Справа № 372/2547/19
Провадження № 1-кп-22/22
В И Р О К
іменем України

18 січня 2022 року Обухівський районний суд Київської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

захисника ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13

представника потерпілого ОСОБА_14

потерпілого ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000241 від 03.04.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кагарлик, Київської область, українця, громадянина України, який являється фізичною особою-підприємцем, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
03 березня 2019 року близько 06 год. 30 хв., ОСОБА_13 перебуваючи на території ринку «Ранковий», що розташований за адресою: Київська обл., м. Обухів, вул. Каштанова, буд. 14-А, на ґрунті особистих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_15 , в ході конфлікту діючи з метою заподіяння останньому тілесних ушкоджень, передбачаючи протиправний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у виді тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілого ОСОБА_15 та умисно наніс один удар кулаком правої руки в ліву сторону обличчя, внаслідок чого ОСОБА_15 , упав назад та вдарився правою стороною голови об асфальтне покриття. Відповідно до висновку експерта № 94 від 26.06.2019 року, у ОСОБА_15 , виявлене тілесне ушкодження у вигляді забитої рани голови. Вказане тілесне ушкодження утворилось від дії тупого твердого предмета і за ступенем тяжкості кваліфікується як легке тілесне ушкодження, яке потягло короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав, та суду показав, що між ним та потерпілим раніше існував конфлікт за місце на базарі. В той день його син повинен був торгувати на місці коло потерпілого. Потерпілий став так, що його син не зміг заїхати, між сином та зятем потерпілого виник конфлікт. Йому зателефонував син і сказав що родина ОСОБА_15 не дає йому стати на своє торгівельне місце. Коли він приїхав то підійшов до ОСОБА_15 , той почав відходити назад перечепився і впав. Дочка потерпілого кричала щоб останній лежав і не вставав до приїзду швидкої. Ініціатором конфлікту був потерпілий, йому жодних ударів він не наносив. Між ними була відстань 3-5 метрів, коли той впав. Спочатку приїхала швидка, а потім поліція. Його дружина поїхала з потерпілим до лікарні.

Цивільний позов також не визнав, оскільки тілесних ушкоджень не наносив.
Не дивлячись на невизнання своєї провини, винуватість ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_15 суду показав, що 03.03.2021 року торгував на ринку «Ранковий» в м. Обухів та побачивши обвинуваченого ОСОБА_13 повернувся до нього спиною, оскільки не хотів з ним спілкуватись. Отримавши удар в область голови знепритомнів та прийшов до тями лише в лікарні. Удар отримав зненацька ззаду, та хто його наніс не бачив. Швидку допомогу викликали люди, що торгували на ринку та повідомили, що удар наніс йому саме ОСОБА_13 .. Він в Обухівській лікарні провів близько трьох годин, рана на голові була відкрита та її зашивали. Після надання йому медичної допомоги поїхав за місцем проживання. З обвинуваченим ОСОБА_13 вони конфліктували за місце на ринку. Торгівлю здійснював за місцем, що йому вказав представник ринку. Син обвинуваченого здійснював торгівлю на одному місці, а він на іншому. Цивільний позов підтримав в повному обсязі, та просив його задовольнити. При обранні міри покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що близько сьомої годин ранку 03.03.2019 року він перебував на території ринку «Ранковий». ОСОБА_13 спочатку підійшов до свого сина, а потім відразу пішов до ОСОБА_17 . Між обвинуваченим та потерпілим словесного конфлікту не було, ОСОБА_13 підійшов ззаду до ОСОБА_15 та наніс йому в область щелепи один удар правою рукою, від якого останній впав на зад та був непритомний близько п`ятнадцяти хвилин до приїду швидкої. Крові на асфальті не було, оскільки ОСОБА_15 був у шапці, але коли її зняли побачив кров та тілесні ушкодження на потилиці у вигляді саден. Потерпілому викликали швидку допомогу та відвезли його до Обухівської лікарні.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що подія відбулась на території ринку «Ранковий» вранці. Він розмовляв з потерпілим ОСОБА_19 , до нього ззаду підійшов обвинувачений ОСОБА_13 та наніс удар рукою в ліву частину обличчя потерпілого, від якого останній впав на асфальтне покриття та втратив свідомість. Обвинувачений сказав що його всі дістали. Від удару потерпілий впав потилицею та відразу збліднів.

Свідок ОСОБА_20 суду показав, що знав про наявність конфлікту між потерпілим та обвинуваченим за торгове місце. Потерпілий та обвинувачений голосно розмовляли, від них знаходився за 10-15 м. Коли підійшов ближче, то побачив, що потерпілий перечепився і впав. Він лежав на спині, а біля нього нікого не було. Обвинувачений ударів потерпілому не наносив, наближався до потерпілого та голосного розмовляв. Між ними була відстань 5 метрів.

Свідок ОСОБА_21 показав, що він є сином обвинуваченого, та 03.03.2019 року він приїхав на ринок «Ранковий», де він здійснює торгівлю і побачив що потерпілий зайняв його місце. Оскільки на його місце торгівлі став потерпілий ОСОБА_15 , він підійшов до нього та поросив звільнити місце. Коли батько підходив до ОСОБА_15 , останній перечепився за мішок та впав спиною. Щоб хтось бив ОСОБА_15 не бачив. Між його батьком та потерпілим були відра та мішки.

Свідок ОСОБА_22 суду показала, що вона є дружиною обвинуваченого та 03.03.2019 року зателефонував її син і сказав, що на ринку між ним та ОСОБА_15 стався конфлікт за місце на ринку. На ринок приїхали щоб поговорити з потерпілим, коли чоловік підходив до ОСОБА_15 поговорити, останній відступав назад та впав. Не бачила щоб чоловік наносив удар. Потерпілий впав на спину і вдарився головою. Вона з потерпілим поїхала до лікарні бо їй стало його шкода, оскільки родичі потерпілого пішли торгувати.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_23 висновок №94 від 26.06.2019 року, підтримав, та суду показав, що експертизу проводив на підставі довідки. У потерпілого було виявлено тілесне ушкодження у вигляді забитої рани голови, яке утворилось від дії тупого твердого предмета і за ступенем тяжкості кваліфікується як легке тілесне ушкодження, яке потягло короткочасний розлад здоров`я. При нанесенні удару в щелепу з падінням з висоти власного росту на землю у потерпілого могла утворитись така рана на голові. У потерпілого є шрам від зашиття на голові. Спричинити собі таке ушкодження потерпілий не міг. Удар був нанесений в ліву сторону щелепи, і потерпілий міг впасти і вдаритись правою стороною голови.

Крім того, вина ОСОБА_13 повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування та під час судового слідства, а саме:
-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.03.2019 року та заявою ОСОБА_24 від 22.03.2019 року про нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим;
-Довідкою Обухівської ЦРЛ № 991 від 03.03.2019 згідно якої у ОСОБА_15 встановлено діагноз «струс головного мозку» та «забійна рана голови»;
-Протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_24 від 18.06.2019 та додатку до нього цифрового носія на якому відтворено події, які сталися 03.03.2019 за участю ОСОБА_24 та обвинуваченого та які відповідають показам потерпілого та свідкам ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , допитаних під час судового розгляду;
-Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_18 від 08.07.2019 та додатку до нього цифрового носія на якому відтворено події, які сталися 03.03.2019 за участю потерпілого та обвинуваченого;
-Висновком експерта №94 від 26.06.2019 року згідно якого у ОСОБА_15 , згідно наданої медичної документації виявлене тілесне ушкодження у вигляді забитої рани голови. Вказане тілесне ушкодження утворилось від дії тупого твердого предмету і за ступенем тяжкості кваліфікується як легке тілесне ушкодження, яке потягнуло короткочасний розлад здоров`я. Можливість виникнення тілесного ушкодження у ОСОБА_24 при викладених у фабулі обставинах не виключається;
-Медична карта стаціонарного хворого № 962 від 03.03.2019 по 25.03.2019 року з якої вбачається, що потерпілий ОСОБА_15 перебував на лікуванні в неврологічному відділенні Кагарлицької центральній районної лікарні з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана голови;
-Висновком експерта №70/Е від 13.04.2020 року з якого вбачається що згідно наданої медичної документації та заключення консультанта-нейрохірурга у ОСОБА_15 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку та забійної рани голови. Описані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету по давності можуть відповідати часу заподіяння тілесних ушкоджень і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень що потягнули за собою короткочасний розлад здоров`я на термін більше 6-ти але менше 21-го дня;
- Відтвореними в судовому засіданні дисками з відеозаписами проведених слідчих експериментів за участю потерпілого та свідка ОСОБА_18 , які були оглянуті судом та відповідають письмовим доказам.
Отже, з`ясувавши обставини справи, оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності з врахуванням вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_13 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ст.125 ч.2 КК України.
Суд критично ставиться до показів обвинуваченого про те, що він не наносив удару потерпілому. Ствердження обвинуваченого спростовуються не лише показаннями потерпілого та свідків, а і даними слідчих експериментів, з яких вбачається, що обвинувачений наніс удар потерпілому по обличчю, від якого останній впав, та висновком експерта, тощо.
Позиція обвинуваченого щодо невизнання ним своєї вини у вчиненні даного кримінального правопорушення на думку суду є неправдивою, направленою на пом`якшення своєї вини, та розцінюється судом як спосіб захисту власних інтересів та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки дана позиція повністю спростовується сукупністю зібраних по справі доказів, показами потерпілого, свідків, експерта, письмовими доказами, які є логічними, послідовними, та взаємоузгоджуються між собою.
Суд не бере до уваги допитаних в судовому засіданні покази свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , які були допитані за клопотанням сторони захисту та які є близькими родичами та знайомими обвинуваченого, оскільки вони є неправдивими, нелогічними та направленими на ухилення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, та спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні іншими доказами, які є належними, допустимими та такими, що узгоджуються між собою.
Суд критично відноситься до позиції захисника ОСОБА_12 щодо виправдання обвинуваченого, у зв`язку з недоведеністю його провини, оскільки ні сам обвинувачений, ні його захисник не надали жодного доказу на підтвердження непричетності обвинуваченого до вчиненого вищезазначеного злочину, не навели жодної обставини, на підставі якої можна було б піддати сумніву докази, надані на підтвердження пред`явленого обвинувачення.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що дії ОСОБА_13 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він спричинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 визначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги КК України стосовно призначення покарання.
Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_13 відповідно до ст.ст. 66,67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд враховуючи вищезазначене, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, з врахуванням ст.ст. 50, 65 КК України, суд вважає можливим призначення покарання обвинуваченому в межах передбаченої санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, оскільки такий вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової, або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_17 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, то судом встановлено, що внаслідок винних дій обвинуваченого цивільному позивачу було заподіяну моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою відносно нього з боку обвинуваченого, що призвело до порушенням життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміни звичного способу життя. За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступіню його вини, глибини страждань потерпілого, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 10 000 грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».
Суд вважає доведеними позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі понесених потерпілим фактичних витрат, які підтверджені відповідними доказами, з яких вбачається, що потерпілий ОСОБА_17 поніс витрати в зв`язку із вчиненням відносно нього злочину на лікування в розмірі 7 514 грн., саме в такій сумі слід задовольнити позовні вимоги та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого вказану суму. Зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.
За змістом п.1 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать, зокрема, витрати на правову допомогу.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.48 постанови № 10 Пленуму ВССУ від 17 січня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Главою 8 КПК України визначено процесуальні витрати у кримінальному провадженні, ст.120 КПК України до них віднесено витрати на правову допомогу, частиною 2 даної статті передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, відповідач.
У разі ухвалення обвинувального вироку, відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а оскільки потерпілим не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження їх сплати (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), то в задоволенні вимоги про стягнення судових витрат з обвинуваченого в розмірі 15000 грн., необхідно відмовити.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались.
Судові витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 статті 125 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді двохсот сорока годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_15 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_15 матеріальну шкоду у розмірі 7 514 гривень, та моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень, а всього стягнути 17 514 гривень.

В задоволенні решти вимог, відмовити.

Речові докази два DVD-R диска, що знаходиться а матеріалах кримінального провадження, залишити при справі, медичну документацію потерпілого ОСОБА_15 повернути потерпілому.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1