УХВАЛА

10 вересня 2021 року
м. Київ

справа № 517/35/18
провадження № 51-3614 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 17 вересня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 04 червня 2021 року.
Обставини справи

1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку Республіки Молдова та жительку АДРЕСА_1 ,
засуджено за частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України (далі КК) та призначено покарання на строк 7 років позбавлення волі.

2. За обставин детально викладених у вироку, суд визнав доведеним, що 27 листопада 2017 року близько 15:00 у житловій кімнаті будинку за місцем свого мешкання між ОСОБА_5 та її співмешканцем ОСОБА_6 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 штовхнула ОСОБА_6 і останній впав на диван обличчям до низу. Після чого ОСОБА_5 молотком нанесла ОСОБА_6 три удари у потиличну область волосяної частини голови, завдавши відкритого дірчатого перелому з багато уламковими переломами потиличної кістки черепа та забій і розчавлення потиличної долі головного мозку, в результаті чого останній від отриманих травм помер на місці. Після цього ОСОБА_5 на кухні вимила молоток і руки від крові, та залишивши його у мисці із водою вийшла на подвір`я домоволодіння. Приблизно через 30 хв. ОСОБА_5 повернулась до будинку, пересвідчилась, що ОСОБА_6 не подає ознак життя, обгорнула голову поліетиленовим пакетом та за ноги поволокла його тіло по підлозі до неопалювальної кімнати даного будинку, де поклала за піч та прикрила подушками, після чого повернулась до житлової кімнати даного будинку.
Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність висновків судів попередніх інстанцій фактичним обставинам кримінального провадження, яке призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок суворості, просить змінити судові рішення щодо ОСОБА_5 , пом`якшити призначене покарання шляхом застосування статті 69 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років, та на підставі статті 75 КК звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
4. В обґрунтування своїх доводів вказує, що ОСОБА_5 неодноразово піддавалась домашньому насиллю з боку свого співмешканця ОСОБА_6 , відносно якого скоїла злочин, що підтверджується показами свідків сторони захисту. Сторона захисту наголошувала на суперечностях показів свідків сторони обвинувачення, які не були особисто присутніми під час конфліктів, а щодо погроз зі сторони ОСОБА_5 вони чули лише зі слів потерпілого ОСОБА_6 .
5. Крім того, з вироку суду вбачається, що засуджена ОСОБА_5 винною в інкримінованому їй злочині визнала себе повністю, щиро кається. З ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що вона визнала себе винною частково, оскільки тілесні ушкодження наносила, так як бажала вирватися з рук потерпілого, а удари наносила, захищаючись.
6. Суд першої інстанції також вказав, що висновком № 103 від 28 грудня 2017 року підтверджується, що ОСОБА_5 наносила удари цілеспрямовано, в потиличну частину голови, та характер і локалізація вказаних ушкоджень свідчать про наявність прямого умислу на позбавлення життя ОСОБА_6 .
7. Сторона захисту звертає увагу суду касаційної інстанції, що таке твердження у вищевказаному висновку експерта відсутнє, а тому суд першої інстанції помилково дійшов до такого висновку. Натомість при судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт в концентрації в крові 2,57 проміле. Дана концентрація відноситься до сильного ступеню сп`яніння. Що узгоджується з показаннями ОСОБА_5 щодо перебування потерпілого у сильному алкогольному сп`янінні, в якому він поводив себе агресивно.
8. Суд першої інстанції також у вироку посилається на висновок експерта № 73 від 02 грудня 2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 будь-яких тілесних ушкоджень на тілі не виявлено. Сторна захисту стверджує, що цей висновок суду є помилковим, оскільки ОСОБА_5 у судовому засіданні надаючи пояснення показала, що при проведенні дослідження тілесних ушкоджень засудженої ОСОБА_5 , що відбувалось у холодну пору року, вона була вдягнена у верхній одяг та лікар її не роздягав й не оглядав, а її скарги на біль в області волосяної частини голови, залишились поза увагою експерта та у висновку взагалі не відображені.
9. Посилаючись на правову позицію, висловлену у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 234/10174/16-к (провадження № 51-1345 км 18) сторона захисту стверджує по факт домашнього насильства, підтверджений письмовими доказами, наданими Фрунзівським ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області та КУ «Захарівська центральна районна лікарня» Одеської області, а також показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яка є співробітником поліції та виїздила на повідомлення лікарні щодо отримання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень від співмешканця ОСОБА_6 .
10. Апеляційний суд не дав належної оцінки зазначеним порушенням. Ухвала не відповідає вимогам статті 419 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК).
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга подана належною особою, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 426 КПК, її зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК. Зі змісту касаційної скарги та доданих копій судових рішень, убачається, що є підстави для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 424428 КПК, Суд постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційноюскаргою захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 17 вересня 2020 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 04 червня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3