Справа № 162/214/20
Провадження № 1-кп/162/5/2021
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши кримінальне провадження № 0000045 про обвинувачення за частиною першою статті 240-1 Кримінального кодексу України (далі КК)

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , одруженого, утримує двоє дітей, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, учасника бойових дій, нагородженого відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції», нагрудним знаком Міністра оборони України «Знак пошани», несудимого,

встановив:

Формулювання обвинувачення.
Відповідно до обвинувального акта, який затверджено прокурором ОСОБА_3 , ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що у денну пору доби на початку вересня 2019 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у селі Ждань Зарічненського району Рівненської області, більш точне місце досудовим розслідуванням не встановлено, знайшов чорний поліетиленовий пакет, в якому знаходилось дорогоцінне каміння бурштину у стані сировини органогенного утворення природного походження загальною масою 589,90 грама ринковою вартістю 426,60 гривень. Після чого ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перевіз бурштин до свого місця проживання по АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав його із 01 січня 2020 року до 13 лютого 2020 року на шафі у кухонній кімнаті квартири до моменту його вилучення працівниками поліції під час санкціонованого обшуку.

Таким чином, за наведеної фабули кримінального правопорушення ОСОБА_6 обвинувачується за частиною першою статті 240-1 КК.

Показання учасників кримінального провадження у судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав, що 06 або 07 червня 2015 року їхав з друзями з риболовлі неподалік села Ждань Зарічненського району Рівненської області повз місце незаконного видобування бурштину. Там одночасно перебувало приблизно 300-400 чоловік. Сталася раптова паніка, люди почали втікати. Скориставшись моментом, з пластикової каністри, яка знаходилась на місці подій, обвинувачений взяв у жменю приблизно 300 грамів дрібного бурштину. Він відвіз каміння за місцем свого проживання у квартиру по АДРЕСА_1 та поклав у лоток з солоною водою для дезінфекції. Через деякий час він задекорував цим бурштином акваріум. Час від часу обвинувачений промивав бурштин. У лютому 2020 року під час обшуку частину каміння було виявлено у лотку на кухні. При цьому інша частина бурштину так і залишилась в акваріумі у кімнаті.

Свідки обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показали, що були залучені працівниками поліції для проведення обшуку у квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 у селі Любешівська Воля Любешівського району. Обшук фактично проводився оперативними працівниками у присутності слідчого. У ході обшуку зброї не знайшли, однак на кухні у невеликій ємності виявили бурштин, який слідчий спакував у сейф-пакет.

Дослідженням письмових доказів, відеозаписів суд встановив наступне.
Відповідно до рапорту старшого оперуповноваженого Ратнівського МРВ УСБУ у Волинській області майора ОСОБА_9 від 21 січня 2020 року він володів оперативною інформацією про зберігання ОСОБА_6 за місцем свого проживання у селі Любешівська Воля Любешівського району Волинської області малокаліберної гвинтівки, набоїв до неї та ручних гранат (а.с. 186).

Вказану інформацію було передано у Любешівський ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області відповідно до супровідного листа начальника Ратнівського МРВ УСБУ у Волинській області (а.с. 187).

Ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_10 від 31 січня 2020 року у кримінальному провадженні, яке внесено у Єдиний реєстр досудових розслідувань (далі ЄРДР) 22 січня 2020 року за № 0000020 за частиною першою статті 263 КК слідчим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , начальнику слідчого відділення ОСОБА_15 надано дозвіл на обшук житла та інших підсобних приміщень за місцем проживання ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_2 , власником яких на праві приватної власності є ОСОБА_16 , з метою виявлення і вилучення речей і предметів, які свідчать про злочинну діяльність, у тому числі бойової гранати «РГД-5», бойових патронів до нарізної зброї, малокаліберної гвинтівки (а.с. 67, 68).

Слідчим ОСОБА_11 12 лютого 2020 року у кримінальному провадженні № 0000020 за частиною першою статті 263 КК залучено для проведення обшуків оперативних працівників Ратнівського МРВ УСБУ у Волинській області, СКП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, працівників СКП та СРПП Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області (а.с. 183-185).

У протоколі обшуку від 13 лютого 2020 року, який складено слідчим СВ Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_12 , зазначено про залучення до цієї слідчої дії оперуповноваженого СКП Камінь-Каширського ВП майора поліції ОСОБА_17 , оперуповноваженого СКП Любешівського ВП старшого лейтенанта ОСОБА_18 , курсанта НАВС ОСОБА_19 , старшого інспектора РПОП ГУНП у Волинській області майора поліції ОСОБА_20 , оперуповноваженого Ратнівського МРВ УСБУ у Волинській області майора ОСОБА_9 , понятих. У ході проведення обшуку зазначених в ухвалі предметів та речей не виявлено. Однак, у кухонній кімнаті на полиці стінки виявлено пластиковий лоток об`ємом 1,5 літра, який наполовину заповнений камінням, схожим на бурштин, вагою приблизно 300-400 грамів (а.с. 147-148).

На долучених до протоколу обшуку відеозаписах зафіксовано як слідчий ОСОБА_12 у приміщенні Любешівського відділення поліції оголошує про участь у цій слідчій дії згаданих вище осіб. Обшук у квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 , у тому числі, проводиться оперуповноваженим СКП Любешівського ВП ОСОБА_18 , оперуповноваженим Ратнівського МРВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_9 Каміння, ззовні схоже на бурштин, виявив оперуповноважений УСБУ у Волинській області ОСОБА_9 (а.с. 152).

Відповідно до постанови слідчої ОСОБА_14 вилучене у ході обшуку за адресою по АДРЕСА_1 каміння, ззовні схоже на бурштин, визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0000035, яке внесено у ЄРДР 13 лютого 2020 року за частиною першою статті 240-1 КК (а.с.79).

Згідно з протоколом огляду речей від 13 лютого 2020 року слідчою ОСОБА_14 із застосуванням ваг із магазину «Олімп» у селі Зарудчі Любешівського району, з участю понятих встановлено, що вага вилученого у ОСОБА_6 бурштину-сирцю становить 584 грами (а.с. 82-86).

Ухвалою слідчої судді Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_21 від 18 лютого 2020 року накладено арешт на вилучене у ОСОБА_6 у ході обшуку 13 лютого 2020 року каміння бурштину-сирцю вагою 584 грами (а.с. 80-81).

Згідно з висновком судового експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ОСОБА_22 № 14 від 24 лютого 2020 року вилучене у ОСОБА_6 каміння є бурштином у стані сировини, що належить до дорогоцінного каміння органогенного утворення, загальною масою на момент дослідження 589,90 грама, ринковою вартістю 426,60 гривень (а.с. 88-91).

Мотиви суду щодо обвинувачення, яке є предметом цього судового розгляду.
Згідно з частинами першою-третьою статті 17 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Відповідно до статті 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частини першої статті 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Таким чином, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд доходить таких висновків.

З викладеного в обвинувальному акті формулювання обвинувачення слідує, що ОСОБА_6 ставиться у вину придбання, перевезення на початку вересня 2019 року та незаконне зберігання, починаючи з 01 січня по 13 лютого 2020 року, каміння бурштину у стані сировини органогенного утворення природного походження, загальною масою 589,90 грама, законність походження якого не підтверджується відповідними документами.

По епізоду придбання, перевезення ОСОБА_6 каміння бурштину суд враховує наступне.
Кримінальний Кодекс доповнено статтею 240-1 згідно із Законом № 402-IX від 19 грудня 2019 року, який набрав чинності 29 грудня 2019 року.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з частиною другою статті 4 КК кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною другою статті 5 КК встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

На момент вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому дій у частині придбання та перевезення бурштину на початку вересня 2019 року наведені діяння не визнавались кримінально караними, що з огляду на процитоване вище законодавство виключає можливість притягнення до кримінальної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_6 у частині обвинувачення про придбання та перевезення бурштину підлягає виправданню на підставі пункту 3 частини першої статті 373 КПК.

По епізоду зберігання ОСОБА_6 каміння бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами, суд дійшов таких висновків.
Факт незаконного зберігання бурштину обвинуваченим встановлено під час обшуку за місцем його проживання 13 лютого 2020 року, що зафіксовано у протоколі обшуку з відеозаписом (а.с. 147-152).

Відповідно до статті 86, частини першої статті 87 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 87 КПК суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, у випадку здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий уповноважений, зокрема, доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.

Частиною першою статті 236 КПК встановлено, що ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором. Для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку має право запросити спеціалістів. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Незалежно від стадії цієї слідчої дії слідчий, прокурор, інша службова особа, яка бере участь у проведенні обшуку, зобов`язані допустити на місце його проведення захисника чи адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, яка сформована у постанові від 29 січня 2019 року у справі № 466/896/17, виконання ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи за змістом частини першої статті 236 КПК покладається особисто на слідчого чи прокурора і не може бути доручене у порядку пункту 3 частини другої статті 40 КПК відповідним оперативним підрозділам. З метою одержання допомоги щодо питань, які потребують спеціальних знань, слідчий прокурор для участі в обшуку мають право залучити спеціалістів, однак це не звільняє слідчого, прокурора від обов`язку особисто проводити обшук. Якщо обшук проводять інші особи, окрім слідчого чи прокурора, то це слід вважати суттєвим порушенням умов обшуку, результати якого відповідно до статей 86, 87 КПК не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень і суд не може посилатися на них як на доказ при ухваленні обвинувального вироку.

Як вбачається з досліджених у ході судового розгляду письмових доказів дозвіл на обшук за місцем проживання обвинуваченого було надано ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 30 січня 2020 року слідчим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , начальнику слідчого відділення ОСОБА_15 ( а.с. 67, 68).

Слідчий ОСОБА_11 залучив для проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_2 оперативних працівників Ратнівського МРВ УСБУ у Волинській області, СКП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області, працівників СКП та СРПП Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області. Виявив бурштин у ході обшуку оперуповноважений Ратнівського МРВ УСБУ у Волинській області майор ОСОБА_9 (а.с. 147-152, 183-185).

Таким чином, аналізуючи фактичні обставини кримінального провадження, законодавство, враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд констатує, що при проведенні обшуку за місцем проживання обвинуваченого було порушено його суттєві умови, що дає підстави визнати недопустимим як доказ протокол обшуку. У зв`язку із цим судом визнаються недопустимими і результати вказаної слідчої дії.

Інших допустимих доказів зберігання ОСОБА_6 бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами, суду не подано. Визнання обвинуваченим цього факту у контексті положень статей 17, 91 КПК не дає підстав для ухвалення обвинувального вироку.

Таким чином, у цій частині обвинувачення кримінальне провадження підлягає закриттю із виправданням обвинуваченого на підставі пункту 1 частини першої статті 373 КПК.

Вирішення питання про процесуальні витрати, речові докази та запобіжні заходи.
Розмір витрат за залучення експерта складає 785,05 гривень (а.с. 93), які у зв`язку із виправданням обвинуваченого відповідно до статті 124 КПК необхідно компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Будь-які інші відомості про процесуальні витрати суду не подано.

У кримінальному провадженні визнано речовим доказом каміння бурштину загальною масою 589,90 грама (а.с. 79). З огляду на показання обвинуваченого, які вказують на незаконність походження дорогоцінного каміння, суд вважає за доцільне передати його Державному сховищу дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння для зарахування до Державного фонду дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України, що не суперечитиме пункту 3 частини дев`ятої статті 100 КПК.
Запобіжні заходи до ОСОБА_6 не застосовувались.
Керуючись статтями 370, 373, 374 КПК, суд
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за частиною першою статті 240-1 Кримінального кодексу України по епізоду придбання та перевезення бурштину на початку вересня 2019 року та виправдати на підставі пункту 3 частини першої статті 373 Кримінального процесуального кодексу України за відсутністю у діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за частиною першою статті 240-1 Кримінального кодексу України по епізоду зберігання у період з 01 січня 2020 року до 13 лютого 2020 року бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами, та виправдати на підставі пункту 1 частини першої статті 373 Кримінального процесуального кодексу України за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа.
Судові витрати за залучення експерта у зв`язку із проведенням гемогологічної експертизи у сумі 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень 05 копійок компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Речовий доказ: каміння бурштину загальною масою 589,90 грама передати Державному сховищу дорогоцінних металів і дорогоцінного каміннядля вирішення питання про зарахування його до Державного фонду дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку, надіслати його копію не пізніше наступного дня.
На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення можуть бути подані апеляції до Волинського апеляційного суду через Любешівський районний суд Волинської області.

Суддя ОСОБА_1