Провадження №1-кс/756/3084/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2021 року слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до документів, які містять охоронювану законом таємницю,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про надання тимчасового доступу до оригіналів документів, які знаходяться у володінні Акціонерного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ) та містять інформацію: про власника банківської карти № НОМЕР_1 , із зазначенням даних, вказаних під час відкриття карткового рахунку; щодо номеру банківського рахунку, до якого емітована дана картка, а також про транзакції по вказаному рахунку за період з 11.02.2021 по 16.02.2021 (із зазначенням рахунків, з яких та на які переводилися грошові кошти), з можливістю вилучення їх належним чином завірених копій.

Клопотання мотивовано тим, що СВ Оболонського управління поліції ГУНП у м. Києві здійснюється виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі №0 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК Кримінального кодексу Республіки Білорусь.

В ході досудового розслідування встановлено, що невстановлена особа з 20:12 год. 11.02.2021 по 17:37 год. 16.02.2021, перебуваючи у невстановленому місці, з прямим умислом на заволодіння майном шляхом обману, використовуючи доступ до мережі Інтернет, розмістила зі сторінки оголошення про продаж мобільного телефону «iPhone 12 Pro» в месенджері «Telegram», і без наміру продавати телефон покупцю, в ході переписки з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під іменем « ОСОБА_5 » заволоділа коштами останнього на суму 2080,37 білоруських рублів, які останній перерахував із карткових рахунків, відкритих в ВАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 та ВАТ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » № НОМЕР_4 , емітованих на ім`я ОСОБА_6 , на рахунок банківської платіжної карти № НОМЕР_1 , емітованої АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », чим завдала останньому матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

У зв`язку з вищевказаним, з метою перевірки та підтвердження обставин, що мають значення для кримінального провадження, встановлення особи, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, інших епізодів злочинної діяльності, а також встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, у досудового слідства виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до вищезазначених документів, яка містить охоронювану законом таємницю та знаходиться у володінні Акціонерного товариства « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор у судове засідання надала заяву, в якій просила розглянути клопотання у її відсутності, клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Особа, у володінні якої знаходяться документи, в судове засідання не викликалася згідно з вимогами ч. 2 ст.163 КПК України.

Ознайомившись з клопотанням та доданими до нього документами слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 561 КПК України , на території України з метою виконання запиту про надання міжнародної правової допомоги можуть бути проведені будь-які процесуальні дії, передбачені цим Кодексом або міжнародним договором.

Згідно ст. 562 КПК України, якщо для виконання запиту компетентного органу іноземної держави необхідно провести процесуальну дію, виконання якої в Україні можливе лише з дозволу прокурора або суду, така дія здійснюється лише за умови отримання відповідного дозволу в порядку, передбаченому цим Кодексом, навіть якщо законодавство запитуючої сторони цього не передбачає. Підставою для вирішення питання щодо надання такого дозволу є матеріали звернення компетентного органу іноземної держави.

У разі якщо при зверненні за допомогою в іноземній державі необхідно виконати процесуальну дію, для проведення якої в Україні потрібен дозвіл прокурора або суду, така процесуальна дія може запитуватися лише після надання відповідного дозволу прокурором або судом у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому належно засвідчена копія такого дозволу долучається до матеріалів запиту.

Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно з ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Приймаючи рішення за клопотанням прокурора, суд ураховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема у рішеннях «Malone v. TheUnitedKingdom», заява № 8691/79; «BenFaiza c. France», заява № 31446/12, «L.H. v. Latvia» заява № 52019/07 та «AvilkinaandOthers v. Russia», заява № 1585/09, «M.N. andOthers v. SanMarino», заява № 28005/12, «RomanZakharov v. Russia», заява № 47143/06, було сформульовано детальні критерії, яким повинно відповідати таке втручання: інформація збирається на підставі закону, положення закону відповідають вимогам доступності, чіткості та передбачуваності, прийняття рішень щодо надання доступу повинні бути предметом судового контролю, такий контроль повинен передбачати можливість особі навести свої аргументи, рішення суду повинно бути обґрунтованим, вказівки в ухвалі суду щодо того, до якої інформації (документів) надається доступ, повинні бути максимально чіткими, особа, інформація щодо якої передається, повинна володіти ефективними засобами захисту, що передбачали б можливість оскарження законності та обґрунтованості отримання доступу до такої інформації, а також отримання компенсації в разі виявлення порушення, доступ повинен надаватися лише до інформації, що необхідна для цілей розслідування, отримана інформація повинна належним чином фіксуватися, зберігатися та захищатися, щоб запобігати її модифікації, незаконному знищенню та поширенню, отримана інформація повинна невідкладно знищуватися в разі зникнення подальшої в ній потребі. В іншому випадку - недотримання вказаних правил тягтиме за собою констатацію ЄСПЛ порушення прав особи, гарантованих статтею 8 Конвенції. Зокрема стаття 8 Конвенції встановлює, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Також слід урахувати рішення Європейського суду з прав людини («M.N. andOthers v. SanMarino», заява №28005/12), згідно з яким, запитувана у клопотанні інформація, яка становить банківську таємницю, стосується приватного життя особи (фактично мова йде про збір персональних даних), надання доступу до якої становитиме втручання в права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Хоча критерії, визначені Конвенцією, є лише мінімальним гарантіями, які повинні бути забезпечені судом.

Таким чином, для надання дозволу на отримання тимчасового доступу, суд, щонайменше, повинен пересвідчитися, шляхом оцінки матеріалів справи (доказів), що втручання буде правомірним (дійсно мають місце обставини розумної підозри вчинення кримінального правопорушення), відповідає вимогам закону та є необхідним у демократичному суспільстві (відповідає завданню кримінального провадження).

Однак до клопотання, окрім доручення Мінського районного відділу Слідчого комітету Республіки Білорусь про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі 4, а також постанови про вилучення, не додано жодного доказу (переліку доказів), якими би виправдовувалося таке втручання в права та свободи особи, відповідали би вимогам ст. 84 КПК України та могли бути оціненим судом в порядку ст. 94, ч. 5 ст. 132 КПК України для прийняття законного та мотивованого рішення.

Суд ураховує, що ч. 4 ст. 9 КПК України передбачає необхідність застосування положень відповідного міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, у разі якщо норми цього Кодексу (КПК України) суперечать такому міжнародному договору. Однак міжнародний договір, зокрема пункт «е» ч. 1 ст. 7 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, передбачає надання інших відомостей, які необхідні для виконання доручення, на яке посилається в дорученні посадова особа, яка звертається з проханням про міжнародну правову допомогу. А отже, положення КПК України не суперечать міжнародному договору в частині необхідності надання додаткових відомостей для виконання доручення про тимчасовий доступ до речей та документів, тим більше, які містять охоронювану законом таємницю.

При цьому, наведене міжнародне доручення узагалі будь-яким чином, як і інші надані документи прокурором, не посвідчені відповідно до вимог закону, як і не надано належним чином посвідчених копій оригіналів документів запитуючої сторони відповідно до ст. 562 КПК України.

Також слід узяти до уваги, що суду не надано відповідних процесуальних рішень в порядку п. 17 ч. 1 ст. 3, статей 39, 40 КПК України про призначення прокурора для виконання доручення в кримінальному провадженні.

Ураховуючи викладене, на думку суду, прокурором не було доведено підстав для задоволення клопотання про надання тимчасового доступу до документів, які містять охоронювану законом таємницю, а отже у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись статтями 7, 94, 132, 159-164, 309, 369-372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до документів, які містять охоронювану законом таємницю, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1