020 року на суму 276 грн. 50 коп.;
-квитанція № 54243 від 24 червня 2020 року на суму 77 грн. 10 коп.;
-квитанція № 531034 від 25 червня 2020 року на суму 482 грн. 00 коп.;
-квитанція № 20571 від 25 червня 2020 року на суму 652 грн. 00 коп.;
-квитанція № 362977 від 26 червня 2020 року на суму 278 грн. 60 коп.;
-квитанція № 531239 від 26 червня 2020 року на суму 279 грн. 60 коп.

Після того, як ОСОБА_10 наніс ОСОБА_12 тілесні ушкодження, він звернувся за невідкладною медичною допомогою до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», яке знаходиться за адресою: 61058, пр-т Незалежності, 13, в м. Харкові.

Також просить стягнути грошові коштиза надання медичної допомоги у вищезазначеному закладі в розмірі 2 000 грн та вартість мобільного телефону Samsung Galaxy S5, G870a Quad-Core 5,1 дюймів, враховуючи знос технічного засобу, у розмірі 600 грн.

Крім того, зазначає, що згідно з частиною першою статті 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Згідно з договором про надання юридичних послуг № 35 від 13 липня 2020 року витрати на правову допомогу за послуги адвоката склали 15 000,00 грн, що підтверджується квитанцією № 35 від 13 липня 2020 року.

Тому, виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_10 своїми діями завдав ОСОБА_12 матеріальних збитків на суму 20 660,00 грн. Завдану майнову шкоду ОСОБА_10 не відшкодував.

Окрім матеріальної шкоди, неправомірними діями відповідача потерпілому також завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які полягають у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із втратою, пошкодженням, відновленням свого майна, порушенні життєвих планів та звичайних життєвих зв`язків, він був змушений відновлювати пошкоджені речі, звертатися до адвоката, проходити стаціонарне лікування, що також виразилось у виді негативних змін у його житті, він відчував переживання, тривогу, емоційну напругу, нервозність, почуття образи, обурення, побоювання щодо стану здоров`я. Внаслідок протиправної поведінки відповідач заподіяв моральну шкоду, яку ОСОБА_12 оцінює в 50 000,00 гривень.

Відповідно до частини першої статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням заподіяно майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого, або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з частиною першою статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення відшкодовується відповідно до закону.

Згідно зі частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В пункті 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд вважає позовні вимоги потерпілого ОСОБА_12 про відшкодування спричиненої матеріальної шкоди такими, що підлягають задоволенню частково на суму 3062,60 грн, оскільки вказані витрати на купівлю медичних препаратів підтверджені належними доказами.

У стягненні витрат за надання медичної допомоги у медичному закладі в розмірі 2 000 грн, а також вартості телефону, з урахуванням фізичного зносу, у розмірі 600 грн суд відмовляє, оскільки належні докази фактичного понесення таких витрат в матеріалах справи відсутні.

Що стосується позовних вимог потерпілого про відшкодування спричиненої моральної шкоди в сумі 50 000 грн, на підставі статей 23, 1167 ЦК України, з огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що у зв`язку з неправомірними діями ОСОБА_10 . ОСОБА_12 завдано моральної шкоди,водночас, враховуючи при цьому конкретні обставини справи, характер та тривалість моральних переживань, емоційних та душевних страждань потерпілого в зв`язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями, порушенням звичного життєвого укладу, що є доведеним, виходячи з принципу розумності та справедливості,суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 15 000 грн 00 коп., яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, що буде належною сатисфакцією понесених душевних страждань.

В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє.

Крім того, щодо вирішення питання щодо процесуальних витрат суд має чітко дотримуватись вимог глави 8 КПК України, яка регламентує поняття процесуальних витрат у кримінальному процесі, їх види та порядок відшкодування.

Положеннями частини першої статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п. 1 частини першої статті 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п. 3 частини першої статті 91 КПК України розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Цих вимог закону під час вирішення питання про процесуальні витрати потерпілого у кримінальному провадженні дотримано.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).

Згідно з п. 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного вище Закону).

Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат, понесених ОСОБА_12 на оплату допомоги його представника, суд першої інстанції виходить з того, що між потерпілим ОСОБА_12 та адвокатом ОСОБА_13 було укладено договір № 35 на надання юридичних послуг від 13 липня 2020 року (а. с. 30).

Відповідно до акту виконаних робіт від 15 лютого 2021 року на виконання умов договору про надання правової допомоги адвокатом надано такі послуги: надання усної консультації 500, 00 грн; підготовка аналітичної довідки щодо судової практики 1500, 00 грн; складання індивідуальних документів 1500, 00 грн; складання адвокатських запитів 2500, 00 грн; складання позовної заяви 2000, 00 грн; вкладання клопотань 2000, 00 грн; представництво інтересів клієнта 5000, 00 грн (а. с. 28).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 35 ОСОБА_12 сплачено за послуги адвокату ОСОБА_13 на підставі договору на надання юридичних послуг № 35 від 13 липня 2020 року 15 000,00 грн (а. с. 26).

Керуючись принципами справедливості та верховенством права й виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з обставин кримінальної справи, беручи до уваги фінансовий стан обвинуваченого, який працює директором ТОВ «М-тек технолоджи», суд доходить висновку, що розумним та справедливим розміром понесених потерпілим витрат на правову допомогу слід вважати суму фактично понесених та документально підтверджених витрат у розмірі 15 000,00 грн, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого.

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_10 не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 5, 349, 373-374, 381-382 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до частини першої статті 76 КК України такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, в розмірі 3 062 (три тисячі шістдесят дві) грн 60 коп. та моральної шкоди у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп., а всього 18 062 (вісімнадцять тисяч шістдесят дві) грн 60 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1