КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 грудня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.09.2021,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.09.2021 задоволено подання начальника Білоцерківської виправної колонії №35 ОСОБА_8 та встановлено відносно ОСОБА_7 адміністративний нагляд на строк до погашення судимості із застосуванням обмежень, передбачених ст.10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 28.12.2016 року у виді 7 років позбавлення волі, будучи засудженим за вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, передбаченого ст. 156 ч. 2 КК України. Таким чином, до ОСОБА_7 може бути застосовано адміністративний нагляд у відповідності до п. ґ ст.3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі». Встановлення відносно ОСОБА_7 адміністративного нагляду на строк до погашення судимості не погіршує його становище, оскільки адміністративний нагляд не є покаранням.
Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, винести нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні начальника Білоцерківської виправної колонії №35 ОСОБА_8 про встановлення відносно ОСОБА_7 адміністративного нагляду.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_6 зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам. Зокрема вказує, що статтю 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» доповнено п. ґ на підставі Закону №409-ІХ від 19.12.2019, тоді як злочин було скоєно до постановлення даного Закону, а тому дані норми Закону не мають зворотної дії у часі, оскільки погіршують становище ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 повторно не з`явились до апеляційного суду, хоча про день та час судових засідань повідомлялись належним чином, у зв`язку з чим колегією суддів були визнано за можливе провести апеляційний розгляд без їхньої участі.
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. ґ ст.3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» в редакції №409-ІХ від 19.12.2019, адміністративний нагляд встановлюється щодо повнолітніх осіб, засуджених до позбавлення волі за злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.
Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» в редакції №409-ІХ від 19.12.2019 для осіб, зазначених у пункті "ґ" статті 3 цього Закону, адміністративний нагляд встановлюється на строк до погашення судимості.
ОСОБА_7 засуджено вироком Обухівського районного суду Київської області від 28.12.2016 року за ст. ст. 156 ч. 2, 125 ч.1 КК України у виді 7 років позбавлення волі за вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.
Отже у суду були наявні юридичні та фактичні підстави для застосування до ОСОБА_7 адміністративного нагляду на строк до погашення судимості.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що суд неправильно застосував положення статті 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» в редакції №409-ІХ від 19.12.2019 через те, що внесені зміни погіршують становище ОСОБА_7 є безпідставними.
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Отже норми вказаної статті стосуються лише випадків посилення різних видів відповідальності за вчинені правопорушення.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд - це система тимчасових примусових профілактичних заходів спостереження і контролю за поведінкою окремих осіб, звільнених з місць позбавлення волі, що здійснюються органами Національної поліції.
Таким чином, адміністративний нагляд не є видом відповідальності за вчинене правопорушення, а тому зміни умов адміністративного нагляду на підставі Закону України №409-ІХ від 19.12.2019 ніяким чином не впливають на призначене ОСОБА_7 покаранням за вироком Обухівського районного суду Київської області від 28.12.2016 року.
Будь-яких обмежень щодо застосування до ОСОБА_7 Закону України №409-ІХ від 19.12.2019 колегія суддів не вбачає, оскільки вказаний закон буде застосовано не в зворотному порядку до покарання, призначеного йому за вироком суду, а до правовідносин з приводу профілактичних заходів, які виникнуть після звільнення ОСОБА_7 з місць позбавлення волі.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.09.2021 без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3