ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиська об`єднані кримінальні провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000098 від 18.10.2021 року та №0000149 від 25.11.2021 року, на підставі обвинувального акта та угоди про примирення потерпілої з обвинуваченим, у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , який працює сторожем Супранвської ЗОШ І-ІІІ ст., який має на утриманні 1 неповнголітню дитину, - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України,

за участі: сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

до суду надійшли обвинувальні акти у кримінальних провадженнях відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 126 Кримінального кодексу України. В судове засідання учасники провадження подали угоду про примирення від 15 лютого 2022 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , тому згідно з вимогами ст. 474 КПК України суд невідкладно перейшов до розгляду угоди.

Суд визнає доведним, що 25 вересня 2021 року приблизно о 20:05 год, ОСОБА_3 , перебуваючи по місцю спільного проживання, а саме в одній із кімнат житлового будинку, що в АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту із своєю дружиною ОСОБА_5 , умисно зловив її своєю рукою за кисть правої руки та вдарив нею до стіни. Внаслідок умисних, злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 було завдано фізичного болю і не спричинено тілесних ушкоджень, а тому ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, а саме: в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

А також, ОСОБА_3 , систематично, а саме: 26.10.2019, 07.08.2021 та 25.09.2021, перебуваючи по місцю спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , будучи в стані гніву, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, виражав на адресу своєї дружини ОСОБА_5 , словесні образи та погрози побиття, а також завдав ОСОБА_5 фізичного болю, тим самим викликав в останньої побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість та завдав шкоду її психічному здоров`ю.
Після вчинення домашнього насильства та завдання фізичного болю, 26.10.2019, 07.08.2021 та 25.09.2021 ОСОБА_5 викликала працівників Підволочиського відділу поліції ГУНП в Тернопільській області та ВП №5 (смт. Підволочиськ), які складали стосовно ОСОБА_3 протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також були розпочаті кримінальні провадження стосовно ОСОБА_3 .
За вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП ОСОБА_3 було визнано винним, у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, справу про притягнення до адміністративної відповідальності було закрито у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.
Крім цього, 11.08.2021 року стосовно ОСОБА_3 працівниками СД ВП №5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області було розпочато кримінальне провадження за фактом завдання ОСОБА_5 фізичного болю, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, яке 19.08.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_3 було направлено для розгляду в Підволочиський районний суд. 13.10.2021 року вироком Підволочиського районного суду ОСОБА_3 визнанно винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.
Крім цього, 26.09.2021 стосовно ОСОБА_3 працівниками СД ВП №5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області було розпочато кримінальне провадження за фактом завдання ОСОБА_5 фізичного болю, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, яке 18.10.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_3 було направлено для розгляду в Підволочиський районний суд.
Крім того встановлено, що ОСОБА_3 продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй дружинні ОСОБА_5 , будучи визнаним винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, вчиняючи попередньо неодноразово домашнє насильство, за які розпочаті кримінальні провадження обвинуваченню ОСОБА_3 , які були направлені для розгляду в Підволочиський районний суд, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, 25 листопада 2021 року, приблизно о 00:15 год., перебуваючи в стані гніву за місцем проживання, що в АДРЕСА_1 , вкотре проявив відносно своєї дружини ОСОБА_5 акт психологічного насильства у вигляді безпричинних словесних образ, нецензурної лайки в її адресу, погроз фізичною розправою її та спільних дітей.
Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 завдано психологічних та фізичних страждань, а також це призвело до розладів її здоров`я та погіршення якості життя, що виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях, а тому ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме: в умисному, систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних та фізичних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи.

Згідно з угодою про примирення від 15.02.2022 року обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину за ст. 126-1, ч. 1 ст. 126 КК України. Сторони узгодили покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 126 КК України у виді 80 годин громадських робіт, за ст. 126-1 КК України у виді 150 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначено остаточне покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Всі фактичні обставини справи вказані правильно. З потерпілою примирився. Також пояснив суду, що угоду уклав добровільно і наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просить затвердити угоду про примирення.

Потерпіла також просила затвердити угоду про примирення, укладену добровільно, наслідки укладення та затвердження угоди зрозумілі. Претензій матеріального та морального характеру не має. З ОСОБА_3 примирилася.

Прокурор у судовому засіданні просила затвердити цю угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінального проступку та нетяжкого злочину.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, та ст. 126-1 КК України, що згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст якої відповідає вимогам ст. 471 КПК України. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені в ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені в ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом. Потерпіла також розуміє наслідки укладення і затвердження угоди.

Також судом встановлено, що ця угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ст. 126-1, ч. 1 ст. 126 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінальних правопорушень та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкціями статтей.

Тому наявні правові підстави для затвердження угоди, укладеної 15.02.2022 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , а також про призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

затвердити угоду про примирення від 15.02.2022 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 1 ст. 126 КК України та призначити узгоджену міру покарання:

- за ч. 1 ст. 126 КК України у виді 80 годин громадських робіт,

- за ст. 126-1 КК України у виді 150 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді виді громадських робіт на строк 150 годин.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Підволочиський районний суд з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1