Справа № 199/801/22
Провадження (1-кс/199/100/22)
УХВАЛА
іменем України

03.02.2022 року м.Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_3 , про накладання арешту на майно по кримінальному провадженню №0000085 від 02.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.3 ст.185 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

03.02.2022 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_3 , про накладання арешту на майно по кримінальному провадженню №0000085 від 02.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.3 ст.185 ч.3 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 02 лютого 2022 року близько 16:10 год. ОСОБА_5 проник до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно скоїв крадіжку майна, що належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «Nokia 6300» та USB флеш-накопичувач ТМ «TOSHIBA» 16 Гб. В подальшому знаходячись у вказаному місці та вказаний час, сховав вищевказане викрадене майно до кишені одягнутої на ньому куртки, після чого намагався відчинити вхідні двері будинку, однак в цей момент його злочинні дії було помічені ОСОБА_7 , у зв`язку з чим ОСОБА_5 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

02.02.2022 року відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000085, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ст.15 ч.3 ст.185 ч.3 КК України.

03.02.2022 слідчим СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області було винесено постанову про визнання речових доказів і вирішення питання про них, а саме: мобільний телефон марки «Nokia 6300», флеш-носій інформації ТМ «Toshiba» білого кольору;дві пари рукавичок, 1 пара чорно-червоного кольору, 1 пара помаранчево- синього кольору; плоскогубці та годинник; одяг: кофта червоного кольору з надписом «НОР-HEY», кофта синього кольору, штани чорного кольору зі світловідбивними стрічками, ботинки чорного кольору, кофта чорного кольору.

В своєму клопотанні слідчий зазначає, що існує ризик того, що вказані речові докази зберігають на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.

Вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, вважаю необхідним задовольнити подане клопотання, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

За ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання суд враховує, предмети, матеріальні об`єкти, які, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, з урахуванням вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним з завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника зазначеного майна.

Суд вважає обґрунтованими доводи дізнавача сектору дізнання про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Зокрема, арешт зазначеного майна є необхідним та достатнім для запобігання можливості його подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.1,4 ст.107 КПК України, за відсутності клопотань сторін, під час ухвалення даного рішення, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Керуючись ст.ст. 107, 110, 131, 132, 170-173, 369-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

1. Клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Лівобережної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_3 , про накладання арешту на майно по кримінальному провадженню №0000085 від 02.02.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.15 ч.3 ст.185 ч.3 КК України задовольнити.

2. Накласти арешт на: мобільний телефон марки «Nokia 6300», флеш-носій інформації ТМ «Toshiba» білого кольору;дві пари рукавичок, 1 пара чорно-червоного кольору, 1 пара помаранчево-синього кольору; плоскогубці та годинник; одяг: кофта червоного кольору з надписом «НОР-HEY», кофта синього кольору, штани чорного кольору зі світловідбивними стрічками, ботинки чорного кольору, кофта чорного кольору.

3. Ухвала набирає чинності негайно та підлягає обов`язковому виконанню.

4. На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

5. Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1