Справа № 559/1470/21
Провадження № 1-кп/559/232/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2021 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дубно клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.317, ч.1 ст.306 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів прокурор обґрунтовує наступними доводами: санкція ч. 3 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, ч. 2 ст.307 КК України - покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, ч. 1 ст. 317 КК України - покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років і ч. 1 ст. 306 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 може бути застосований. Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: 1) п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема, на понятих шляхом погроз чи залякування з метою уникнення кримінальної відповідальності, 2) п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, бо ОСОБА_4 судимий. Також ОСОБА_4 офіційно не працює, не має постійного джерела прибутку, що є однією із причин спонукання останнього до вчинення нових кримінальних правопорушень, з метою отримання грошових коштів. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, особу обвнуваченого, майновий стан, попередні судимості, то вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, а також гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просить його задовольнити. Звертає увагу, що ОСОБА_4 вже судимий за злочин у сфері обігу наркотичного засобів, проте знову обвинувачується у вчиненні тяжчих злочинів у цій сфері й тому ризики високі.

Захисник у судовому засіданні просить пом`якшити запобіжний захід ОСОБА_4 , оскільки, в нього хворі батьки, яких треба доглядати, в нього на утриманні є дружина і син. Лише тяжкість покарання, яке загрожує особі, чи відстуність роботи самі по собі не можуть доводити ризик продовження вчинення кримінальних правопорушень згідно практики ЄСПЛ і не виправдовують тримання особи під вартою. Обвинувачений ОСОБА_4 підтримує свого захисника.

Заслухавши учасників, суд вважає наступне. Суд не дає оцінку наявності обґрунтованої підозри, оскільки обвинувальний акт уже надійшов до суду та відповідь на питання щодо обґрунтованості суд дасть у подальшому в кінцевому рішенні, якщо справа буде призначена до розгляду.

Суд враховує, що на даному етапі ризик впливати на свідків, передбачений п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, - не доведений, оскільки, як правильно зазаначила захисник, лише тяжкістю покарння, яке загрожує особі, він доводитись не може. Проте ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України є. І тут не лише факт відсутності роботи має значення, а сукупність факторів. Адже ОСОБА_4 неодноразово судимий. Так, 24.09.2020 засуджений Рівненським міським судом Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 850 грн. штрафу, 23.02.2021 засуджений Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі і перебуває на іспитовому терміні, однак знову обвинувачується у вчиненні корисливого злочину, пов`язаного із незаконним обігом наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів. Соціальні зв`язки в ОСОБА_4 наявні, адже він має сім`ю, проживає з батьками похилого віку, проте, це не достатній стримуючий фактор, бо існував і раніше, але не завадив стати обвинуваченим у новому кримінальному провадженні навіть під час випробувального терміну, який йому встановив суд. На даний час ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, надзвичайно високий, його не може бути усунено будь-якими більш м`якшими запобіжними заходами. Тому з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання ризику, враховуючи особу ОСОБА_4 , його необхідно ізолювати від суспільства та продовжити такий винятково суворий запобіжний захід як тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. За п.1 ч.5 ст.182 КПК України, щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається розмір застави в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд враховує положення ст.177-178 КПК України. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, ухилятись від своїх обов`язків чи вчиняти інші злочини.

З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , його матеріального стану, тяжкості інкримінованих йому діянь, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначення розміру застави в межах, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України: в мінімальному розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дозволить забезпечити належну поведінку обвинуваченого на період часу розгляду справи судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177- 178, 182-184, 194, 314-315, 371- 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
клопотання прокурора задовольнити: продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) діб до 17:00 год. 29.11.2021. Встановити розмір застави в вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 190320 (сто дев`яносто тисяч триста двадцять) гривень (реквізити для внесення застави: рахунок утримувача UA0010559, банк отримувач ДКСУ, м.Київ , МФО 820172, ЄДПРОУ 26259988, призначення платежу «застава»).

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- проживати за адресою: АДРЕСА_1 ;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- в разі наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд з України;

- з`являтись до суду за першою вимогою.

Копію ухвали вручити ОСОБА_4 , його захиснику та прокурору.

Копію ухвали направити для виконання начальнику ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом семи днів.

Суддя: ОСОБА_1