Справа № 195/846/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2022 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

особи, відносно якої подано клопотання, ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Марганець в залі суду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному 16 лютого 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 серпня 2018 року, близько 03:00 години, ОСОБА_7 прийшов за місцем мешкання ОСОБА_4 , до будинку АДРЕСА_1 . Перебуваючи у гостях у будинку за вищевказаною адресою ОСОБА_7 приліг на диван та заснув. Свої речі барсетку, в якій мобільний телефон Doоdgеe X-53 та грошові кошти у сумі 2300 грн ОСОБА_7 залишив на підвіконні кімнати. В цей час, тобто 24 серпня 2018 року о 10.00 годині ОСОБА_4 виявив на підвіконні кімнати барсетку та, скориставшись тим, що ОСОБА_7 міцно спав та будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів, викрав грошові кошти у сумі 2300 грн та мобільний телефон Doоdgеe X-53, загальною вартістю 1981,56 грн., якими розпорядився на власний розсуд, спричинивши тим самим матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 4281,56 грн.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що суспільно небезпечне діяння вчинене ОСОБА_4 у стані, що може свідчити про його неосудність.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 05 вересня 2019 року № 168 ОСОБА_4 у період інкримінованого йому діяння і в теперішній час виявляє хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості зі значним порушенням емоцій та поведінки. За своїм психічним станом в період, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

В зв`язку з чим слідчий звернувся до суду про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Захисник не заперечував проти клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру

Законний представник ОСОБА_4 мати, ОСОБА_5 , підтвердила суду, що син має психічне захворювання, однак заперечувала проти госпіталізації сина в психіатричну лікарню.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, інших учасників судового розгляду, суд вважає, що для застосування у відношенні ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру є всі підстави, передбачені ст.513 КПК України.

Так, в судовому засіданні ОСОБА_4 факт крадіжки грошей та телефону у потерпілого ОСОБА_7 визнав повністю, надав показання, якими підтвердив фактичні обставини вчиненого діяння, та пояснив суду, що ОСОБА_7 є його знайомим і заборгував йому гроші в сумі 800 гривень. Коли ОСОБА_7 прийшов до нього в гості і заснув, він взяв барсетку, з нею поїхав до м.Марганець. З барсетки взяв гроші 2300 грн., телефон (назву не пам`ятає). Барсетку та телефон, який був в неробочому стані, викинув, а гроші потратив. Гроші в сумі 2300 грн. він повернув ОСОБА_7 .

Враховуючи визнання ОСОБА_4 своєї вини, за відсутності заперечень з боку прокурора, законнного представника потерпілого та його захисника, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом особи, стосовно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, і дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують вказану особу. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про неможливість оскарження ними визнаних обставин в апеляційному порядку.

За результатами допиту ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що суспільно небезпечне діяння, з приводу якого здіснюється кримінальне повадження, мало місце, вчинене ОСОБА_4 , і його дії належить кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно п.1 ч.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ст.19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта № 168 від 05 вересня 2019 року ОСОБА_4 у період інкримінованого йому діяння і в теперішній час виявляє хронічне психічне захворювання у формі легкої розумової відсталості зі значним порушенням емоцій та поведінки. За своїм психічним станом в період, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він не міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними (т.2 а.с.81-84).

Тобто, ОСОБА_4 в період інкримінованих йому дій був, і в теперішній час є неосудним.

Враховуючи вищевикладене, та ту обставину, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, вчинено ОСОБА_4 в стані неосудності, суд вважає, що з метою запобігання вчинення останнім суспільно-небезпечних діянь, слід застосувати до нього примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Вирішуючи питання щодо заходу медичного характеру, суд бере до уваги те, що відповідно до ст.12 КК України суспільно небезпечне діяння, скоєне ОСОБА_4 , відноситься до проступків, ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання скарг на нього не надходило, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Матір належним чином опікується сином, просила не застосувати заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації.

Разом з тим, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 168 від 05 вересня 2019 року ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру саме у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Частиною 3 ст.94 КК України передбачено, що госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про застосування щодо ОСОБА_4 примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом відповідно до п.2 ч.1 ст.94 КК України.

Потерпілому ОСОБА_7 суспільно небезпечними діями ОСОБА_4 завдано майнову шкоду в розмірі 4281,56 грн., яку відшкодовано повністю.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 649/19 від 22 лютого 2019 року складають 300,00 грн.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України витрати на залучення експерта суд відносить на рахунок держави.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.19, 20, 93, 94, 96 КК України, ст. ст. 362, 371, 372, 503, 508, 512, 513, 516 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 16.02.2019 за вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР.

Відповідно до ст.533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання ухвали суду в частині доставлення ОСОБА_4 до лікувального закладу після набрання законної сили покласти на начальника відділення поліції № 3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1