Шаргородський районний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2021 року

м. Шаргород

Справа №152/1079/21
провадження 1-кс/152/182/21

Шаргородський районний суд Вінницької області

Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області
ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

особи, у користуванні якої
перебуває арештоване майно ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у рамках кримінального провадження № 0000124, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

29.09.2021 ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту з автомобіля марки ГАЗ 4301 САМОСКИД-С сірого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 1994 року випуску, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 являється ОСОБА_6 , житель с. Харпачка Гайсинського району Вінницької області, та який перебуває в його законному володінні, накладеного ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області 07.09.2021 у рамках кримінального провадження № 0000124, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Клопотання про скасування арешту майна мотивоване тим, що вилучений у ОСОБА_5 автомобіль є його власністю, отже арешт на автомобіль, яким він перевозив деревину є безпідставним.
Встановлені обставини у ході розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування та наведені заявником у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності скасування арешту майна.

СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області розслідується кримінальне провадження № 0000124, зареєстроване в ЄРДР 04.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.09.2021 до служби 102 надійшло повідомлення від директора ДП «Шаргородський райагроліс» ОСОБА_7 про те, що в с. Мурафа Жмеринського району по вул. Коцюбинського, нею був зупинений вантажний бортовий автомобіль ГАЗ реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який перевозив без відповідних документів, близько 9 складометрів дров породи липа, можливо викрадених з кварталу 17 виділу 26 Клекотинського лісового обходу ДП «Шаргородський райагроліс».

04.09.2021 за даним фактом розпочато досудове розслідування з правовою кваліфікацією - ч.2 ст.185 КК України.

04.09.2021 проведено огляд місця події, в ході якого було вилучено автомобіль марки ГАЗ 4301 САМОСКИД-С сірого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1994 року випуску, в кузові якого знаходилася деревина породи «Липа», об`ємом 6,5 метрів кубічних, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 являється ОСОБА_6 , житель с. Харпачка Гайсинського району Вінницької області, який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 04.09.2021 автомобіль марки ГАЗ 4301 САМОСКИД-С сірого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1994 року випуску, в кузові якого знаходилася деревина породи «Липа», об`ємом 6,5 метрів кубічних визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000124 та передано для зберігання на арештмайданчик ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 07.09.2021 накладено арешт на вилучене 04.09.2021 в ході огляду майно, а саме: автомобіль марки ГАЗ 4301 САМОСКИД-С сірого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 1994 року випуску, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 являється ОСОБА_6 , житель с. Харпачка Гайсинського району Вінницької області, який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , та наявну в кузові автомобіля деревину породи «Липа» об`ємом 6,5 метрів кубічних.

Вказана ухвала слідчого судді ОСОБА_5 оскаржена в апеляційному порядку. 22.09.2021 ухвалою колегії суддів Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 07.09.2021 - без змін.
Як вбачається з наведеної ухвали, необхідність накладення арешту на вказане майно була обумовлена, серед іншого, потребою у проведенні слідчих дій, зокрема, експертиз, а також для збереження речових доказів, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Станом на час розгляду клопотання досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває.
У судовому засіданні встановлено, що в межах кримінального провадження № 0000124, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України призначено ряд судових експертиз та досліджень з метою проведення зіставлення зрізів на дровах із зрізами пеньків у кварталі 17 виділу 26 Клекотинського лісового обходу ДП «Шаргородський райагроліс» та судово трасологічна експертиза слідів транспортного засобу, які було вилучено під час огляду місця події (а.с.23 -27).
Позиція сторін

У судовому засідання автор клопотання - особа в користуванні якої перебуває автомобіль «ГАЗ 4301 Самоскид-С» ОСОБА_5 підтримав клопотання про скасування арешту автомобіля та просив його задовольнити посилаючись на те, що дії слідчого у частині визнання речовими доказами автомобіля «ГАЗ 4301 Самоскид - С» є незаконними та такими, що порушують його право на вільне володіння майном, а накладений арешт безпідставним і підлягає скасуванню, оскільки спірний автомобіль є його власністю.
Слідчий СВ ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо скасування арешту на автомобіль, який визнаний речовим доказом посилаючись на те, що досудове розслідування, в межах якого було накладено арешт на майно, не завершено, у органу досудового слідства є необхідність у перевірці обставин скоєного кримінального правопорушення, які потребують використання арештованого майна.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2021 за № 0000124 з правовою кваліфікацією ч.2 ст.185 КК України, автомобіль марки ГАЗ 4301 САМОСКИД-С сірого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 1994 року випуску, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 являється ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що перебуває в користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, визнаний речовим доказом, існують розумні підозри вважати, що автомобіль є знаряддям кримінального правопорушення. У даному кримінальному провадженні призначені і проводяться експертизи, дослідження та інші слідчі дії, розгляд кримінального провадження на теперішній час не завершений, обмеження можливості розпорядження майном носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження, тому в задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.
Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Слідчий суддя, перевіривши клопотання на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі -КПК), вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Так, у справах "Бакланов проти Росії" (рішення від 9 червня 2005 р.), "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним.

Згідно зі ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
Згідно зі ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У справі, що розглядається встановлено, що арешт на майно накладено обґрунтовано, досудове розслідування, в межах якого було накладено арешт на майно, триває, у органу досудового слідства є необхідність у перевірці обставин скоєного кримінального правопорушення, отже потреба у такому арешті не відпала.
Автором клопотання при зверненні до суду та в судовому засіданні не доведено, що на даний час відсутні потреби у застосуванні арешту майна або необґрунтованість його накладення.
При вирішенні клопотання про скасування арешту автомобіля, слідчий суддя крім іншого звертає увагу на те, що відповідно до положень ст.174 КПК України з клопотанням про скасування арешту до слідчого судді може звернутися, серед інших підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна.
Автором клопотання не надано документів у підтвердження того, що автомобіль, який він використовував як засіб перевезення деревини перебував у його законному володінні.
У статті 100 КПК України та ст. 96 2 КК України законодавець використовує термін «власник» та «законний володілець» як альтернативні, тому згідно з цими положеннями не вимагається доведення факту обізнаності про злочинне використання майна обох осіб: власника і законного володільця. Також законом не визначено переваги власника перед законним володільцем чи навпаки.
Закон захищає право добросовісного власника або законного володільця майна від несприятливих наслідків використання його майна третіми особами зі злочинною метою.
При розгляді клопотання судом встановлено, що номінальний власник автомобіля марки ГАЗ 4301 САМОСКИД-С сірого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1994 року випуску, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_6 , житель с. Харпачка Гайсинського району Вінницької області помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 2 від 07.10.2021 ( а.с. 16).
Доручення на підставі якого керував вказаним автомобілем ОСОБА_5 та мав право розпорядитись транспортним засобом було видано до 21.02.2009, але втратило свою дію 24.03.2009 у зв`язку зі смертю власника, отже посилання автора клопотання на те, що ОСОБА_5 є законним володільцем арештованого автомобіля не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні ( а.с. 16-18).
Судом встановлено, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час не завершено, обмеження можливості розпорядження та відчуження автомобілем носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження, зняття арешту з майна, вказаного у клопотанні, може негативно вплинути на хід досудового розслідування, призвести до втрати доказів, отже в збереженні арешту зазначеного майна є нагальна потреба, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України на майно, накладене ухвалою слідчого судді.
За вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
Майно, яке має ознаки речового доказу може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
У даному випадку судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що арешт накладено з порушенням вимог діючого законодавства, загальних принципів міжнародного права, отже при арешті майна було дотримано принципу "законності" і він не був свавільним, саме втручання є пропорційним, і відповідає тяжкості правопорушення.
Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити автору клопотання, що відмова в задоволенні клопотання про скасування арешту не позбавляє його права звернутися з відповідним клопотанням у майбутньому.
Згідно до вимог п.9 ч.1 ст.309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а ухвала слідчого судді про скасування арешту майна (чи відмову у його скасуванні), постановлена за правилами ст. 174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню. Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №569/17036/18 (провадження № 51-598кмо19), від 10 травня 2019 року у справі № 760/27555/18 (провадження № 51-2210ск19), та у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 180/1462/17 (провадження № 51-8790км18).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 98, 131-132,167, 170-174, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту автомобіля марки ГАЗ 4301 САМОСКИД-С сірого кольору з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , 1994 року випуску, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 являється ОСОБА_6 , житель с. Харпачка Гайсинського району Вінницької області, який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 07.09.2021 в рамках кримінального провадження № 0000124, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Ухвала постановлена та проголошена 08.10.2021.

Слідчий суддя : ОСОБА_1