Справа № 743/1443/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/552/21
Категорія - ч. 2 ст. 121 КК України. Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченої ОСОБА_6

її захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0006856 від 19 серпня 2017 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19 травня 2021 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Слобода Чернігівського району та області, громадянки України, з середньою технічною освітою, пенсіонерки, вдови, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджена за ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнена від покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, визначених у ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Питання долі речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом ОСОБА_6 визнана винуватою у тому, що 12 серпня 2017 року близько 09 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у будинку по АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин зі своїм чоловіком ОСОБА_10 , умисно завдала тому один удар ножем в область грудної клітки зліва, внаслідок чого заподіяла проникаюче поранення грудної клітки зліва, з ушкодженням аорти та гемотораксом, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, від якого ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення кримінально-процесуального закону, виключити з мотивувальної частини вироку пом`якшуючі обставини щире каяття та стан душевного хвилювання, ухвалити новий вирок, яким за ч. 2 ст. 121 КК України призначити покарання у виді семи років позбавлення волі.

На думку прокурора, призначаючи ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, суд першої інстанції не вказав на обставини, які б не тільки пом`якшували покарання, але й перебували б у причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення.

Визнавши пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття та вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними або моральними діями потерпілого, суд не прийняв до уваги роз`яснення Пленуму ВСУ № 12 від 23.12.2005 та позицію Верховного Суду, висловлену у судових рішеннях. Так, щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки.

ОСОБА_6 у скоєному щиро не розкаялась, оскільки свою вину не визнала, а під час судового розгляду вказувала на те, що під час конфлікту її чоловік підковзнувся та сам наштрикнувся на ніж. Висловлення жалю з приводу настання смерті потерпілого не може автоматично бути визнано щирим каяттям, що свідчить про необгрунованість рішення суду в цій частині.

Стан сильного душевного хвилювання спростований висновком експертизи № 510/539 від 22.10.2020. Крім того, такий висновок суду суперечить іншому висновку, відповідно до якого суд визнав ОСОБА_6 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. За завдання тяжких тілесних ушкоджень у стані фізіологічного афекту, передбачена відповідальність за ст. 123 КК України.

Отже, вказані судом обставини не можуть бути визнані пом`якшуючими вину обставинами, як такі, що не були підтверджені як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням судом, за відсутності пом`якшуючих обставин, були враховані лише дані про особу обвинуваченої, в той час як її поведінка під час судового розгляду більшою мірою була зумовлена тим, що в будь-який момент суд мав можливість змінити раніше обрану міру запобіжного заходу.

Судом хоча і було зазначено, але не було належним чином враховано, що ОСОБА_6 вчинила злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною та свідчить про несправедливість та м`якість призначеного судом покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив про посилення покарання, обвинувачену та її захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили про залишення рішення місцевого суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у навмисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, яке призвело до смерті ОСОБА_10 , відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 повністю визнала свою провину, пояснюючи, що 12 серпня 2017 року у неї був день народження і гості прийшли її привітати без запрошення. Напередодні у сусідки був день народження і її чоловік ще не протверезів після вчорашнього, ображав її словами, а коли гості вийшли з будинку покурити, вона нарізала продукти, вилив їй в обличчя лимонад, розбив чашку, після чого підійшов та плюнув в обличчя, на що вона його ударила тим, що було в руках, після чого злякалася, вибігла з хати та викликала швидку медичну допомогу.

Версія обвинуваченої ОСОБА_6 у попередніх судових засіданнях, що її чоловік ОСОБА_10 сам наштрикнувся на ніж повністю спростовується висновком судової експертизи № 674 та показаннями експерта ОСОБА_11 , який вказав, що ніж проник у тіло потерпілого на всю довжину клинка 14 см., для чого необхідно було прикласти значне фізичне зусилля із використанням фіксованого предмету, завдаючи удару зверху вниз, не виключає призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

ОСОБА_6 з покійним ОСОБА_10 більше сорока років перебували у шлюбі, саме останній зловживав спиртними напоями та ображав дружину.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 510/539 від 22.10.2020 обвинувачена ОСОБА_6 на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, виявляла ознаки емоційної напруги по силі і глибині, яка не доходила до рівня афекту, оскільки характер її поведінкових проявів істотно не змінювався протягом усього часу протікання всієї інкримінованої їй ситуації, така напруга не могла суттєво вплинути на її поведінку і тим самим не може розглядатися як психологічна підстав для виникнення сильного душевного хвилювання.

Проте, поведінка ОСОБА_10 , який під час святкування дня народження дружини принижував її у присутності гостей, що траплялося і раніше, коли він перебував у стані алкогольного сп`яніння, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченої, яка раніше ніколи до кримінальної відповідальності не притягувалася, має дорослих дітей, онуків, позитивні соціальні зв`язки та схильності, щиро визнала свою провину та висловлює жаль з приводу вчиненого, відразу після заподіяння ножового поранення викликала швидку медичну допомогу, а тому зможе виправитися при призначенні покарання не менш тривалий строк, ніж просить прокурор.

Призначаючи покарання, відповідно до вимог ст.. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, умотивувавши своє рішення, суд може призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті.

Разом з тим, суд першої інстанції при визначенні строку покарання із застосуванням ст. 69 КК України і при звільненні від покарання врахував одні й ті ж самі обставини, не аргументувавши підстави для застосування ст.ст. 75-76 КК України, що є істотним порушенням вимог кримінального-процесуального закону та тягне скасування ухваленого рішення.

Звільняючи від покарання з випробуванням обвинувачену, суд не звернув уваги, що ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, стан якого, відповідно до ст. 67 КК України, є обставиною, що обтяжує покарання.

Обставини справи, характер кримінального правопорушення, яке було вчинене обвинуваченою у стані алкогольного сп`яніння та у стані емоційної напруги, викликаної неправомірною поведінкою самого потерпілого, позитивні характеристики обвинуваченої, з якою підтримують гарні стосунки її діти та онуки, думка потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні, поведінка обвинуваченої після заподіяння ножового поранення і протягом чотирьох років провадження у справі свідчать про те, що вона зможе виправитися при призначенні покарання із застосуванням положень ст.. 69 КК України.

Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 412, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19 травня 2021 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання, скасувати.

ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту її фактичного затримання.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набуває законної сили після його проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14