Житомирський апеляційний суд
Справа №281/265/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000021 за апеляційними скаргами скарг захисника ОСОБА_7 , обвинувачуваного ОСОБА_6 на вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2021 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого начальником транспортного відділу в ТОВ "КРАПТ", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 , періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої злочином - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 222 500 гривень на відшкодування майнової шкоди.

встановила:

Як встановив суд, 15.02.2017 близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_6 діючи з корисливих мотивів, направлених на незаконне заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, разом зі ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що в приміщенні непрацюючої ферми, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та яка належить ОСОБА_9 , розміщені деревообробні станки, приїхали на автомобілі "Ford Mondeo" д/н НОМЕР_1 до вищевказаного приміщення для того, щоб здійснити крадіжку майна, що знаходилося в ньому. Після цього, шляхом зриву дерев`яних дощок, які горизонтально розміщувалися на вікні, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , діючи групою осіб, проник до середини вищевказаного приміщення недіючої ферми. Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника приміщення, інших свідків та очевидців, а також темною порою доби, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , діючи групою осіб, перебуваючи в середині приміщення недіючої ферми, за допомогою газо-зварювального устаткування почали демонтаж металевих деревооброблювальних станків. Закінчивши демонтаж, продовжуючи діяти з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за допомогою фізичної сили почали складати металеві деталі демонтованих металевих деревооброблювальних станків біля входу в приміщення недіючої ферми для того, щоб в подальшому завантажити їх до автомобіля та реалізувати. Однак, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 свій злочинний намір, спрямований на крадіжку майна, яке на праві власності належить ОСОБА_9 та обернення його на свою користь не довели до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були помічений ОСОБА_11 , жителем с. Солов`ї, Лугинського району, Житомирської області.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати, ухвалити новий вирок, яким закрити відносно ОСОБА_6 кримінальне провадження по ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за відсутністю у його діях складу злочину.

Зазначає, що з вироком суду відносно ОСОБА_6 не згоден оскільки, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 покази ОСОБА_6 підтвердив та показав, що ОСОБА_6 участі в демонтажі станків не приймав, в приміщенні ферми в с. Солов`ї з ним перебувала інша людина.

Вважає, що у цьому випадку, вказавши в обвинувальному акті прізвище ОСОБА_10 як співучасника вчинення злочину наряду з ОСОБА_6 орган досудового розслідування мав би виконати з ним вимоги ст. 290 КПК України, висунути обвинувачення, а в обвинувальному акті зазначити його повні анкетні дані.

Зазначає, що у вироку суд навів покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 не повністю, а тільки ті, які використані судом при вирішенні питання про винність ОСОБА_13 , тому вважає, що обраний судом обвинувальний ухил є неприпустимим.

Крім того зазначає, що прокурор не звернув уваги на відсутність доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_6 мав умисел на вчинення крадіжки, що є припущенням.

Вважає, що наведене свідчить про незаконність і необґрунтованість вироку щодо ОСОБА_6 , що є безумовною підставою для його скасування та закриття справи відносно ОСОБА_6 за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , як вбачається зі змісту, наводить доводи аналогічні доводам апеляційної скарги захисника, просить вирок суду щодо нього скасувати, а провадження у справі закрити.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали свої апеляційні скарги, заперечення прокурора на апеляційні скарги захисника та обвинувачуваного, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до переконливого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у незакінченому замаху на крадіжку, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України.

Висновки суду ґрунтуються безпосередньо на досліджених та проаналізованих доказах, які суд ретельно виклав у вироку.

Так, зокрема з показань потерпілого ОСОБА_9 слідує, що про спробу крадіжки йому повідомив ОСОБА_11 , після чого до нього зателефонував начальник Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_14 та повідомив про затримання осіб, які вчинили крадіжку. Наступного дня до нього звернулися ОСОБА_6 та ОСОБА_10 та запропонували оплатити збитки, однак він відмовився та зазначив, що все має бути в рамках закону.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , показав, що 15.02.2017 ОСОБА_6 їдучі зі сторони с. Солов`ї, зустрів його біля с. Клочеве та мав намір лише підвезти його вже після вчинення ним кримінального правопорушення, згодом вони були зупиненні працівниками поліції, з якими вони поїхали до непрацюючої ферми в с. Солов?ї та в подальшому до відділення поліції.

Свідок ОСОБА_11 показав, що він 15.02.2017 у вечері помітив світло в приміщенні непрацюючої ферми, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Заглянувши у вікно ферми побачив двох чоловіків, які розпилювали деревообробні станки. Один з тих чоловіків був ОСОБА_10 , інший стояв спиною до нього і він його не впізнав. Він викликав поліцію та зателефонував до власника ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_15 , показав що він є працівником поліції та у складі слідчої оперативної групи виїжджав 15.02.2017 року на місце кримінального правопорушення. Зазначив, що ним були складені протоколи про огляд місця події від 15.02.2017 року та від 16.02.2017 року в ході яких були вилучені: автомобіль марки "Ford Mondeo" д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , газовий металевий балон синього кольору, гумові шланги, газозварювальний різак, три гайкові ключі, черевики світло коричневого кольору, які належать ОСОБА_6 та кросівки чорного кольору, які належать ОСОБА_10 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , показав що він є працівником поліції та 15.02.2017 року в складі слідчо-оперативної групи виїжджав за адресою: АДРЕСА_2 оскільки було повідомлення, що з приміщення непрацюючої ферми за цією адресою здійснюється крадіжка. Коли він приїхав на місце пригоди то побачив, як двоє чоловіків вискочили із крайнього вікна ферми та сіли в автомобіль і поїхали. Він переслідував їх автомобіль. Коли наздогнали той автомобіль то було з`ясовано, що за кермом автомобіля був ОСОБА_6 , а пасажиром ОСОБА_10 .

Зазначені показання потерпілого і свідків узгоджуються з іншими доказами, які суд поклав в обґрунтування своїх висновків.

Відповідно до витягу з ЄРДР № 0000021, 15.02.2017 до Лугинського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області надійшов письмовий рапорт від працівників поліції, про те, що невідомі особи проникли до приміщення недіючої ферми розташованої на околиці с. Солов?ї, Лугинського району, Житомирської області, де за допомогою газозварювального апарату проводять демонтаж металевих конструкцій (а.к.п.110, т. 2).

Згідно до протоколу огляду місця події від 15.02.2017, було вилучено автомобіль "Ford Mondeo" д/н НОМЕР_1 , який згідно розписки переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 (а.к.п. 119-120, 127 т. 2).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 16.02.2017 зі схемою та фототаблицею, було оглянуто приміщення недіючої ферми в с. Солов`ї, Лугинського району та вилучено газовий металевий балон (червоного кольору) ємністю 50 л., кисневий металевий балон (синього кольору), гумові шланги, газозварювальний різак, три гайкові ключі та сліди взуття.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 15.02.2017, вилучено взуття у ОСОБА_10 та ОСОБА_6 на яке ухвалою слідчого судді Лугинського районного суду Житомирської області від 28.02.2017 року накладено арешт

Згідно з висновком експерта № 1/495 від 17.05.2017, відповідно до якого сліди взуття, які зафіксовані за допомогою гіпсових зліпків та вилучені під час огляду місця події від 16.02.2017 року в приміщенні ферми на околиці с. Солов`ї, Лугинського району, залишені таким же типом взуття, що і взуття вилучене у ОСОБА_6 .

Колегія суддів, погоджується з критичною оцінкою показань свідка ОСОБА_17 , яку надав суд першої інстанції, врахувавши, що вони не узгоджуються з іншими доказами у справі, в тому числі показаннями очевидців крадіжки та втечі, висновком судово трасологічної експертизи № 1/495 від 17.05.2017 та суперечать його показанням, які від надав у судовому засіданні в якості обвинуваченого, що підтверджується вироком Лугинського районного суду Житомирської області від 03.07.2019 відносно нього, який набрав законної сили.

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання недопустимим доказом протоколу огляду від 15.02.2017, в ході якого було вилучено речові докази (взуття) у ОСОБА_6 , оскільки згідно до цього протоколу ОСОБА_6 сам надав працівниками поліції своє взуття, зауважень не висловлював. На це взуття було накладено арешт ухвалою слідчого судді Лугинського районного суду Житомирської області від 28.02.2017 року

Зазначені докази, в своїй сукупності підтверджують правильність висновків суду та спростовують доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про непричетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Сукупність досліджених судом доказів спростовує версію обвинуваченого про те, що він участі в крадіжці не приймав, а лише приїхав забрати ОСОБА_10 .
Так, згідно до показань свідка ОСОБА_11 крадіжку намагалися вчинити дві особи, які перед цим з`ясовували у нього чи буде хтось на місці.
Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , повідомили, що по прибуттю за викликом дві особи вибігли з приміщення, сіли в автомобіль та стали втікати, після чого були затримані, як з`ясувалося це були ОСОБА_10 та ОСОБА_6 .

На місці події було виявлено знаряддя для розкомплектування станків (кисневий металевий балон, гумові шланги, газозварювальний різак) та порізані металеві конструкції підготовлені для вивезення, що можливе за допомогою транспортного засобу, в тому числі і автомобілем обвинуваченого.

В приміщенні де здійснювалася порізка станків виявлено сліди взуття того ж типу, що і у ОСОБА_6 .

На наступний день ОСОБА_6 та ОСОБА_10 пропонував потерпілому відшкодувати шкоду.

На думку колегії суддів вказані докази в своїй сукупності підтверджують правильність висновків суду та спростовують доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника.

Суд першої інстанції належним чином проаналізував докази обвинувачення, ретельно обґрунтував свої висновки у вироку, піддавши критичній оцінці докази сторони захисту, з цими висновками погоджується і колегія суддів та оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_6 як такі, що направлені на уникнення від відповідальності.

Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, в тому числі, в ньому зазначені докази на підтвердження встановлених обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів у необхідному обсязі для визнання висновків суду обґрунтованими.

Не є порушенням вимог презумпції невинуватості, на думку колегії суддів і зазначення у формулюванні доведеного обвинувачення прізвища іншого співучасника - ОСОБА_10 , оскільки він засуджений вироком Лугинського районного суду Житомирської області від 03.07.2019 за вчинення цього злочину і цей вирок набрав законної сили.

Висновки суду, в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та вирішення судом цивільного позову в апеляційних скаргах не оскаржується, колегія суддів не вбачає підстав для застосування положень ч.2 ст. 404 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , обвинувачуваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Лугинського районного суду Житомирської області від 19 лютого 2021 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: