У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/6079/21

№ 1-в/183/7/22

19 січня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області подання начальника Новомосковського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дзержинська Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

в с т а н о в и в:

12.01.2022 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло подання начальника Новомосковського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області для вирішення питання про призначення ОСОБА_5 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. Подання мотивоване тим, що при ухвалені вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2021 року судом не було враховано вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.11.2021 року та не визначено ОСОБА_5 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні представник Новомосковського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 подання підтримала, просила його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в ньому.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримав, просив його задовольнити, зазначивши, що є всі підстави для визначення ОСОБА_5 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Засуджена ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду подання, причини неявки суду не повідомила, що у відповідності до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, вислухавши позицію учасників судового провадження, дослідивши подання та матеріали кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Відповідно до ст. 1 КК України та ст. 2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.

Так, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Як убачається з особової справи ОСОБА_5 останню засуджено 01.11.2021 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17 000 грн.; на підставі ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 КК України вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.09.2020 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, звільнену на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, ухвалено виконувати самостійно.

В подальшому, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 71, п. б) ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.09.2020 року, і визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці.

Вказані вироки набрали законної сили у встановленому законом порядку.

З аналізу вищевказаних вироків слідує, що до постановлення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2021 року, засуджена ОСОБА_5 винна ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому нею 05.09.2020 року, тобто до ухвалення попереднього вироку.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Дані обставини викликають сумніви і протиріччя під час виконання вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2021 року в частині виконання покарання, яке мало би бути призначено за правилами, встановленими ч. 4 ст. 70 КК України.

Водночас, на момент ухвалення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2021 року, вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.11.2021 року не набрав законної сили, а тому не міг враховуватися судом.

Оскільки зазначені вище вироки суду на час розгляду подання набрали законної сили і вже звернені до виконання, та беручи до уваги те, що вирішення зазначеного подання про застосування покарання за сукупністю кримінальних правопорушень не порушує суті вироків і не погіршує становища засудженої ОСОБА_5 , оскільки відповідатиме вимогам діючого законодавства, зокрема ч. 4 ст. 70 КК України, та узгоджуватиметься з принципом «правомірних та законних очікувань» для захисну прав та інтересів учасників кримінального провадження, в тому числі й самої засудженої, суд дійшов висновку, що подання обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Отже, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю зазначених кримінальних правопорушень шляхом повного приєднання покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.11.2021 року, до покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2021 року.

Водночас, з урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.11.2021 року у виді штрафу підлягає самостійному виконанню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 70 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання начальника Новомосковського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про призначення ОСОБА_5 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень задовольнити.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2021 року, яким ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік два місяця, повністю приєднати покарання, призначене вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2021 року у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 17 000 гривень, та згідно з ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Повний текст ухвали складено і оголошено 20 січня 2022 року о 08 годині 50 хвилин.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1