Ухвала
іменем України
25 листопада 2021 року

м. Київ
Справа № 752/14355/20
Провадження № 51-3585 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року щодо нього,
в с т а н о в и в:
Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 липня 2021 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю скарги вимогам

ст. 427 КПК України.
У наведеній ухвалі, зазначалися допущені засудженим недоліки його касаційної скарги, зокрема те, що касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 містить протиріччя щодо оскаржуваних ним судових рішень. Так, у вступній частині скарги засуджений зазначав, що касація подана на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року, якою залишено без змін ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2020 року про повернення заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 жовтня 2001 року. При цьому засуджений просив скасувати вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 жовтня 2001 року та ухвалу Верховного Суду України від 22 лютого 2002 року щодо нього.
До того ж, засуджений не наводив належних доводів, які могли би бути підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції з огляду на положення ст. 438 КПК України.

Засудженому ОСОБА_4 було роз`яснено, що в разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
На виконання вимог вказаної ухвали засуджений надіслав до Верховного Суду повторну касаційну скаргу.
Так, у повторній скарзі ОСОБА_4 вказав, що оскаржує ухвалу Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року щодо нього, просить скасувати вказане судове рішення та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Проте, як убачається зі змісту повторної касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 , не всі вказані в ухвалі недоліки, усунуто, а відтак вимог ст. 427 КПК України заявником не дотримано.
Формально посилаючись на практику ЄСПЛ та зазначаючи про недоліки передбаченого національним законодавством механізму перегляду вироків, які набрали законної сили, засуджений по суті не наводить жодних підстав для скасування або зміни ухвали Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року щодо нього при розгляді справи в суді касаційної інстанції з огляду на положення ст. 438 КПК України.
Його скарга не містить посилання на конкретні порушення закону, які, на його думку, були би допущенні апеляційним судом при винесенні оскаржуваного ним судового рішення, та аргументів на обґрунтування кожної позиції.
Оскільки в установлений строк засуджений ОСОБА_4 не усунув недоліків касаційної скарги, залишеної без руху в установлений строк, його скарга підлягає поверненню відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.
Згідно з ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргузасудженогоОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року з усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3