Справа №359/9910/20
Провадження №1-кп/359/283/2021
У Х В А Л А

10 вересня 2021 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

під час судового розгляду в залі суду у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в кримінальному провадженні №0000163, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2020 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

по обвинуваченню у скоєнні ним кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1 ст.121 та ч.2 ст. 185 КК України,

розглянувши питання в порядку ст. 331 КПК України доцільності подальшої дії відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

в с т а н о в и в :
На розгляді в Бориспільському міськрайонному суді Київської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.2 ст. 185 КК України.
Під час судового засідання прокурором заявлене клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , оскільки судове провадження по даному кримінальному провадженню ще не закінчено, ризики, визначені ст. 177 КПК України, на момент розгляду даного питання в суді не припинили існувати, інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити їх процесуальну поведінку, а строк тримання під вартою, встановлений обвинуваченому ухвалою суду, закінчується 3 червня 2021 року.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на відсутність підстав для подальшого утримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятору. Адвокат просив застосувати до засудженого альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Заслухавши клопотання прокурора та думку учасників процесу, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховування від суду та (або) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
При вирішенні питання щодо зміни чи продовження дії запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та/або реєстрації, стан здоров`я його дружини, міцність соціальних зв`язків, відсутність судимостей.
Обираючи відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі №511-550/0/4-13 від 4 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», при вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою судам належить враховувати тяжкість покарання, що загрожує їм, та наявність або відсутність у них постійного місця проживання тощо.
Встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою встановлений обвинуваченому ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.07.2021 року, закінчується 10.09.2021 року, завершити розгляд справи до указаної дати неможливо, а наступне судове засідання призначено на 20.09.2021 року.
Як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого та нетяжкого злочинів. При цьому, один із злочинів у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , спрямований проти життя та здоров`я особи, вчинений із застосуванням насильства, що істотно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки даного діяння, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років.
Досліджені в судовому засіданні докази обґрунтованості пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 є вагомими, більш детальну оцінку яким суд надасть під час перебування в нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , в разі визнання його винуватим, з метою уникнення покарання, суд вважає, що з високим ступенем ймовірності обвинувачений буде вживати заходів для переховування від суду.
При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 зареєстрований в іншому регіоні, та не має місця постійного проживання, ні де офіційно не працює, корисно-суспільною працею не займається, неодружений, на утриманні непрацездатних та неповнолітніх осіб немає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного джерела прибутку. Ці обставини свідчать про те, що під впливом тяжкості покарання, яке йому загрожує, він може переховуватись в і, і суду.
Також ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема і за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень проти власності, що підтверджується довідкою спец перевірки. Вказані злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , останній вчинив в незначний проміжок часу після відбуття реального покарання у виді позбавлення волі за тяжкий злочин, маючи не зняті та непогашені судимості у встановленому законом порядку.
Крім того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 вчинив зазначені кримінальні правопорушення у час, коли відносно нього Жашківським районним судом Черкаської області вже розглядався обвинувальний акт за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, але він на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення.
Ці обставини в сукупності свідчать про те, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 є нестабільною та свідчить про його схильність до кримінально-караної діяльності та антисоціального способу життя.
При цьому, суд також враховує, що вищезазначене кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 зупинено ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області, у зв`язку із розшуком обвинуваченого ОСОБА_4 . Це в свою чергу вказує на те, що ОСОБА_4 ухилявся від виконання, покладених на нього обов`язків КПК України, як на обвинуваченого.
Наведене вище є достатньо вагомими підставами для прийняття обвинуваченим ОСОБА_4 спроб уникнути відповідальності шляхом переховування від суду, а також можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній не маючи джерела прибутку, міцних соціальних зв`язків, будучи неодноразово судимим, серед іншого за злочини проти власності, може продовжити вчиняти інші злочини, зокрема і аналогічні злочини, у вчиненні яких він обвинувачується.
Крім того, враховуючи фактичні обставини за яких обвинуваченому інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпечність, характер вчинених злочинів та спосіб їх вчинення, а також те, що один із злочинів спрямований проти здоров`я особи, суд вважає доведеним наявність ризику, щодо здійснення ним можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, які наданий момент і ще не допитані.
Враховуючи вище зазначене, а також фактичні обставини за яких обвинуваченому інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, суд вважає, що ризики, які враховувались судом раніше, не зменшились та продовжують існувати.
Ці обставини в сукупності свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що під впливом тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 , він буде переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків чи вчинить інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною, яка підтримує державне обвинувачення, суд приходить до переконання, що для заміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу на інший більш м`який, за клопотанням сторони захисту, ступені ризиків, які були встановлені судом, не змінилися, під впливом тяжкості покарання, яке загрожує останньому, він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому будь-яких обставин, які б могли свідчити про можливість зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який, зокрема на особисте зобов`язання, на чому наполягала сторона захисту, за відсутності достатніх стримуючих факторів для обвинуваченого, або які б запобігали ризиками, передбаченим ст. 177 КПК України, встановлено не було. Тому доводи сторони захисту з цього приводу є необґрунтованими.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти суд, та може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Отже, суд дійшов до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_4 належить продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб.
На підставі наведеного та керуючись ст. 176-183, 331, 350, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб без визначення розміру застави, з утриманням останнього в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становить до 24.00 год. 09.11.2021 року.

Ухвала суду про продовження дії обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з моменту проголошення ухвали суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 15.09.2021 року.

Суддя: ОСОБА_1