Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 482/2303/18
Провадження № 1-кп/490/950/2019
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, здобув неповну середню освіту, виконує будівельні роботи на підприємстві "Декорбуд", мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 15 - частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. В ніч з 03 на 04 серпня 2018 року ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_7 /який є засудженим за вчинення цього злочину вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2019 року/ перебували біля будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось у підсобному приміщенні, розташованому за вищевказаною адресою, власником якого являється ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, шляхом зняття навісного замка, таємно проникли у підсобне приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Після чого ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно викрали 2 банки з малиновим повидлом об`ємом по 0,5 л. кожна, 4 банки з салатом, зробленим з синіх-кабачків об`ємом по 0,5 л. кожна, гайковий ключ розміром 17 (рошково-накидний), металеві плоскогубці, металеві бокові кусачки, металеву викрутку та 2 ножа для відкриття консервов.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 під час вчинення злочину помітив та затримав власник вищевказаного підсобного приміщення ОСОБА_8 , який стояв біля багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

2. В ніч з 19 на 20 серпня 2018 року ОСОБА_4 , ОСОБА_9 /який є засудженим за вчинення цього злочину вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 травня 2020 року/, а також - ОСОБА_10 та ОСОБА_7 /які є засудженими за вчинення цього злочину вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2019 року/ перебували на зупинці громадського транспорту в м. Нова Одеса Миколаївського району Миколаївської області. В цей час у них виник умисел на таємне викрадення чужого майна з магазину "Сільмаг", що розташований за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, м. нова Одеса, вул. Торгова, 11-А, власником якого являється ОСОБА_11 .

Після чого ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 вступили між собою в злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна з вищевказаного магазину. Для досягнення поставленої мети ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 вступили між собою в злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна з вищевказаного магазину. Для досягнення поставленої мети ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 розподілили між собою ролі та віднайшли знаряддя для вчинення злочину, а саме ОСОБА_4 віднайшов дерев`яну палицю для вибиття скла у вікні магазину.

Після чого ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 пішли до приміщення магазину "Сільмаг", що розташований за адресою: Миколаївська область, миколаївський район, м. Нова Одеса, вул. Торгова, 11-А.

Перебуваючи біля вказаного вище магазину, реалізуючи раніше виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишились поруч з магазином, спостерігаючи за оточуючою обстановкою, попередньо переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, а ОСОБА_4 та ОСОБА_10 в цей час за допомогою заздалегідь заготовленої дерев`яної палиці розбили встановлене скло вікна у приміщенні магазину та відігнули металеву решітку.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 через утворений отвір у вікні проник у приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де в приміщенні магазину помітив продукти харчування, пляшки з горілкою та сигарети, які почав передавати через отвір у вікні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , які в цей час перебували на вулиці біля магазину.

Утримуючи викрадене при собі, ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальні збитки на суму 8.149,20 грн.

3. В ніч з 20 на 21 серпня 2018 року ОСОБА_4 , ОСОБА_9 /який є засудженим за вчинення цього злочину вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 травня 2020 року/ та ОСОБА_7 /який є засудженими за вчинення цього злочину вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2019 року/ перебували в с. Новопетрівське Миколаївського /на той час - Новоодеського/ району Миколаївської області. В цей час у них виник умисел на таємне викрадення чужого майна з продуктового кіоску, що розташований за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Повопетрівське, на перехресті вул. Кобера та Петра Могили, власником якого являється ОСОБА_13 .

Після чого ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вступили між собою в злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна з вищевказаного кіоску.

Для досягнення поставленої злочинної мети ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 розподілили між собою злочинні ролі та пішли до приміщення продуктового кіоску, що розташований за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Новопетрівське, на розі вулиць Кобера та Петра Могили.

Перебуваючи біля вказаного вище кіоску, реалізуючи раніше виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_9 залишився неподалік від кіоску спостерігати за оточуючою обстановкою. В свою чергу ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою осіб з ОСОБА_7 , шляхом пошкодження залізних та пластикових вхідних дверей кіоску заздалегідь заготовленим кухонним ножем, таємно проникли у приміщення кіоску, розташованого на перехресті вул. Кобера та АДРЕСА_4 , де в приміщенні кіоску помітили грошові кошти в сумі 10.238 грн. та ланцюжок з срібла вартістю 1.080 грн.

Далі ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вилізли з кіоску та разом з ОСОБА_9 відійшовши на декілька метрів, розподілили між собою викрадені грошові кошти, ОСОБА_4 викрадений ланцюжок з срібла залишив собі.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 спричинили потерпілому ОСОБА_13 матеріальні збитки в сумі 11.318 грн.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений

1. Кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд враховує, що:

-відповідно до статті 32 Кримінального Кодексу України, пункту 3 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки" /надалі - Пленуму/ неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони передбачені тією самою частиною тієї самої статті Особливої частини Кримінального Кодексу України утворюють повторність злочинів;
-відповідно до абзацу 2 пункту 7 Пленуму у разі, якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального Кодексу України із зазначенням повторності
злочинів у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуючої ознаки відповідних злочинів;
-відповідно до абзацу 2 пункту 7 Пленуму якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 Кримінального Кодексу України повинні отримувати окрему кваліфікацію.

-відповідно до частини 1 статті 33 Кримінального Кодексу України сукупністю злочинів визнається вчинення особою двох або більше злочинів, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу. До того ж, відповідно до роз`яснень, що містяться у абзаці 2 пункту 8 Пленуму сукупність утворюють також злочини, передбачені однією і тією ж статтею або частиною статті Особливої частини Кримінального Кодексу України, якщо вони мають різні стадії
Таке доводить, що:
-кваліфікація усіх вчинених обвинуваченим злочинів, що передбачені однією частиною відповідної статті Кримінального Кодексу України та реалізація злочинного наміру під час вчинення яких досягла однієї й той же стадії, має здійснюватись за однією частиною відповідної статті із зазначенням кваліфікуючих ознак усіх злочинів, що утворюють сукупність, та такої кваліфікуючої ознаки, як повторність;
-інші злочини, вчинені тим же обвинуваченим, або злочини, реалізація злочинного наміру під час вчинення яких досягла інших стадій, мають отримувати самостійну кваліфікацію.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд також враховує вимоги частини 1 статті 337 КПК України, відповідно до яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту; зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення може здійснюватись судом лише у випадку, якщо це покращує становище особи, відносно якої здійснюється кримінальне провадження, а в інших випадках - лише за ініціативою прокурора шляхом зміни обвинувачення в суді.

2. Таке дозволяє кваліфікувати дії ОСОБА_4 таким чином.

2.1. В цьому випадку згідно обвинувального акту та умов угоди про визнання винуватості дії ОСОБА_4 по епізоду від 3-4 серпня 2018 року кваліфіковані за частиною 2 статті 15 - частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Наявність об`єктивної сторони закінченого замаху на крадіжку та визначеної державним обвинуваченням кваліфікуючої ознаки крадіжки, а саме - її вчинення з проникненням у житло - знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи.

Разом з цим, така кваліфікуюча ознака, як вчинення крадіжки за попередньою змовою групою осіб - державним обвинуваченням під час остаточної кваліфікації дій обвинуваченого не вказана; вийти за межі висунутого обвинувачення в цьому випадку суд не вправі.

За такого цим вироком по цьому епізоду ОСОБА_4 притягається до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 - частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - за закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у інше приміщення.

2.2. Дії ОСОБА_4 по решті епізодів згідно обвинувального акту та умов угоди кваліфіковані за однією частиною однією статті Кримінального Кодексу України. але -окремо.
Але таке прямо суперечить наведеним вище вимогам статті 32 Кримінального Кодексу України та Пленуму, відповідно до яких ці дії мають кваліфікуватись за однією частиною відповідної статті із зазначенням кваліфікуючих ознак усіх злочинів, що утворюють сукупність, та такої кваліфікуючої ознаки, як повторність.
За такого цим вирокам за дії ОСОБА_4 по епізодам від 19-20 серпня 2018 року та від 20-21 серпня 2018 року він притягається до кримінальної відповідальності лише за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням в інше приміщення, вчинену повторно.

Повторне з посилання на частину 3 статті 185 Кримінального Кодексу України з висунутого ОСОБА_4 обвинувачення слід виключити.

3. При цьому суд враховує, що притягнення ОСОБА_4 до відповідальності саме за нормами, за якими його дії кваліфіковані судом, відповідає умовам укладеної між ним та прокурором угоди.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

1. Під час судового розгляду - 12 жовтня 2021 року - між обвинуваченим та прокурором була укладена угода про визнання винуватості.
При цьому усі потерпілі надали прокурору письмову згоду на укладання такої угоди.

2. На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним
Так, судом обвинуваченому роз`яснені права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, зокрема - його право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також наслідки укладання угоди.
Проте обвинувачений, усвідомивши свої права у суді та наслідки укладання угоди, свою винуватість визнав, скористатись правом на розгляд справи у повному обсязі не побажав та наполягав на затвердженні укладеної під час судового розгляду угоди.

3. Судом також встановлено, що розумні підстави для сумнівів у тому, що ОСОБА_4 вчинював діяння, із приводу яких укладена угода, є відсутніми.

До того ж, викладені обвинуваченим та прокурором умови угоди не суперечать вимогам закону, законодавство допускає укладання угод по справам цієї категорії; умови угод відповідають інтересам суспільства та не порушують права та інтереси сторін та інших осіб.

Отже, заявлена угода підлягає затвердженню судом.

За такого, суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин доведеною.

Мотиви призначення покарання.

1. Сторонами угоди узгоджене покарання:
-за частиною 2 статті 15 - частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді 3 років позбавлення волі;

-за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді 3 років 06 місяців позбавлення волі

На виконання вимог ст. 474 КПК судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.

До того ж, узгоджені сторонами види та міра покарання відповідають санкціям відповідних статей кримінального Кодексу України.

Відповідно до частини 5 статті 65 Кримінального Кодексу України за такого суд має за кожний із злочинів, за які обвинувачений засуджується цим вироком, призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.

2. Далі суду належить призначити обвинуваченому покарання за сукупністю цих злочинів.
Відповідно до частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України у такому разі суд має призначити покарання із застосуванням принципів поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного або часткового складання призначених покарань.
Сторонами угоди узгоджене призначення покарання із застосуванням принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Таке відповідає загальним засадам призначення покарання.
Так, відповідно до приписів пункту 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує данні про її особу, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
В зв`язку із цим суд враховує, що вчинені ОСОБА_4 злочини є проявом одного й того ж явища - а саме - того, що він залишився фактично поза батьківським впливом, що суттєво ускладнило його адоптацію у суспільстві.

Отже, покарання за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_4 засуджується цим вироком, слід призначити із застосуванням запропонованого сторонами принципу, тобто - у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 06 місяців.

3. Сторонами також узгоджено звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням.
Відповідно до частини 2 статті 75 Кримінального Кодексу України за такого обвинуваченого слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням.

4. Відповідно частини 3 статті 75 Кримінального Кодексу України у випадку звільнення особи від відбування покарання з випробуванням суд встановлює іспитовий строк, зі сплиненням якого засуджений звільняється від покарання у разі невчинення протягом цього строку нового злочину та виконання покладених на нього обов`язків.

5. Вирішуючи питання про тривалість іспитового строку, який має бути встановленим для ОСОБА_4 , суд, керуючись частиною 2 пункту 17 Постанови № 5 від 16 квітня 2004 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх" враховує, що така тривалість встановлюється в межах від одного до двох років з урахуванням визначеного судом строку позбавлення волі, а також даних про особу засудженого й інших обставин справи.

В зв`язку із цим суд відзначає, що в цьому випадку ОСОБА_4 призначається покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 06 місяців, в той час як максимальна тривалість позбавлення волі, у разі звільнення засудженого від відбування покарання становить 5 років.

До того ж, з моменту вчинення ОСОБА_4 останнього з злочинів, за які він притягається до відповідальності, до моменту ухвалення цього вироку вже сплило більше за 3 роки, протягом яких нових злочинів обвинувачений не вчинив, чим довів можливість самостійного виправлення своєї поведінки.

До того ж, матеріали справи доводять, що вчинення обвинуваченим злочинів є пов`язаним з відсутністю контролю за його діями. За такого, результати встановлення відповідного контролю (що передбачені статтею 76 Кримінального Кодексу України) стануть зрозумілими за достатньо короткий проміжок часу.

Оцінюючи наведене у сукупності, суд вважає, що обвинуваченому слід встановити іспитовий строк тривалістю в 1 рік.

6. Перебіг іспитового строку слід рахувати з моменту проголошення цього вироку.

7. Звільняючи обвинуваченого від покарання з випробуванням, суд керуючись приписами статтей 75, 76, 104 Кримінального Кодексу України, вважає за необхідне покласти на нього обов`язки передбачені частиною 1 статті 76 цього Кодексу.

Отже, обвинуваченому слід призначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 1 рік та поклавши на нього обов`язки :
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи.

Речові докази та судові витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався та клопотання про його застосування не подавалось.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12 жовтня 2021 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбаченого частиною 2 статті 15 - частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України.
Призначити ОСОБА_4 покарання:
-за частиною 2 статті 15 - частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;
-за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 06 місяців.
На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України, за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_14 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 03 /три/ роки 06 /шість/ місяців
На підставі статтей 75, 104 Кримінального Кодексу України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_15 =

12.10.2021