Провадження №1-кс/369/2836/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Києві клопотання старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001575 від 04.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 303, ч. 2 ст. 303 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, у період з червня 2021 року по 22.10.2021 року ОСОБА_8 , маючи прямий умисел направлений на отримання доходу від сутенерства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині підстав задоволення статевих потреб та правил шлюбних відносин, систематично забезпечувала заняття проституцією повією ОСОБА_9 ,а саме надання останньою платних послуг сексуального характеру шляхом рекламування її послуг та звідництва.
Так, 04.10.2021 року близько 15 год. 45 хв. ОСОБА_8 , з метою отримання доходу від незаконної діяльності - сутенерства, створила умови для зустрічі повії ОСОБА_9 , яка дала добровільну згоду на це, із свідком ОСОБА_10 та за вимогою якого остання надала йому послугу інтимного характеру, а саме задовольнила його статеву пристрасть за грошову винагороду в розмірі сумі 1200 гривень, за адресою: квартира АДРЕСА_1 .
Після надання повією ОСОБА_9 послуг інтимного характеру за грошову винагороду, грошові кошти в сумі 1200 грн. отримала повія ОСОБА_9 для подальшого розподілення з ОСОБА_11 .
Крім того, встановлено, у період з червня 2021 року по 22.10.2021 року ОСОБА_8 , маючи прямий умисел направлений на повторне отримання доходу від сутенерства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині підстав задоволення статевих потреб та правил шлюбних відносин, систематично забезпечувала заняття проституцією повією ОСОБА_9 , а саме надання останньою платних послуг сексуального характеру шляхом рекламування її послуг та звідництва.
Так, 21.10.2021 приблизно о 20 год. 40 хв. ОСОБА_8 , з метою повторного отримання доходу від незаконної діяльності - сутенерства, створила умови для зустрічі однієї повії ОСОБА_9 , яка дала добровільну згоду на це із свідком ОСОБА_12 та за вимогою якого остання надала йому послугу інтимного характеру, а саме задовольнила його статеву пристрасть за грошову винагороду в розмірі сумі 1200 гривень, за адресою: квартира АДРЕСА_1 .
Після надання повією ОСОБА_9 послуг інтимного характеру за грошову винагороду, грошові кошти в сумі 1200 грн. отримала повія ОСОБА_13 для подальшого розподілення з ОСОБА_11 .
Крім того, встановлено, у період з червня 2021 року по 22.10.2021 року ОСОБА_8 , маючи прямий умисел направлений на повторне отримання доходу від сутенерства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нехтуючи моральними засадами суспільства в частині підстав задоволення статевих потреб та правил шлюбних відносин, систематично забезпечувала заняття проституцією повією ОСОБА_9 , а саме надання останньою платних послуг сексуального характеру шляхом рекламування її послуг та звідництва.
Так, 22.10.2021 року близько 16 год. 20 хв. ОСОБА_8 , з метою повторного отримання доходу від незаконної діяльності - сутенерства, створила умови для зустрічі повії ОСОБА_9 , яка дала добровільну згоду на це із свідком ОСОБА_14 та за вимогою якого остання надала йому послугу інтимного характеру, а саме задовольнила його статеву пристрасть за грошову винагороду в розмірі сумі 1200 гривень, за адресою: квартира АДРЕСА_1 .
Після надання повією ОСОБА_9 послуг інтимного характеру за грошову винагороду, грошові кошти в сумі 1200 грн. отримала повія ОСОБА_9 для подальшого розподілення з ОСОБА_11 .
Так, 22.10.2021 ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.
ОСОБА_15 23.10.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 303, ч. 2 ст. 303 КК України.
Таким чином, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 303, ч. 2 ст. 303 КК України, підозрюється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українка, громадянка України, не заміжня, не працююча, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судима.
Підозра ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 303, ч. 2 ст. 303 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема показаннями свідків ОСОБА_16 ; ОСОБА_10 , протоколом огляду інтернет ресурсу від 03.08.2021; протоколом огляду іптернет ресурсу від 03.08.2021; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 28.09.2021; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 04.10.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом обшуку від 22.10.2021 за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом обшуку від 22.10.2021 за місцем проживання свідка ОСОБА_9 яка надавала послуги сексуального характеру за вказівкою ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_4 , іншими матеріалами в своїй сукупності.
В поданому клопотанні слідчим зазначено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 303, ч. 2 ст. 303 КК України, найтяжчий з яких, відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до семи років.
У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваній ОСОБА_15 запобіжного заходу з метою забезпечення виконання нею перед органом досудового розслідування та судом покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КГІК України, та які вказують, що підозрювана може:
- переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_8 немає тісних соціальних зв`язків, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 з співмешканцем, не має постійного місця проживання, постійного законного джерела доходу, не одружена, стороною захисту ненадано жодних доказів, які б підтверджували наявність на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей та батьків похилого віку, тобто не має стійких соціальних зв`язків, а тому зможе в будь-який час змінити місце проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_8 користувалася декількома мобільними телефонами за допомогою яких здійснювала телефонні дзвінки та отримувала замовлення від клієнтів та в подальшому переадресовувала повією ОСОБА_9 для надання послуг сексуального характеру, які наданий час досудовим розслідуванням не знайдені;
- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Даний ризик обґрунтовується тим, що підозрювана проживає неподалік із свідком ОСОБА_9 яка надавала послуги сексуального характеру за замовленням ОСОБА_4 , та в подальшому надала покази відносно останньої, а також підозрюваній стали відомі анкетні дані та місце проживання інших свідків, та перебуваючи не під вартою, остання зможе незаконно впливати на свідків з метою зміни ними своїх показань та неявки в подальші судові засідання;
- вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик обгрунтовується тим, що підозрювана не має постійного законного джерела доходу, єдиний дохід заробітку підозрювана ОСОБА_4 має лише під час вчинення кримінального правопорушення, а саме зайняття сутенерством, тобто забезпечує зайняття проституцією іншими особами, та є реальні ризики того, що перебуваючи не під вартою, вона продовжить вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.
Враховуючи викладене, слідчий просить застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, з підстав, викладених в останньому.

В судовому засіданні підозрювана та її захисник щодо клопотання заперечували.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

В провадженні СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0001575 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 303,ч.2 ст.303 КК України, у якому ОСОБА_15 повідомлено про підозру.
Зі змісту доданих до клопотання документів вбачається причетність ОСОБА_4 до скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 303, ч.2 ст.303 КК України.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до ст. 12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього Кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
З аналізу зазначених норм слідує, що запобіжні заходи можуть застосовуватися, зокрема, до підозрюваного. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 42 КПК України).
Відповідно до ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Санкція ч. 2 ст. 194 КК України передбачає позбавлення волі на строк від 3до 10 років. Отже, виходячи із кваліфікацій кримінальних правопорушень ч. 2 ст. 194 КК України, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.
Разом з тим, на підставі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінальним провадження.
Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:
- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;
- чи наявні ризики кримінального провадження;
- індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України;
- чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України,не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
Разом з тим, коли йдеться про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слід також зважати на те, чи наявні у справі специфічні ознаки того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (наприклад, рішення у справі "Лабіта проти Італії" (980_009) (Labita v. Italy), N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV)
Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ, обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).
Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 КК України.
Досліджені матеріали у взаємному зв`язку з обставинами кримінальних правопорушень, дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри.
Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання, досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри. Підозра є обґрунтованою, вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням.

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак, вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.
Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;
- незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні;
- знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.303, ч.2 ст.303 КК України. Санкція частини даної статті відносять інкриміновані злочини до тяжких і передбачають покарання у виді позбавлення волі від 4 до 10 років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. Досудове розслідування як процедура, пов`язана з притягненням особи до відповідальності, не є статичною, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки такої особи, адже співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі робить цей ризик достатньо високим.
Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними в будь-який момент кримінального провадження.
Також досить вірогідним є заявлений ризик можливого впливу на потерпілого та свідків. Ризик незаконного впливу об`єктивізується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим. Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження і належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків кримінального провадження, слідчий суддя на підставі наданих сторонами матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності додаткові відомості щодо кримінального правопорушення та особи підозрюваного.
Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час обрання ОСОБА_15 запобіжного заходу враховує такі обставини:
- надані відомості свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 303, ч.2 ст.303 КК України;
- інкриміновані злочини КК України відносяться до тяжких і у разі визнання підозрюваного винуватим, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 10 років;
Щодо застосування найбільш суворого запобіжного заходу, то слідчий суддя зазначає наступне.

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у слідчого судді переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу.
Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).
Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі, у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 і 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачених п. 3 ч. 1 цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті.
Стороною обвинувачення не обґрунтовано, які саме обставини об`єктивно свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
В цьому кримінальному провадженні на даному етапі слідчий суддя не вбачає за доцільне застосовувати до підозрюваного найбільш суворий запобіжний захід, оскільки ризикам кримінального провадження можна запобігти, застосувавши відносно ОСОБА_4 цілодобовий домашній арешт.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово.
Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на неї на строк не більше двох місяців певні обов`язки.
Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись ст.176-178, 183, 194, 196, 205, 206 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
В задоволені клопотання старшого слідчого СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001575 від 04.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 303, ч. 2 ст. 303 КК України - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українки, громадянки України, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 59 діб, до 20 грудня 2021 року (включно).
Покласти на ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
- не відлучатися зі свого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді до суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
- утримуватися від спілкування з свідками у вказаному провадженні.
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.
Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_15 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено 27.10.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1