Справа №706/321/21
Провадження №1-кп/701/81/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року Маньківський районний суд Черкаської області

у складі колегії суддів під головуванням судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
з участю прокурора - ОСОБА_5
захисників- ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000291 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :
23.04.2021 року до Маньківського районного суду Черкаської області з Черкаського апеляційного суду надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обраного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів. В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що ризики, які були враховані судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу не змінилися.

ОСОБА_10 , та його захисник заперечували проти продовження ОСОБА_10 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів та в свою чергу заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт підтримавши його, на що в свою чергу заперечив прокурор наполягаючи на задоволенні свого клопотання.

Обговоривши в судовому засіданні питання доцільності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, вислухавши прокурора, який наполягає на продовженні дії запобіжного заходу, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, враховуючи ступінь тяжкості злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , суд приходить до висновку, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які були враховані судом при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно ухвали суду від 29.07.2021 року, продовжують існувати.

При обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції.

При цьому суд вважає, що продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 р. зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє увязнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі доведення того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин в якому обвинувачується ОСОБА_10 є особливо тяжким злочином .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

З матеріалів провадження вбачається, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти ризикам, раніше врахованим судом під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою та забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, оскільки, на думку суду, обвинувачений, не перебуваючи під вартою, може незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших осіб пов`язаних з досудовим слідством у справі, загрожуючи їхньому життю та здоров`ю, а також з метою уникнення кримінальної відповідальності може ухилятися від явки до суду, відсутні об`єктивні відомості щодо неможливості утримання обвинуваченого під вартою.

Таким чином, про наявність ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України та відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу також свідчить наступна обставина як тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим у вчиненні злочину в якому він обвинувачується, оскільки ОСОБА_10 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, тому є підстави вважати, що інші запобіжні заходи, не пов`язані з позбавленням волі, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого та не нададуть можливості уникнути вказаних ризиків.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, строк тримання під вартою закінчується 29.09.2021 року, ризики які були встановлені при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують на даний час існувати, тому суд вважає за доцільне продовжити строк тримання ОСОБА_10 , під вартою на шістдесят днів, що фактично виключає можливість задоволення клопотання ОСОБА_10 , та його захисника стосовно зміни запобіжного заходу.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 177, 178, 199-200 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Продовжити строк запобіжного заходу - тримання під вартою, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочину передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, на строк 60 днів, а саме з моменту закінчення дії попередньої ухвали по 28.11.2021 року, включно.
Копії ухвали вручити обвинуваченому, його захисникам та прокурору і направити уповноваженій службовій особі СІЗО м. Черкаси.

В задоволенні клопотання ОСОБА_10 , підтримане його захисником, щодо зміни запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3