Справа № 462/5680/18
провадження 1-кс/462/1827/21
У Х В А Л А

19 жовтня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю обвинуваченого ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Львові заяву захисника ОСОБА_6 про відвід судді,

в с т а н о в и в :

У провадженні Залізничного районного суду м. Львова в судді ОСОБА_7 перебувають матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.
08.10.2021 року захисникомобвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_6 подано заяву про відвід судді ОСОБА_7 . Заява обгрунтована тим, що 27.09.2021 року ОСОБА_6 було подано в межах кримінального провадження № 0000179 від 04.06.2018 року клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України. Розглядаючи клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності в межах кримінального провадження № 0000179 від 04.06.2018 року, суддя ОСОБА_7 вважала, що відсутні підстави для його задоволення, оскільки, на думку судді, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності перервалися фактом вчинення ОСОБА_3 нового злочину, що на думку судді, підтверджується не обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили, а фактом перебування у неї на розгляді кримінального провадження №0004592 за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Захисник ОСОБА_6 вважає, що суддею ОСОБА_7 допущено порушення принципу презумпції невинуватості ОСОБА_3 та грубе порушення норм процесуального закону, неправильне застосування норм матеріального права та свідоме неврахування правових висновків Верховного суду, які є обов`язковими для суду 1-ої інстанції при розгляді справи. Вказані обставини свідчать про упередженість судді.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 подане клопотання підтримав та додатково пояснив, що просить суд звернути увагу на той факт, що у матеріалах кримінального провадження №000295 від 04.06.2018 р. (справа №462/5680/18) відсутні будь-які документи (докази), які є предметом дослідження у кримінальному провадженні №0004592 від 01.11.2017 р. (справа №462/243/19), що свідчить про відсутність у судді ОСОБА_7 правових підстав, при прийнятті рішення про відмову в задоволенні заяви про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, здійснювати посилання на вказане кримінальне провадження, судовий розгляд по якому перебуває лише на стадії допиту свідків та по якому не ухвалено обвинувального вироку та не встановлено, що ОСОБА_3 вчинено вказаний злочин. Окрім наведеного вище, порушення суддею ОСОБА_7 принципу презумції невинуватості полягає і в тому, що в ухвалі від 28.09.2021 р. по справі №462/5680/18 суддя зазначила: «Таким чином, перебіг давності був перерваний вчиненням дій, які інкримінуються ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №462/243/19». Отже, суддею, поза межами передбаченої законом процесуальної форми, висунуто не припущення щодо вчинення Пакіжем «дій, які йому інкримінуються», а в чіткій та конкретизованій формі, без жодних на те правових підстав, зазначено саме про вчинення ОСОБА_3 «дій, якій йому інкримінуються», що, в свою чергу, є порушенням правової позиції, яка викладена у рішеннях Європейського суду з прав людини, а саме: «Якщо судове рішення щодо обвинуваченого відображає думку, що він є винним, але ця думка сформована перед тим, як було доведено його винуватість відповідно до закону, це рішення порушує вимогу п. 2 ст. 6 Конвенції». Просить заяву про відвід судді ОСОБА_7 задоволити.
Обвинувачений ОСОБА_3 , захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подане клопотання підтримали та повністю підтримали пояснення надані захисником ОСОБА_6 .
Прокурор в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали заяви про відвід, суд виходив з наступного.
Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід визначити суб`єктивний та об`єктивний критерії, та їх розмежовувати. При цьому суб`єктивною складовою, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Хаушильд проти Данії», є докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи, а суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного, що можливо при встановлені наявності певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. Отже, за суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Водночас об`єктивний критерій, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Фей проти Австрії» полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що право особи забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Таким чином, відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Разом з тим, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

У пункті 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Згідно ч. 1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створений на підставі закону.

На думку суду, заявником не наведено будь-яких конкретних обставин, які б давали підстави вважати, що суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_7 є упередженою або має особисту заінтересованість у результатах розгляду вказаного кримінального провадження. Натомість зміст поданої захисником заяви зводиться до незгоди з діями головуючого судді щодо відмови в задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

На переконання суду наведені у заяві мотиви не можуть бути належною підставою для відводу, оскільки вчинення головуючим суддею процесуальних дій та прийняття рішень у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку не дають підстав для висновку про необ`єктивність чи упередженість судді, а факт ухвалення головуючим суддею судового рішення, з якими не згоден заявник, не може бути підставою для відводу у кримінальному провадженні.

Суд звертає увагу, що завданням інституту відводу є усунення від участі в справі передбаченої законом особи, щодо якої об`єктивно існують фактичні підстави, що виключають її участь в цій справі.

Таким чином, суд вважає, що заявником не наведено достатніх та переконливих фактів, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, що передбачено ст.75 КПК України, а заява про відвід фактично зводиться до незгоди заявника із прийнятим суддею процесуальним рішенням.

Інших підстав, передбачених ст.75 КПК України, що виключають участь судді ОСОБА_7 у розгляді вищевказаного кримінального провадження, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення заяви про відвід судді відсутні.

Керуючись ст.75, 369-372, 376 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 22 жовтня 2021 року.

Суддя: