Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/751/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 126-1 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2021 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2021 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

визнано винуватим та призначено покарання за ч.1 ст.126-1 КК України у виді позбавлення волі на строком на 1 рік

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, встановивши йому іспитовий строк 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 5 148 грн. 30 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи з якою винний перебуває у сімейних та близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, за таких підстав:

Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у період з 22.06.2007 року до 16.08.2017 року перебували у шлюбі та у них народилось п`ять спільних дітей. Після розлучення вищезазначені особи проживають окремо, але на утриманні мають спільних малолітніх дітей.

При цьому, ОСОБА_8 , за місцем проживання своєї колишньої дружини ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, систематично вчиняє психологічне насильство в сім`ї.

Так, в період 10.01.2021 року до 11.02.2021 року вчиняв насильство, пов`язане з дією на психічний стан ОСОБА_9 з якою перебував у шлюбі та спільно проживав однією сім`єю впродовж 10 років, шляхом словесних образ, погроз, переслідування, залякування.

Проте, незважаючи на численні випадки притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства як особи, яку протягом року піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП належних висновків для себе не зробив і продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань, 24.03.2021 року вкотре проявив відносно ОСОБА_9 акт психологічного насильства у вигляді безпричинних словесних образ, нецензурної лайки в адресу потерпілої.

Так, 24.03.2021 року близько 19 години 45 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем проживання своєї колишньої дружини ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 , маючи умисел, направлений на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, безпричинно, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, вчинив психологічне насильство стосовно ОСОБА_9 з якою спільно проживав однією сім`єю понад 10 років перебуваючи у шлюбі, що виразилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрозах фізичною розправою над нею, чим принизив честь і гідність останньої, що призвело до психологічних страждань, які виразились у вкрай неприємні відчуття останньої, при яких вона відчувала емоційний дискомфорт.

Внаслідок систематичних, протиправних, злочинних дій з боку ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_9 , відповідно до висновку психологічної експертизи №2063/2064/21-27 від 04.06.2021 року, зазнала психологічних страждань та погіршення якості життя особи, що виразилось у порушені стабільності психоемоційного стану, що приводить до змін індивідуально психологічних проявах та перешкоджає активному соціальному функціонуванні її як особистості, а саме втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях стосовно наявності загрози її життю та здоров`ю дітей.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого, просила вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт на строк 150 год. Свої вимоги обґрунтувала тим, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про визначення міри призначеного покарання, та зазначаючи у вироку про те, що обвинувачений визнав свою вину, щиро розкаявся, раніше не судимий, характеризується добре, не зважаючи на те, що має захворювання пов`язане з наркотичною залежністю, обтяжуючі обставини відсутні, не взяв до уваги дані обставини та не навів мотивів неможливості призначення покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, призначив покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на строк 1 рік із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання, встановивши йому іспитовий строк в 1 рік. Тобто, зважаючи на наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи характеристику особи обвинуваченого та його сприяння розкриттю злочину, щире каяття, судом першої інстанції у відповідності до статті 126-1 КК України можливо було призначити ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин. Зважаючи на те, що обвинувачений просив призначити йому покарання у виді громадських робіт, захисник обвинуваченого підтримала свого підзахисного та звернула увагу суду на ту обставину, що обвинувачений раніше не судимий, щиро розкаявся у вчиненому, повністю визнав свою вину, вибачився перед потерпілою, станом на день винесення вироку потерпіла повідомила про те, що обвинувачений припинив будь-яке спілкування з нею, не вчиняє психологічного насильства, відсутні обтяжуючі обставини, отже, обвинуваченому достатньо призначити покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126-1 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 126-1 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, районний суд дотримався вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч.1 ст.349 КПК України докази не досліджувались.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії не тяжких злочинів, особу винного, який характеризується добре, раніше не судимий, має захворювання пов`язане з наркотичною залежністю. Врахував обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та відсутність обтяжуючих покарання обставин. Крім того, враховуючи відношення обвинуваченого до скоєного, зокрема, визнання своєї вини та наслідки обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та дійшов правильного висновку, щодо застосування положень ст. 75 КК України, яке на переконання колегії суддів буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст. 50 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що зважаючи на наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи характеристику особи обвинуваченого та його сприяння розкриттю злочину, щире каяття, суд першої інстанції при призначенні покарання не взяв до уваги вказані обставини справи та не навів мотивів неможливості призначення покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, є необґрунтованими та безпідставними.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції в повній мірі враховано особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого, обставини вчинення даного кримінального правопорушення, а також наслідки від скоєного злочину та обґрунтовано призначено покарання у вигляді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Суд у вироку дійшов правильного висновку, що відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали. При призначені обвинуваченому покарання судом враховується те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод особи та має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

При, цьому, колегія суддів доходить до висновку, що суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 в повній мірі врахував та дотримався вищезазначених норм та призначив покарання, яке є обґрунтоване, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами.

Порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону, які б стали підставою для зміни чи скасування по суті правильного винесеного судом рішення колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)