Справа № 504/1018/17
Провадження № 1 - кп/504/21/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" вересня 2021 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Доброслав обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000111 від 13 березня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мар`ївка Баштанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, з професійно загальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , сапера танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), солдата,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
сторони та учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

02.08.2014 року ОСОБА_3 призвано на військовую службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Надалі ОСОБА_3 направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) та наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) №163 від 04.08.2014 року призначено на посаду сапера танкового батальйону зазначеної військової частини, зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Згідно положень п.4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, є день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Відтак, з 02.08.2014, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_3 до подальшого місця проходження військової служби, останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно вимог п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на сапера танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 , умисно, не маючи відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 02.10.2014 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини, яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 02.02.2017 року, тобто до дня добровільного прибуття до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_3 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч.3 ст.407 КК України, винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно він будучи військовослужбовцем військової служби призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на сапера танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 , умисно, не маючи відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 02.10.2014 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини, яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби до 02.02.2017 року, тобто до дня добровільного прибуття до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю понад один місяць.

Судом при визначенні обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, враховується ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_3 злочин віднесений законодавцем до категорії не тяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Суд враховує, що ОСОБА_3 вчинив не тяжкий злочин, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся.

Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_3 покарання за ч.3 ст.407 КК України із застосуванням положень ст.ст.75,76 КПК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

До обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України суд,

УХВАЛИВ:

Обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору

Суддя П.В. Добров