Ухвала

18 жовтня 2021 року
м. Київ
Справа № 189/1812/19
Провадження № 51-4331 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2021 року щодо нього,
встановив:
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 вересня 2021 року касаційна скарга засудженого залишена без руху, у зв`язку з невідповідністю вимогам пунктів 4, 5 ч. 2 і ч. 3 ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків. Зокрема, засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.

У вказаній ухвалі суду касаційної інстанції було наголошено засудженому, що його доводи щодо незаконності оскаржуваних судових рішень стосуються невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та оцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України, не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції. Крім того, вимоги засудженого у касаційній скарзі не узгоджувались з положеннями ст. 436 КПК України.

У межах наданого судом строку, засуджений надіслав до суду касаційної інстанції нову касаційну скаргу, проте приписів ст. 427 КПК України не дотримався та недоліків не усунув та допустився нових.

Як убачається зі змісту нової касаційної скарги, засуджений, порушуючи питання про скасування оскаржуваних судових рішень, повторно наводить доводи, які за своїм змістом стосуються невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та дає власну оцінку доказам у кримінальному провадженні, тобто фактично посилається на ті самі підстави, які вказував у своїй попередній скарзі.
Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК Українисуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Тобто, перевіряє правильність застосування норми закону до тих чи інших обставин, встановлених судом на основі фактів, встановлених у судових рішеннях. Водночас, суд касаційної інстанції не має права: досліджувати докази; встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні; вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правильність оцінки обставин здійснюється судом касаційної інстанції в межах касаційної скарги.
Отже, фактичні обставини кримінального провадження є предметом оцінки судів першої та апеляційної інстанцій і вони перегляду у касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК України, не підлягають.

Зокрема, вимоги засудженого у новій касаційній скарзі до касаційного суду з проханням визнати його виправданим не відповідають положенням ст. 436 КПК України.

При цьому, нова касаційна скарга засудженого містить суперечності. Як убачається з її змісту, засуджений заперечує свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та одночасно не погоджуються з розміром призначеного йому покарання. Вказане позбавляє можливості встановити дійсну позицію засудженого.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Враховуючи відсутність в новій касаційній скарзі засудженого належного обґрунтування його вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень з огляду на положення ст. 438 КПК Українита не зазначення вимог, які мають бути викладені у межах рішень, що вправі прийняти суд касаційної інстанції, з огляду на положення, передбачені ст. 436 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність повернення його касаційної скарги.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2021 року щодо нього.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3