Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

2 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.10.2021 у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань (далі ДБР), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) після отримання заяви № 4503/11 від 11.09.2021, відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що у заяві ОСОБА_5 відсутні відомості про конкретні обставини вчинення злочинів, і її зміст свідчить про незгоду з прийнятим суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_6 рішенням за результатами розгляду скарги ОСОБА_5 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що 11.09.2021 поштовим зв`язком подав на ім`я керівника СУ ДБР заяву № 4503/11 про вчинення суддею ОСОБА_6 кримінальних правопорушень. У заяві вказав всі елементи та ознаки вчинених злочинів і самостійно кваліфікував їх за ч.2 ст.366, ч.2 ст.256, ч.1 ст.111, ст.170, ч.2 ст.15, ч.5 ст.27 КК України. Тому вважає, що були всі необхідні дані для внесення керівником СУ ДБР відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки положення КПК України не вимагають від заявника зазначення в заяві усіх складових вчинення злочину. Всупереч вимогам ст.214 КПК України та Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020, станом на 21.09.2021 його у жодний із способів так і не було повідомлено керівником СУ ДБР або уповноваженим слідчим про внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення. Копія листа спеціаліста Управління забезпечення діяльності ДБР підтверджує, що заява була розглянута згідно із Законом України «Про звернення громадян». До того ж, підслідність заяви була змінена до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві, без попереднього внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, що свідчить про те, що працівник Управління по зверненню громадян ДБР перебрав на себе не властиві для нього функції прокурора.

21.09.2021 він подав до Шевченківського районного суду м. Києва скаргу на бездіяльність керівника СУ ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР, у задоволенні якої слідчий суддя відмовив. Підставами для скасування ухвали, як вважає ОСОБА_8 , є порушення норм процесуального права, оскільки слідчий суддя не викликав у судове засідання керівника СУ ДБР та його, а натомість викликав уповноважену особу ДБР, про призначення якої не було доказів, яка не наділена правами слідчого, працює відповідно до Закону України «Про звернення громадян» і бездіяльність якого він не оскаржував. Також слідчий розглянув скаргу без його та керівника СУ ДБР участі, не витребував і не дослідив матеріали його звернення, вдався до протиправного розгляду заяви про вчинене кримінальне правопорушення, тощо. Посилаючись на положення ст.ст.214, 303 КПК України, заявник стверджує, що у випадку розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, слідчі судді зобов`язані перевірити виконання органом досудового розслідування вимог ст.214 КПК України при отриманні заяв та повідомлень про вчинення кримінального правопорушення, не вдаючись на даному етапі в оцінку відповідності повідомлення про злочин всі критеріям підслідності, визначеним п.п.1-3 ч.5 ст.216 КПК України, обґрунтованості заяви чи повідомлення. Заява чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, що підлягає передачі іншому органу досудового розслідування за підслідністю або за місцем проведення досудового розслідування, спочатку мають бути внесені до ЄРДР за місцем первісного подання у встановлений законом строк і лише після цього може бути вирішене питання про їх направлення за підслідністю.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку оскарження ухвали слідчого судді, поважність причин пропуску якого ОСОБА_5 мотивує тим, що про розгляд скарги він повідомлений не був, слідчий суддя постановив ухвалу без його участі, а копію цього судового рішення він отримав, а відтак ознайомився з мотивами, з яких йому відмовлено в задоволенні скарги, 25.10.2021.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_5 , який належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду по телефону, що відповідає вимогам ст.112, ч.1 ст.135 КПК України, не прибув і не повідомив про причини. Тому відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України його неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 подав 27.10.2021, тобто з пропуском встановленого законом строку. Твердження про те, що про дату, час і місце розгляду скарги він повідомлений не був, не відповідають дійсності і спростовуються телефонограмою та змістом клопотання заявника (а.с.17, 20-21). Разом з тим, участь у розгляді скарги він не брав, і копію ухвали отримав безпосередньо в суді 26.10.2021, що підтверджується розпискою (а.с.26). Оскільки виготовлення обґрунтованої апеляційної скарги потребує ознайомлення зі змістом оскарженого рішення, строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 11.09.2021 ОСОБА_5 поштовим зв`язком направив до ДБР на ім`я керівника управління заяву про вчинене кримінальне правопорушення, в якій, серед іншого, просив зареєструвати цю заяву про вчинене суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_6 кримінальне правопорушення за правовою кваліфікацією за ч.2 ст.366, ч.2 ст.256, ч.1 ст.111, ст.170, ч.2 ст.15, ч.5 ст.27 КК України.

22.09.2021 ОСОБА_5 подав скаргу слідчому судді, в якій просив зобов`язати керівника СУ ДБР: внести до ЄРДР відомості за заявою про вчинені кримінальні правопорушення ОСОБА_9 (у той час як у заяві він зазначав про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6 ); надати витяги з ЄРДР та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого; повідомити суд про виконання ухвали. Крім того, ОСОБА_5 порушував питання про зазначення в резолютивній частині ухвали слідчого судді всіх вказаних ним статей (частин статей) Особливої частини КК України.

З огляду на те, що зміст заяви, в якій заявник перераховував допущені, як на його думку, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального, зводився до незгоди з прийнятим суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_6 рішенням за наслідками розгляду скарги ОСОБА_5 на бездіяльність керівника НАБУ ОСОБА_7 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, то слідчий суддя дійшов висновку, що така незгода не може бути обставиною, яка свідчить про вчинення кримінального правопорушення. Крім того, посилаючись на положення ч.3 ст.6, ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п.п.10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади», слідчий суддя вказав в ухвалі, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством, і оскарження у не передбачений законом спосіб судових рішень не допускається.

Колегія суддів з таким висновком погоджується і доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У відповідності до вимог ч.5 ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як правильно зазначив слідчий суддя, посилаючись на приписи цих норм, внесенню до ЄРДР підлягають відомості не з будь-якої заяви чи повідомлення, а лише з тих, які містять достатні відомості, тобто об`єктивні дані, які дійсно свідчать про вчинення особою кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_5 повідомляє про вчинення суддею кримінальних правопорушень і самостійно кваліфікує дії судді як: службове підроблення; сприяння учасникам злочинних організацій та укриття їх злочинної діяльності; державна зрада; перешкоджання законній діяльності професійних спілок, політичних партій, громадських організацій. Однак в заяві висловлюється незгода з ухвалою слідчого судді і вона не містить жодних даних про вчинення таких дій, у зв`язку з чим слідчий суддя обґрунтовано не взяв до уваги доводи заявника про те, що в заяві ним було вказано всі елементи, ознаки та обставини вчинених злочинів.

Всупереч доводам апеляційної скарги, розглядаючи скаргу, слідчий суддя не вирішував питання, які можуть бути предметом судового розгляду у кримінальному провадженні, і не давав оцінку обґрунтованості заяви. Дійсно, кримінальний процесуальний закон не вимагає від заявника зазначення в заяві усіх складових злочину. Однак це не означає, що будь-яка заява про вчинене кримінальне правопорушення виключно з огляду на її назву набуває статусу цього документа і її подання на ім`я керівника СУ ДБР тягне за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР, у тому числі саме цим керівником.

Враховуючи викладене, твердження ОСОБА_5 , що відомості про кримінальне правопорушення мали бути внесені до ЄРДР і вже після цього кримінальне провадження передається до іншого органу досудового розслідування відповідно до територіальної та предметної підслідності, не заслуговують на увагу.

Згідно з ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Про розгляд скарги на бездіяльність повідомлялись ДБР та заявник. Враховуючи те, що в судове засідання не прибули слідчий ДБР (т.в.о. начальника відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності ОСОБА_10 направила повідомлення про скерування заяви ОСОБА_5 до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві), та ОСОБА_5 , який у клопотанні вказував, що слідчий суддя ОСОБА_11 мусить заявити самовідвід, при цьому сам відвід не заявляв і скаргу підтримав, розглянувши скаргу без виклику саме керівника СУ ДБР, без його та заявника участі, процесуальних порушень слідчим суддею допущено не було.

Не було необхідності у слідчого судді і витребувати матеріали звернення до керівника СУ ДБР за наявності в його розпорядженні копії заяви про вчинене кримінальне правопорушення.

Отже, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_5 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2021 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 6 жовтня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви № 4503/11 від 11 вересня 2021 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3