Справа №295/23/22
УХВАЛА
Іменем України

14.02.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому послався на те, що у провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0002144 від 17.09.2021 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Матеріалами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , обвинувальний акт по обвинуваченню якого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, перебуває на розгляді Корольовського районного суду м. Житомира, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 10.08.2021 приблизно о 13 годині 45 хвилин у ОСОБА_5 , який перебував у приміщенні торгового залу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ФОП ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, що належить ФОП ОСОБА_7 , а саме: зовнішнього акумулятора торгової марки «PZX» моделі «C145», який знаходився на одному зі стелажів вказаного магазину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна за вказаних обставин, ОСОБА_5 попросив надати йому для огляду коробку із вказаним зовнішнім акумулятором, після чого, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими для сторонніх осіб, із коробки повторно таємно викрав зовнішній акумулятор торгової марки «PZX» моделі «C145» вартістю 300 гривень без ПДВ, що належить ФОП ОСОБА_7 , помістивши його до кишені шортів.

В цей же час, продавець вказаного магазину ОСОБА_8 , виявивши відсутність вищевказаного зовнішнього акумулятора у коробці, яку повернув їй ОСОБА_5 , висловила йому вимогу зупинитись, таким чином викривши злочинні дії ОСОБА_5 , а у подальшому і намагалась наздогнати останнього.

У свою чергу, ОСОБА_5 , ігноруючи вимогу ОСОБА_8 зупинитись, утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 повторно відкрито викрав майно, що належить ФОП ОСОБА_7 , чим завдав останньому майнової шкоди на загальну суму 300 гривень 00 копійок.

Своїми умисними діями, які виразились у повторному відкритому викраденні чужого майна (грабіж), ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Зі змісту клопотання далі слідує, що, проаналізувавши зібрані в ході досудового розслідування докази на предмет їх належності, допустимості та достатності, 30.12.2021 слідчим СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 складено та прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 погоджено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Вина ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується наступними доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 ;

- протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду предмету;

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю представника потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду предмету.

З метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або вчинити нове кримінальне правопорушення, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжкого злочину, а також недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання указаним вище ризикам, слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити. Прокурор додала, що раніше ОСОБА_5 був засуджений за вчинення майнових злочинів, проте судимість погашена, а також, на її думку, обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий окремо зазначив, що за наявною в органу досудового розслідування інформацією ОСОБА_5 розлучений та за словами матері останнього за місцем проживання по АДРЕСА_2 підозрюваний не з`являється. Також ОСОБА_5 не з`являється до Корольовського районного суду м. Житомира на розгляд кримінального провадження по обвинуваченню його у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

У свою чергу захисник ОСОБА_6 та її підзахисний заперечили проти задоволення клопотання. Адвокат звертала увагу на те, що ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, має постійне місце проживання, на утриманні двох малолітніх дітей та нещодавно переніс операцію. Крім цього захисником подані письмові заперечення на клопотання, в яких вона просила відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, обравши останньому більш м`який запобіжний захід домашній арешт у нічний час.

Підозрюваний ОСОБА_5 в засіданні пояснив, що за станом здоров`я не може триматися під вартою, зобов`язується не вчиняти нових кримінальних правопорушень та з`являтися за викликом до слідчого. Додав, що одружений, має на утриманні двох дітей, яким треба допомагати, а про те, що перебував у розшуку, не знав. На запитання слідчого судді гр. ОСОБА_5 відповів, що останній раз мешкав в АДРЕСА_2 приблизно півроку тому, після чого посварився з батьками та поїхав у м. Київ на заробітки.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування й суду та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Окрім цього, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке за класифікацією КК України відноситься до тяжкого злочину, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

На думку суду, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що на даний час існують ризики, які є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, мова йде про ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або вчинення іншого кримінального правопорушення (п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки згідно з матеріалами клопотання ОСОБА_5 із 31.12.2021 року перебував у розшуку, є обвинуваченим в інших кримінальних провадженнях, офіційно не працює.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявність вагомих доказів вчинення ним такого правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому злочині, враховуючи вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, відсутність постійного доходу, репутацію підозрюваного, наявність повідомлення про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який, не забезпечить запобігання ризикам, визначеним КПК України та наведеним у клопотанні (п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

З даного приводу слідчим суддею окремо звернуто увагу на наявні у матеріалах клопотання докази не проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_3 протягом тривалого часу, не підтримання ним зв`язків із матір`ю, що не заперечувалось в засіданні безпосередньо ОСОБА_5 .

Твердження підозрюваного ОСОБА_5 про те, що він зобов`язується не вчиняти нових кримінальних правопорушень та за викликом з`являтися до слідчого, заслуговують на увагу слідчого судді, однак враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, вони не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, обчислюючи строк тримання під вартою з 22 год. 00 хв. 13 лютого 2022 року.

Відповідно до ч. 5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, з урахування наведених в ухвалі обставин, що характеризують підозрюваного ОСОБА_5 , визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 49 620 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною особою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Богунського районного суду м. Житомира (для зарахування коштів, внесених у вигляді застави), у разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Підозрювана особа або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

Строк дії ухвали до 22 год. 00 хв. 13 квітня 2022 року.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожним викликом до слідчого/прокурора, уповноваженого здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002144;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання;

- докласти зусиль до пошуку роботи.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави, але не більше закінчення строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1