ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 .
За участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000197, щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, тимчасово не працюючого, не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесяти) грн. в дохід держави.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 7000 (семи тисяч) грн.

ЄУНСС: 713/2404/21
Номер провадження: 11-кп/ 822/31/22 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ч.1 ст.125 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .
В решті позовних вимог відмовлено.
На вказаний вирок обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оскаржуючи правильність кваліфікації своїх дій та доведеності його вини, просить вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2021 року в кримінальному провадженні №1-кп/713/206/21 року змінити в частині стягнення з нього на користь потерпілого ОСОБА_7 моральної шкоди в сумі 7000 (семи тисяч) грн. зменшивши її до розумного розміру.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що районний суд, значно завищив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з нього на користь потерпілого. Суд однобічно підійшов до цього питання, беручи до уваги лише твердження потерпілого про те, що він зазнав фізичного болю, душевних страждань, тривалий час перебував в шоковому стані, погіршилось самопочуття, принижена честь та гідність, що є загальними фразами, які нічим не підтвердженні.
Стверджує, що при визначені сум відшкодування суд мав врахувати дані про особу обвинуваченого, його матеріальний стан та платоспроможність, те, що він ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, у нього немає жодного нерухомого майна, ні транспортних засобів, його дохід складає лише періодичні заробітки від виконання різного роду робіт, а отже присуджена судом сума для нього є не підйомною.
Також зазначає, що не бажає брати участь у апеляційному розгляді його апеляційної скарги.
Потерпілий ОСОБА_7 подав заперечення на вищевказану апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого та залишити вирок суду без змін. Вказує на те, що вирок районного суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Також зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні питання цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди на його користь, у повній мірі враховував глибину душевних страждань потерпілого, що стало підставою для ухвалення правомірного вироку.
Крім цього потерпілий просив розгляд справи здійснювати без його участі.
Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 12.09.2021 р. о 22 год. 00 хв. перебуваючи біля приміщення бару «Двір Петріч», що розташований по вул. Центральній в с. Мигове Вижницького району Чернівецької області, де також перебував потерпілий ОСОБА_7 , вчинив з ним словесний конфлікт під час якого наніс йому один удар в ділянку обличчя, спричинивши останньому тілесні ушкодження, а саме синець в лівій навколоочній ділянці, садно в лівій надбрівній ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду та вимоги апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , вважаючи оскаржуване рішення законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведенні в апеляційній скарзі доводи, надавши слово учасникам у дебатах, колегія суддів приходить до наступного.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.125 КК України та відмова в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, жодною стороною кримінального провадження не оспорюються, то колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 в частині визначення розміру моральної шкоди, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Приписами ч.1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пленум ВСУ у своїй постанові №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у п.9 роз`яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до змісту Постанови ВП ВС від 15 грудня 2020 року розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Рівень моральних страждань визначається не тільки видом правопорушення та його складністю, а і моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод закріплює положення про те, що визнання достоїнства, властивого всі членам суспільства, є основою волі, справедливості й загального миру. Ці ідеї відображені в Конституції й законах України, а право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадянина й законних інтересів юридичних осіб.

Вирішуючи питання цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував вищевказані вимоги закону та правильно, задовольнивши вимоги потерпілого частково, визнав такий у розмірі 7000 (семи тисяч) грн.

Апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції та вважає, що стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого саме в такому розмірі є правомірним та обґрунтованим, оскільки потерпілому було заподіяно моральну шкоду в результаті протиправних дій обвинуваченого.

Крім цього, суд першої інстанції правильно врахував те, що після отримання потерпілим ОСОБА_7 ушкоджень легкого ступеня тяжкості у вигляді синця в лівій навколоочній ділянці, садна в лівій надбрівній ділянці, йому була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у фізичних стражданнях (болем в очах, головним болем, підвищеним тиском, запамороченнях) та переживаннях. При цьому, враховано обсяг таких страждань, які були скороминущі.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при визначенні розміру відшкодування з ОСОБА_6 заподіяної злочином моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_7 , достатньо було враховано обставини справи, вимоги розумності і справедливості, характер та глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, внаслідок скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення.

Тому на думку колегії суддів, районний суд дійшов до обґрунтованого висновку, що саме 7 000 (сім тисяч ) грн. буде достатньою для відшкодування понесених потерпілим моральних страждань, що виникли внаслідок протиправних дій обвинуваченого.

Посилання апелянта про необхідність зменшення йому розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь потерпілого, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки менший розмір відшкодування моральної шкоди буде несправедливим та не відповідатиме характеру та обставинам вчиненого кримінального правопорушення, ступеню страждань потерпілого та негативним наслідкам, які для нього настали.

Твердження обвинуваченого на те, що він ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, та те, що у нього немає жодного нерухомого та рухомого майна, на думку колегії суддів не звільняє його від обов`язку відшкодувати завдану потерпілому моральну шкоду і саме у визначеному судом розмірі, який з врахуванням наведених вище обставин є справедливим та помірним для обвинуваченого.

Переконливих доводів, які би спростовували висновки суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди, потерпілому в поданій апеляційній скарзі не наведено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд, обґрунтовано, з урахуванням вказаних норм чинного законодавства, стягнув з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 моральну шкоду у зазначеному розмірі, а тому оскаржуваний вирок суду, є законним та обґрунтованим, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого немає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 02 грудня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України - без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_9 . Станковська

Виготовлено з автоматизованої
системи документообігу суду:
суддя Чернівецького
апеляційного суду ( ОСОБА_1 )
(26.01.2022р. дата засвідчення копії)