Справа № 594/1446/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві кримінальне провадження №0000163 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мушкатівка, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, фізичної особи-підприємця, одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника потерпілої-адвоката ОСОБА_7

захисника-адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 05 вересня 2021 року близько 20.40 год. керуючи автомобілем марки «BMW 520», на іноземній реєстрації, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул.С.Бандери в м.Борщеві в напрямку с.Мушкатівка Борщівської ОТГ Чортківського району. В порушення вимог п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі ПДР України), водій ОСОБА_3 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Під час руху водій ОСОБА_3 , в порушення вимог п.п. 1.5 ч. 1, 1.10 (в частині визначення поняття «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожня обстановка») та 12.1 ПДР України, унаслідок вживання алкогольних напоїв не урахував дорожні умови та обстановку, не обрав безпечну швидкість, смугу руху та такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним і в такий спосіб своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Унаслідок цього і в порушення п. 10.1 ПДР України водій ОСОБА_3 у продовження такого руху, перед зміною напрямку руху - виїзду на зустрічну смугу, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод, чи небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху.

В цей же час потерпіла ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_2 , із пасажиром ОСОБА_6 рухалася по вул.С.Бандери в м.Борщеві в напрямку центру міста.

Обвинувачений ОСОБА_3 порушуючи зазначені вище вимоги ПДР України, в порушення п. 11.3 ПДР України, безпричинно виїхав на смугу зустрічного руху, при цьому, не надавши переваги водію ОСОБА_5 та створив їй небезпеку для руху і позбавив себе та ОСОБА_5 технічної можливості уникнення дорожньо-транспортної пригоди. Рухаючись смугою зустрічного руху, неподалік від будинку № 89 по вул.С.Бандери в м.Борщеві, ОСОБА_3 створив такі умови, що не зміг забезпечити безпеку дорожнього руху та допустив зіткнення керованого ним автомобіля марки «BMW 520», на іноземній реєстрації, державний номерний знак НОМЕР_1 , із автомобілем марки «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_3 , які в первинний момент контактували між собою передніми частинами.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ВАЗ 2103», державний номерний знак НОМЕР_2 , потерпіла ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді подвійного перелому нижньої щелепи в ділянці кута зліва та фрагментного перелому тіла справа зі зміщенням кісткових фрагментів, травматичною екстракцією 2 (другого) лівого нижнього зуба, що привів до необхідності видалення 1,8 лівих та 1 правого нижніх зубів, які згідно висновку експерта відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ 2103», державний номерний знак, НОМЕР_2 , потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому човникоподібної та проміжної клиновидної кісток лівої стопи, які згідно висновку експерта відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Дії ОСОБА_3 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

29 грудня 2021 року між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення.

Відповідно до угоди сторони погодили формулювання обвинувачення та кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч.1 ст.286-1 КК України, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, а також узгодили покарання, з урахуванням ст.69 КК України, у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та потерпілим.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, розкаявся, вказав, що відшкодував заподіяні збитки. Зазначив, що погодився на застосування до нього узгодженого покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла ОСОБА_5 просила затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання. Також пояснила, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 не має, оскільки він відшкодував шкоду.

Потерпілий ОСОБА_6 просив затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання. Також пояснив, що претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 не має, оскільки він відшкодував шкоду.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 просила затвердити угоду між обвинуваченим та потерпілими про примирення.

Захисник ОСОБА_8 просив затвердити угоду між обвинуваченим та потерпілими про примирення.

Прокурор не заперечував щодо затвердження угоди та призначення обвинуваченому узгодженого в угоді покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, відповідає фактичним матеріалам провадження, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Суд також вважає, що обставини, які пом`якшують покарання-щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, думка потерпілих, дані про особу обвинуваченого, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про примирення і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд переконався, що угоду про примирення між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому, узгодженої сторонами міри покарання може бути затверджено. Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

У цьому кримінальному провадженні прокурор звернувся з цивільним позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військово-медичного клінічного центру Західного регіону Міністерства оборони України до ОСОБА_3 про відшкодування витрат стаціонарного закладу охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, які просить стягнути з ОСОБА_3 на користь Військово-медичного клінічного центру Західного регіону Міністерства оборони України, Міністерства оборони України у розмірі 12107,40 грн.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив залишити цивільний позов без розгляду, оскільки обвинувачений добровільно відшкодував збитки, понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої.

Відповідно до квитанції АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 06 грудня 2021 року ОСОБА_3 відшкодував витрати стаціонарного закладу охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, у розмірі 12107,40 грн.

Враховуючи зазначене цивільний позов прокурора слід залишити без розгляду.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000163, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 вересня 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,накладено арешт на тимчасово вилучене майно при огляді місця події згідно протоколу огляду місця події від 06 вересня 2021 року, а саме: легковий автомобіль марки «ВАЗ», модель «2103», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є ОСОБА_9 , житель АДРЕСА_2 ; легковий автомобіль марки «BMW», модель «520», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_10 , громадянин республіки Польща, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , а користувачем на території України є обвинувачений ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

З огляду на наведене, оскільки у застосуванні арешту майна відпала потреба, суд вважає за можливе скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2021 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.12 КК України, ст.ст. 2,100, 314, 373,374,394,395,468,469,472,473-476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 29 грудня 2021 року між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000163 від 06 вересня 2021 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000,00 грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Цивільний позов прокурора залишити без розгляду.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2021 року на: легковий автомобіль марки «ВАЗ», модель «2103», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , є ОСОБА_9 , житель АДРЕСА_2 ; легковий автомобіль марки «BMW», модель «520», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є Cichon Andrzej, громадянин республіки Польща, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , а користувачем на території України є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому КПК України, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий