Ухвала
іменем України
30 серпня 2021 року
м. Київ
справа № 352/1413/19
провадження № 51- 3456 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2021 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року,
встановив:
Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 19 липня 2021 року касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У зазначений строк засуджена ОСОБА_4 звернулася до суду касаційної інстанції із скаргою на виконання зазначеної ухвали Верховного Суду, в якій нею хоча й ставиться вимога про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження, однак не наведено належних обґрунтувань щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваних судових рішень. Скаргу просить розглянути без її участі.
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані скаржником матеріали, дійшов висновку про те, що скаргу засудженої ОСОБА_4 слід повернути з таких підстав.
Так, ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2021 року касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю скарги вимогам п.4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), якими передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
При цьому, виходивши зі змісту наведених засудженою у скарзі доводів та врахувавши положення статей 412, 438 КПК суд касаційної інстанції в ухвалі від 19 липня 2021 року зазначив про те, що засуджена ОСОБА_4 не погоджувалася з рішеннями обох судових інстанцій, просила переглянути їх в тому числі з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, однак, при цьому не зазначила належних обґрунтувань про те, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень і які конкретно норми КПК були порушені судами першої та апеляційної інстанції, з огляду на її посилання у скарзі про наявність підстав для закриття кримінального провадження, та яким чином недотримання судами норм КПК вплинуло або могло вплинути на законність та обґрунтованість прийнятих судових рішень.
Крім того, залишаючи без руху касаційну скаргу ОСОБА_4 , Верховний Суд в ухвалі вказав, що засуджена у скарзі ставила питання про перегляд судових рішень з підстави невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду, що з урахуванням положень статей 433, 438 КПК не належить до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції та виходить за межі його перегляду.

В порушення вимог ч.5 ст. 427 КПК, до касаційної скарги засуджена ОСОБА_4 не надала копії оскаржуваних нею вироку Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2021 року та ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року, тому в ухвалі суд касаційної інстанції зазначив, що без наявності копій цих судових рішень, перевірити доводи у скарзі є неможливим.
Згідно з положеннями ст. 438 КПК однією з підстав для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч.1 ст.412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Засуджена ОСОБА_4 подала касаційну скаргу від 11 серпня 2021 року на виконання ухвали Верховного Суду від 19 липня 2021 року, у якій зазначає про перегляд судових рішень в тому числі з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, однак при цьому не зазначила належних обґрунтувань про те, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень і які конкретно норми КПК були порушені судами першої та апеляційної інстанції, з огляду на її посилання у скарзі про наявність підстав для закриття кримінального провадження, та яким чином недотримання судами норм КПК вплинуло або могло вплинути на законність та обґрунтованість прийнятих судових рішень.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не наділений повноваженнями досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як вбачається із скарги, засуджена ОСОБА_4 у скарзі про усунення недолків на виконання ухвали Верховного Суду, повторно порушує питання про перегляд судових рішень, в тому числі з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і неповноти судового розгляду, зазначає про суперечності показань потерпілої, висновку експерта та обвинувального акта, що в силу положень статей 433, 438 КПК не належить до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції, та виходить за межі його перегляду.
Крім того, всупереч положень, передбачених ч.5 ст. 427 КПК не надала до скарги копій оскаржуваних судових рішень, у зв`язку з чим неможливо перевірити доводи касаційної скарги, в тому числі й щодо недоведеності її вини у вчиненні кримінального правопорушення та наявності підстав для закриття кримінального провадження. Посилання ОСОБА_4 на наявність судових рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень, на думку Суду не може враховуватися, оскільки згідно із положеннями ч.6 ст.427 КПК, вимога про надання копій касаційної скарги та додатків до неї не поширюється на засудженого, який тримається під вартою. Із касаційної скарги ОСОБА_4 не вбачається, що вона утримується в місцях виконання покарання, при цьому нею вказано про призначення їй судом першої інстанції за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді штрафу.
За таких обставин засуджена ОСОБА_4 не усунула в повному обсязі недоліки, зазначені у вищезазначеній ухвалі суду касаційної інстанції. Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою ОСОБА_4 .
На підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З урахуванням наведеного, касаційна скарга подана без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК та підлягає поверненню.
При цьому, згідно з ч. 4 ст. 429 КПК повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 13 січня 2021 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3