Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року
смт Покотилівка Харківської області
Справа № 635/10316/21
Провадження № 1-в/635/35/2021
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання- ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
УСТАНОВИВ:
28 грудня 2021 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування клопотання зазначив, що з 18 листопада 2019 року він відбуває покарання у державній установі «Хролівський виправний центр (№140)». Вважає, що є правові підстави для застосування до нього статті 81 КК України.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 грудня 2021 року вищевказане клопотання передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Згідно частини 1 статті 539 Кримінального процесуального Кодексу України (далі- КПК України), питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до положень частини 4 статті 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_5 та засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вважаючи, що засуджений не довів своє виправлення.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду
Вироком Харківського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2019 року за частиною 3 статті 297 КК України ОСОБА_6 засуджений до покарання у виді обмеження волі на строк 5 років.
Початок строку відбування покарання 25 березня 2019 року.
Кінець строку відбування покарання 01 серпня 2023 року.
Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений частиною 3 статті 81 КК України термін покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (частина 3 статті 81 КК України).
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі статті 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
У відповідності до положень пункту 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Так, з матеріалів справи стосовно умовно-дострокового звільнення та особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_6 перебуває у місцях позбавлення волі з 26 березня 2019 року. Під час тримання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.
З характеристики, наданої начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_7 судом встановлено, що з 18 листопада 2019 року засуджений відбуває строк покарання у державній установі «Хролівський виправний центр (№140)», за власною ініціативою з перших днів перебування в установі виявив бажання працювати. Працевлаштований на ФОП « ОСОБА_8 » До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, робітничу норму та поставлені завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна виправного центру та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. За час відбування покарання має одне стягнення, яке знято в установленому законом порядку, заохочувався адміністрацією установи вісім разів. Характеризується позитивно. Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених. За власним бажанням приймає участь в програмах диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження» та «Підготовка до звільнення». Подає позитивний приклад для інших засуджених.
Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_6 в державній установі «Хролівський виправний центр (№140)» начальника майстерні ОСОБА_9 та довідки про заробітну плату, засуджений з лютого 2020 року по січень 2022 року включно працює у майстерні установи.
З довідки про заохочення та стягнення вбачається, що засуджений ОСОБА_6 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності винесена догана за паління в не дозволеному місці, яка знята 09.04.2020 року. За весь час відбування покарання у місцях позбавлення волі має вісім заохочень.
Як вбачається зі змісту вироку Харківського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2019 року, засуджений ОСОБА_4 за вказаним вироком має процесуальні витрати у розмірі 7 065,00 гривень.
Відповідно до довідки начальника сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку- головного бухгалтера ДУ «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_10 щодо стягнення з засудженого ОСОБА_4 станом на 13 січня 2022 року виконавчі листи не надходили. Доказів, щодо погашення суми витрат, пов`язаних із залученням до участі у справі експертів в добровільному порядку матеріали справи також не містять.
При вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, окрім вищевказаних обставин, суд враховує дані про особу засудженого. Так, засуджений ОСОБА_4 має ряд судимостей, зокрема за злочини проти власності громадян, проти громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, а саме був засуджений:

1) 29 серпня 1994 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за статтями 140 частиною 3, 145 частиною 1, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
2) 03 жовтня 2005 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за статтями 309 частиною 1, 75, 76 КК України (в редакції 2001 року) до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік;
3) 08 червня 2006 року Павлоградським районним судом Дніпропетровської області за частиною 2 статті 263, частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 188, частиною 1 статті 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
4) 09 серпня 2006 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за статтями 185 частиною 2, 70 частиною 4 КК України до 3 років позбавлення волі;
5) 05 травня 2009 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за статтями 263 частиною 2, 395, 70, 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;
6) 26 вересня 2011 року Синельніковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за статтями 358 частиною 3, 190 частиною 2, 70, 71 КК України до 1 року позбавлення волі;
7) 13 грудня 2012 Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст.309 ч.2, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
8) 12 листопада 2013 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за статтями 185 частиною 2, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
9) 20 лютого 2014 року Павлоградським міським судом Дніпропетровської області за статтями 185 частиною 2, 309 частина 2, 70 частина 1, 70 частина 4, 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі.
Таким чином, засуджений до кримінальної відповідальності притягається вже десятий раз, що на думку суду свідчить про стійке небажання ставати на шлях перевиховування та виправлення.
На даний час засуджений відбуває покарання призначене вироком Харківського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2019 року за частиною 3 статті 297 КК України у виді обмеження волі на строк 5 років.

Зазначені факти свідчать про стійку тенденцію засудженого ОСОБА_6 до систематичного вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення.

Згідно статті 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Суд не встановив на даному етапі відбування покарання доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки до моменту звільнення мета покарання ще не досягнута, особа не виправилася і не довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Тому судом враховується аргументи прокурора щодо передчасності застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі зібраних даних, проаналізувавши діяльність засудженого, його стійку антисоціальну спрямованість, небажання ставати на шлях виправлення, наявність заборгованості зі сплати процесуальних витрат за вироком суду у розмірі 7 065,00 грн., суд не переконався в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

За таких обставин суд констатує про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого ОСОБА_6 тому дійшов висновку про неможливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як таке, що є передчасним.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, статтею 154 КВК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_11