САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 135/711/21
1-кс/206/42/22
УХВАЛА
Іменем України

31 січня 2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі заяву обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003337 справа №135/711/21 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_11 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_12 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне №0003337 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_11 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_12 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 190 КК України.
26.01.2022 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулася обвинувачена ОСОБА_3 із заявою про відвід судді ОСОБА_4 обґрунтовуючи заяву тим, що під час розгляду вищезазначеного кримінального провадження у неї виникли сумнів щодо розгляду кримінального провадження суддею Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 неупереджено, законно, керуючись нормами закону, принципами моралі, неупередженості, законності, обґрунтованості, справедливо та незалежно, оскільки суддя ОСОБА_4 в прийнятих ним рішеннях висловлює протиріччя сам собі, своїм переконанням, доводам та міркуванням, законним підставам, ігноруючи передбаченим законодавством всі норми права та законодавство. Суддею ОСОБА_4 допущено багато порушень ведення розгляду кримінального провадження. Судом не винесено ухвали про порядок дослідження доказів у кримінальному провадженні, в чому вона також вбачає порушення норм ч.1 п.4 ст.75 КПК України про неупередженість судді. У всіх винесених ухвалах суддя ОСОБА_4 зазначає про складність та об`єм кримінального провадження, однак поспішає, як найшвидше провести розгляд кримінального провадження приймаючи поспішні, незаконні, упереджені рішення. Неодноразові грубі порушення суддею ОСОБА_4 призвели до того, що вона втратила довіру та не сприймає ведення судового розгляду кримінального провадження цим суддею, як професійним, неупередженим та справедливим. Також нею було направлено до суду клопотання про участь у судовому засіданні 26.01.2022 о 13:00 год. в режимі відеоконференції за станом здоров`я та віддаленістю міста, де вона проживає та міста, де проводиться розгляд кримінального провадження. Однак суддею ОСОБА_4 18.01.2022 їй було відмовлено в задоволенні клопотання. Такі дії судді підтверджують його особисту відносно неї неприязнь, упередженість, незаконність дій та прийняття законних рішень у кримінальному провадженні. У зв`язку з викладеними обставинами заявляє судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 відвід.

ОСОБА_3 в судове засідання заявник не з`явилась. Через електронну пошту надіслала на адресу суду заяву про розгляд заяви без її участі.

Інші учасники кримінального провадження з невідомих суду причин не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Враховуючи доводи заявника, викладені в заяві про відвід судді, проаналізувавши норми КПК України, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні заяви про відвід судді з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.80 КПК України відвід судді може бути заявлений на підставах, передбачених статтями 75, 76 КПК України.
За приписами ч.4 ст.80 КПК України заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.
Згідно з ч.1 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
В силу ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
Статтею 75 КПК України передбачений вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого ,цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 КПК України визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
За змістом ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), заява № 9186/80, рішення від 26.10.1984 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що «навіть видимість може бути важливою» … «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (п.26). Тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.
У справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини вказує на те, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
Також Європейський суд у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Згідно зі ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
Відповідно до п.1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.
Водночас слід враховувати те, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.
За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що заявлений обвинуваченою ОСОБА_3 відвід судді ОСОБА_4 не містить належних, достатніх та допустимих доказів, які б вказували на упередженість судді, тобто свідчили про наявність обґрунтованих правових підстав для його відводу. Доводи ОСОБА_3 щодо наявності сумнівів в неупередженості головуючого ґрунтуються на її суб`єктивній думці та є такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.
На підставі викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 та вважає, що у задоволенні зазначеної заяви, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 75, 81, 372 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

У задоволенні відводу ОСОБА_3 заявленого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1