УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: слідчого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання заступника начальника відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0001649 від 26.10.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання заступника начальника відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001649 від 26.10.2021 року про накладення арешту на нерухоме майно, а нежитлову будівлі літ. «Б-1», (реєстраційний номер 120) загальною площею 17.4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності (частка власності приватна 1), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП № НОМЕР_1 ).
В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що під час досудового розслідування встановлено, що 26.10.2021, близько 20:40, в районі перехрестя пр-ту Гагаріна та вул. Одеська в м. Харкові, відбулось зіткнення автомобілю «Chevrolet Aveo», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по вул. Одеській в напрямку вул. Героїв Сталінграду та перетинав просп. Гагаріна на зелений, для нього, сигнал світлофора, з автомобілем «Infiniti Q50», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався по просп. Гагаріна зі сторони вул. Зернової у напрямку вул. Південнопроектної, на червоний сигнал світлофора. Після зіткнення вказаних транспортних засобів, деталі уламків від яких, контактували з припаркованим по пр-ту Гагаріна, у правого краю проїзної частини «Skoda Karoq», р.н. НОМЕР_4 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій «Chevrolet Aveo», ОСОБА_5 загинув на місці пригоди, та пасажири автомобілю «Infiniti Q50» доставлені до ХМКЛШНМД ім. проф. Мєщанінова, з тілесними ушкодженнями.
27.10.2021 водію ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру, у вчиненні ч.2 ст.286 КК України.
На підставі того, що ОСОБА_6 на достиг повноліття і має повні 16 років, слід враховувати це як відсутність в нього будь яких статків, а фінансову та соціальну відповідальність в разі спричинення ним збитків повинні нести його батьки.
Так, встановлено, що мати підозрюваного ОСОБА_4 , має нежитлову будівлю літ. «Б-1», (реєстраційний номер НОМЕР_5 ) загальною площею 17.4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності (частка власності приватна 1), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП № НОМЕР_1 ).
В наслідок ДТП 26.10.2021 діями підозрюваного ОСОБА_6 , було завдано суттєвих моральних та майнових збитків, як фізичним особам так і юридичним, а саме: - в зв`язку із загибеллю ОСОБА_5 ; - повною руйнацією автомобіля «Chevrolet Aveo», р.н. НОМЕР_2 ; - завданням тілесних ушкоджень і викликаними витратами на лікування потерпілих, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; - знищенням і руйнацією об`єктів комунального підприємства «КП СИГНАЛ», у вигляді не відновлюваного пошкодження світлофорного об`єкту стовбуру з дорожніми знаками та відновлювальними роботами з цього приводу; - відшкодуванням збитків і витрат КНП «ХМЛШНМД» ХМР ім. М.Я. Міщанінова, пов`язаного з витратами на лікування постраждалих.
За таких обставин на даний час виникла необхідність у арешті майна - нежитлової будівлі літ. «Б-1», (реєстраційний номер 120) загальною площею 17.4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності (частка власності приватна 1), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП № НОМЕР_1 ).
Як зазначає прокурор, метою забезпечення арешту майна є подальше відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову), потерпілим (постраждалим) фізичним і юридичним особам.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання просив задовольнити. Неприбуття прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Власник майна у судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Слідчим суддею встановлено та як вбачається зі змісту витягу з ЄРДР №0001649, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001649 від 26.10.2021 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
27.10.2021 водію ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру, у вчиненні ч.2 ст.286 КК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_6 будь-якою нерухомістю не володіє.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_10 будь-якою нерухомістю не володіє.
Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, мати підозрюваного ОСОБА_4 , має нежитлову будівлю літ. «Б-1», (реєстраційний номер 120) загальною площею 17.4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності (частка власності приватна 1), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП № НОМЕР_1 ).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні майно підлягає арешту з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні цього заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання заступника начальника відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0001649 від 26.10.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, а нежитлову будівлі літ. «Б-1», (реєстраційний номер НОМЕР_5 ) загальною площею 17.4 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності (частка власності приватна 1), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП № НОМЕР_1 ).
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1