Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2231/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_6
представника потерпілої: ОСОБА_7
прокурора: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000508 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 липня 2021 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , пенсіонера, інваліда 3 групи загального захворювання, раніше несудимого,

- за ч. 2 ст. 125 КК України на 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід засудженому не обирався.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 659 (шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 95 копійок матеріальної шкоди та 10 000 (десять тисяч) гривень моральної шкоди.
Речові докази: дерев`яну биту, передану на зберігання в кімнату схову речових доказів Новоград-Волинського ВП - знищено.

встановила:

Як встановив суд, 19 квітня 2019 року близько 19 години між ним та ОСОБА_9 , які знаходилися на присадибній ділянці поблизу будинку по АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин розпочалася сварка, в ході якої у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на умисне заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 дерев`яною битою, яку попередньо взяв в себе вдома, умисно наніс лежачій на землі потерпілій 2 удари по тулубу, удар по правій руці, удар по правій сідниці, 2 удари по правій нозі. Внаслідок неправомірних умисних дій, ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_9 , згідно висновку експерта № 377 від 30 травня 2019 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді: забою правої гомілки із великим синцем на передньо-бокових поверхнях правої гомілки у верхній, середній та середньо-нижній частинах та легкі тілесні ушкодження у вигляді: синців на зовнішньо-задній поверхні правого плеча у середній частині, в ділянці зовнішньої частини правої сідниці на межі із зовнішньою поверхнею верхньої частини правого стегна, на зовнішній поверхні правого стегна у середній частині, забою грудної клітини із синцем на задньо-правій поверхні грудної клітини на рівні 9-10 ребер.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, призначити йому більш м`яке покарання, а саме покарання у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. та зменшити суму відшкодування моральної шкоди, стягнутої на користь потерпілої ОСОБА_9 до 1 000 грн.

На його думку судом не враховано протиправну поведінку потерпілої, досудову доповідь органу пробації про те, що він не становить високої небезпеки для суспільства, стан його душевного хвилювання та позитивні характеризуючі дані.

Вважає, що розмір присудженої моральної шкоди є явно не співмірним з негативними наслідками морального характеру від його протиправних дій.

В своєму позові ОСОБА_9 не обґрунтовує розміру заявленої моральної шкоди.

В запереченні потерпіла ОСОБА_9 зазначає, що вирок суду щодо ОСОБА_6 є законним та ухвалений у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства. Просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора та представника потерпілої, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України.

Суд першої інстанції проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності прийшов до висновку, що вони є логічними і послідовними, доповнюють одне одного, узгоджуються між собою та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами, погоджується з таким висновком і колегія суддів.

Доводи обвинувачуваного ОСОБА_6 про те, що вчинення злочину відбулось під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними або аморальними діями потерпілої, яка разом з чоловіком самовільно проникли на його приватну територію та влаштували сварку та штовханину із його хворою матір`ю є голослівними, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що йому або його матері потерпілою або її чоловіком були нанесені будь які тілесні ушкодження.

Разом з тим, ОСОБА_6 діючи умисно спричинив потерпілій, яка є жінкою тілесні ушкодження використовуючи дерев`яну биту завдавши шість ударів по тулубу, кінцівках, сідниці, коли вона жодної загрози йому чи його матері не представляла, а лежала на землі.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених; особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції вказаних вимог Закону дотримався.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 на переконання колегії суддів призначено в межах санкції ч.2 статті 125 КК України із врахуванням вимог ст.65 КК України. При його визначенні, як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При ухваленні вироку, судом першої інстанції, також враховано особу обвинуваченого, який раніше несудимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, пенсіонер, інвалід 3 групи загального захворювання, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем проживання скарг не надходило, вину визнав частково, щиро розкаявся у вчиненому, заявлений цивільний позов визнав частково, думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні обвинуваченого.

Одночасно, апеляційний суд визнає необґрунтованими вимоги скарги обвинуваченого щодо можливості призначення покарання у виді штрафу, оскільки покарання у виді штрафу хоч і вважається більш м`яким, однак таке покарання підлягає реальному виконанню, тоді як за оскаржуваним вироком суду обвинуваченого було звільнено від відбування призначеного покарання на підставі статті 75 КК України. Відповідно до усталеної судової практики заміна покарання, до якого застосована стаття 75 КК України, покаранням, яке належить відбувати реально, становить погіршення становища засудженого.

Відповідно до положень ч.1 ст.420 КПК обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

У даному кримінальному провадженні про погіршення становища просить сам обвинувачуваний, що суперечить вище вказаним нормам кримінального процесуального закону.

Даний висновок узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, які викладені в постановах від 06.11.2018 року у справі №166/938/17 (провадження №51-4217км17) та від 25.02.2021 року у справі №730/217/19 (провадження №51-1003ск21).

З матеріалів справи вбачається, що у даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_9 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь матеріальної шкоди, в розмірі 659, 95 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн. (а.с. 13-15), який судом задоволено частково та стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілої 659.95 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грв. моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , а зокрема визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, яке підлягає стягненню з обвинуваченого суд в повній мірі врахував характер та обсяг заподіяних фізичних та моральних страждань їх тривалість, можливість відновлення попереднього стану, ступінь вини та інші обставини справи, на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин провадження, при цьому суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Підстав для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди про, що просить обвинувачуваний ОСОБА_6 колегія судів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

повстановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 липня 2021 року щодо нього - без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: