Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1611/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олевську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234 від 26.08.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тепениця, Олевського району, Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, інваліда 3-ї групи, не одруженого, не працюючого, не депутата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
06.08.2020 року близько 01.00 години ОСОБА_4 , проходив повз будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_5 та вирішив зайти до останнього. Зайшовши на територію домогосподарства, ОСОБА_4 смикнув за двері та побачив, що вони знаходяться у відчиненому стані. В подальшому ОСОБА_4 всупереч волі законного володільця ОСОБА_5 , через незачинені вхідні двері незаконно проник всередину будинку, в якому проживає останній, таким чином ОСОБА_4 порушив право власника будинку ОСОБА_5 на недоторканність житла.
В цей же день та час ОСОБА_4 , перебуваючи всередині житлового будинку за вище вказаною адресою зайшов до кімнати спальні , де помітив на ліжку мобільний телефон марки «Doogee Y 7» чорного кольору, який був приєднаний до зарядного пристрою та ноутбук марки «Acer Aspire», які вирішив викрасти для власних потреб.
Після чого, реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що в будинку всі спали, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються непоміченими, діючи умисно з корисливих спонукань, від`єднав із зарядного пристрою мобільний телефон марки «Doogee Y 7» та ноутбук марки «Acer Aspire», які забрав із собою та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 таємно викрав майно, а саме: мобільний телефон марки «Doogee Y 7», відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 2514/20-25 від 07.09.2020 року вартістю 2239,60 грн. та ноутбук марки «Acer Aspire», відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 2515/20-25 від 08.09.2020 року вартістю 3875,00 грн.
Внаслідок вказаного кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_5 було завдано матеріальний збиток на суму 6114,60 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступках визнав повністю, надав покази, які підтверджують обставини вчинення кримінальних проступків, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений із обмеженням прав на апеляційне оскарження відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, а також просить суд суворо його не карати.
Прокурор у судовому засіданні просить суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 врахувати як пом`якшуючу обставину щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин та призначити покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. та за ч.1 ст. 185 КК України у виді 100 годин громадських робіт, визначити остаточне покарання за сукупністю правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 100 годин громадських робіт. Також прокурор вважає, що речові докази: ноутбук та телефон слід повернути потерпілому та стягнути з обвинуваченого витрати на проведення під час досудового розслідування експертиз в розмірі 3268,80 грн.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання, не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності, претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, просить міру покарання призначити на розсуд суду.
Прокурор та обвинувачений не заперечують стосовно проведення судового розгляду справи без участі потерпілого.
Оскільки учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини провадження, беручи до уваги те, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, які не заперечують проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого у вчиненні даних кримінальних проступків, як таких, що ніким не оспорюються, окрім допиту обвинуваченого, дослідженням матеріалів експертних висновків, речових доказів та дослідженням характеризуючих особу ОСОБА_4 матеріалів.
Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у незаконному проникненні до житла, що порушило недоторканість житла вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України.
Також своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
Відповідно до ст. 12 КК України, вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 162 та ч. 1 ст. 185 цього Кодексу, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 321-ХІ від 03.12.2019 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, віднесені до кримінальних проступків.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних проступків, особу обвинуваченого: за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, не працює, не одружений, інвалід 3-ї групи, раніше не судимий, на диспансерному обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України , суд вважає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення (проступок), має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових правопорушень.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що міру покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді 100 годин громадських робіт, Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 100 годин громадських робіт. На думку суду, така міра покарання буде достатньою для його перевиховання та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов по даній справі не був заявлений.

Витрати на проведення під час досудового розслідування експертиз становлять 3268,80 грн., які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного та керуючись : ст.ст. 50, 65, 66, 67, 70, ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 185 КК України ; ст.ст. 100, 349, 370, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ;
- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення під час досудового розслідування експертиз в розмірі 3268 грн. 80 коп.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Doogee Y 7» та ноутбук марки «Acer Aspire» - повернути власнику ОСОБА_5 .
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1