Справа № 346/2532/21
Провадження № 1-кп/346/490/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, ДП «Коломийський лісове господарство» - тракторист, депутатом не являється, раніше не судимого, на утриманні має двох малолітніх дітей,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 240 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразились у порушенні правил використання надр, а саме у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 жовтня 2020 року у ОСОБА_4 виник умисел на здійснення незаконного видобування піщано-гравійної сировини - гравію. З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_4 01 жовтня 2020 року приблизно о 14 год. ЗО хв. приїхав екскаватором марки «ЄО-3322Д», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ДП 'Коломийське лісове господарство», до родовища корисних копалин загальнодержавного значення, а саме сировини піщано-гравійної - гравію, що в руслі річки Сопівка неподалік вулиці Шевченка в с. Рунгури Коломийського району.

Після цього, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про відсутність у нього передбачених законодавством України дозвільних документів на видобування корисних копалин загальнодержавного значення та повноважень на проведення таких робіт, діючи всупереч вимогам:

-ст. 13 Конституції України, згідно якої земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

-ст. 19 Кодексу України про надра, згідно якої надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

-ст. 24 Кодексу України про надра, відповідно якої користувачі надр зобов`язані: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції. Права та обов`язки користувача надр виникають з моменту отримання спеціального дозволу на користування надрами, а в разі надання права користування надрами на умовах угод про розподіл продукції - з моменту набрання чинності такою угодою, якщо інше не передбачено цією угодою;

-ст. 56 Кодексу України про надра, згідно якої основними вимогами в галузі охорони надр є: забезпечення повного і комплексного геологічного вивчення надр; додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами; раціональне вилучення і використання запасів корисних копалин і наявних у них компонентів; недопущення шкідливого впливу робіт, пов`язаних з користуванням надрами, на збереження запасів корисних копалин, гірничих виробок і свердловин, що експлуатуються чи законсервовані, а також підземних споруд; додержання інших вимог, передбачених законодавством про охорону навколишнього природного середовища та інші;

-ст. 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», згідно якої одним із принципів охорони навколишнього природного середовища є пріоритетність вимог екологічної безпеки, обов`язковість додержання екологічних стандартів, нормативів та лімітів використання природних ресурсів при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності;

-ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», передбачає, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з одержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов`язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами. При використанні природних ресурсів має забезпечуватися виконання й інших вимог, встановлених цим Законом та іншим законодавством України;

-п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №59 «Про ствердження Положення про порядок надання гірничих відводів», згідно якого гірничі відводи можуть надаватися підприємствам, установам, організаціям, іноземним юридичним особам, об`єднанням юридичних осіб, створеним в Україні чи за її межами, а також громадянам України, іноземцям та особам без громадянства лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин, за допомогою ковша, вищевказаного екскаватора марки «ЄО-3322Д», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення безпосередньо з русла річки Сопівка, яка згідно ст. 79 Водного кодексу України, відноситься до малих річок, в с. Рунгури Коломийського району, а саме сировини піщано-гравійної - гравію, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року №827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, та без наявності відповідних дозвільних документів навантажив дану сировину на кузов транспортного засобу марки «ЗИЛ-137», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 та яким керував ОСОБА_7 , якому не було відомо про неправомірність видобутку піщано-гравійної суміші.

Згідно висновку експерта від 15.10.2020 Івано - Франківського НДЕКЦ /1ВС України, зразки грунту, які вилучені із автомобіля марки «ЗІЛ-137», д.н.з. НОМЕР_2 , із ковша екскаватора д.н.з. НОМЕР_3 та із насипу, подібні між собою за комплексом ознак: кольором, механічним складом, карбонатністю, кількісним і якісним мінеральним складом, кількісним і якісним складом вільних гумінових речовин і мають спільну родову належність.

Зразки грунту, вилучені із автомобіля марки «ЗІЛ-137» д.н.з. НОМЕР_2 , є не карбонатним піщаним грунтом сіро - коричневого кольору з камінням, тобто піщано - гравійною сумішшю, в якому кількість гравію становить З і.З %. Зразки грунту, вилучені із ковша екскаватора д.н.з. НОМЕР_4 , є некарбонатним піщаним грунтом сіро - коричневого кольору з камінням, тобто піщано - гравійною сумішшю, в якому кількість гравію становить 57,4 %. Зразки грунту, вилучені із насипу, є не карбонатним піщаним грунтом сіро- коричневого кольору з камінням, тобто піщано - гравійною сумішшю, в якому кількість гравію становить 61,8 %.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що йому зателефонували з Лісгоспу, хто саме не пам`ятає, та попросили набрати кілька машин гравію. Він поїхав трактором до р. Сопівка, де завантажив піщано-гравійну суміш на автомобіль ЗИЛ. В цей час приїхали працівники поліції. У вчиненому розкаюється, просить його суворо не карати.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
Таким чином, вина обвинуваченого в судовому засіданні доведена повністю, його діяння відповідають ознакам складу злочину, передбаченого ст. 240 ч. 2 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились у порушенні правил використання надр, а саме у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення.

Суд вважає, що згідно ст.69 КК України у справі наявні обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, зокрема, суд враховує, що обвинувачений визнав вину повністю, його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання винного судом не встановлено.
В якості ознак, що характеризують обвинуваченого суд враховує його позитивну характеристику, а також те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, наявність на утриманні двох малолітніх дітей.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що одна лише тяжкість вчиненого в даному випадку злочину не може бути єдиною та безумовною підставою для висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання за ч.2 ст. 240 КК України у виді штрафу із застосуванням ст.69 КК України, нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.240 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.
Питання про речові докази слід вирішити у встановленому ст. 100 КПК України порядку.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 240 ч.2 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України, нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією статті, у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) грн.. 40 коп. витрат на проведення експертизи.
Речові докази:
-екскаватор марки «ЄО-3322Д», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано ДП «Коломийське лісове господарство»-

-3 (три) спец пакети із взірцями піщано - гравійної суміші, які передано на зберігання відповідальній особі за збереження речових доказів Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франтівській області знищити.

-диск з відеозаписом залишити при матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку прокурору та обвинуваченому вручити негайно після його проголошення.
На вирок може бути подано апеляцію до Івано-Франківського Апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення. У випадку неподання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після закінчення встановлених строків апеляційного оскарження.

Суддя ОСОБА_1