Справа № 522/6849/19
Провадження № 1-кс/522/9361/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 розглянувши клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту з майна, в рамках кримінального провадження №0001738, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 , звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про скасування арешту з майна, в рамках кримінального провадження №0001738, мотивуючи наступним.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.08.2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0001738 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 361 КК України та накладено арешт на ноутбук фірми Acer, чорного кольору з кришкою синього кольору, SIN: 2009DJ0874, та зарядний пристрій до нього; мобільний телефон Samsung А5 білого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , з сім-картами Vadafone та Київстар.
До теперішнього часу жодній особі не пред`явлено підозру у скоєнні кримінального правопорушення.
Враховуючи строки вилучення вказаного майна, на думку адвоката в подальшому відпала потреба в його утриманні органами, що здійснюють досудове розслідування.
Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак в клопотанні про скасування арешту просив розгляд клопотання здійснити за його відсутності та задовольнити його.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності заявника та прокурора.

У відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши надані до нього матеріали, суд приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, встановлено, що ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001738 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження 18.07.2019 слідчим СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 проведено обшук у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено належне ОСОБА_2 майно.

16.08.2019 р. ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси накладено арешт на вилучене в ході проведення обшуку майно.

Згідно ч.2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Разом з цим, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, якщо воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Щодо осіб, які не є підозрюваними та обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Однак, прокурором підтверджень того, що на теперішній час у кримінальному провадженні, в рамках якого накладено арешт на майно ОСОБА_2 , останній повідомлено про підозру або вона є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, або до неї заявлено цивільний позов з боку будь-якої юридичної або фізичної особи, суду надано не було.

При цьому, заборона розпорядження майном, призводить до порушення Конституційних прав його власника.

Відповідно до ст. 13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).
Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
З урахуванням вище наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що за вказаних у клопотанні обставин, та того факту, що представник власника майна належним чином довів, що вилучене майно не використовувалося у незаконній діяльності, є особистою власністю особи, що не причетна до кримінального провадження і її вилучене майно не містить критеріїв вказаних у ст. 98 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку що необхідність в застосуванні арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.08.2019 р., на майно ОСОБА_2 , як заходу забезпечення кримінального провадження, на теперішній час відпала, в зв`язку з чим арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 107, 170-174 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту з майна, в рамках кримінального провадження №0001738 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 16.08.2019 р., в рамках кримінального провадження №0001738, а саме з ноутбуку фірми Acer, чорного кольору з кришкою синього кольору, SIN: 2009DJ0874, та зарядного пристрою до нього; мобільного телефону Samsung А5 білого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , з сім-картами Vadafone та Київстар.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

17.09.2021