Справа № 646/3421/21
№ провадження 1-кс/646/97/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.02.2022 м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника Фонду державного майна України ОСОБА_3 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000800 від 13.12.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України,-

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло клопотання представника Фонду державного майна України ОСОБА_3 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000800 від 13.12.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України.

Зазначає, що наразі відсутня потреба у подальшому застосуванні арешту майна, оскільки майно не може бути відчужене на користь третіх осіб, майно не перебуває у розпорядженні посадових осіб ДП «Інститут «Укренергомережпроект», а належить на праві власності державі Україна в особі Фонду державного майна України.

Представник Фонду державного майна України у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду клопотання про розгляд клопотання про скасування арешту без участі представника Фонду, клопотання про скасування арешту майна підтримує.

У судове засідання прокурор не прибув, однак, через канцелярію суду надав заяву про розгляд клопотання без його участі, при цьому зазначив, що проти скасування арешту вищевказаного майна не заперечує.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та надані для огляду матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

13.12.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за №0000800, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України.

27.03.2020 Київським районним судом м. Харкова було розглянуто клопотання прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000800 від 13.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України.

Клопотання прокурора про арешт майна було обґрунтовано тим, що СУ ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000800 від 13.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом замаху службовими особами ДПВ НДІ «Укренергомережпроект» на зловживання своїм службовим становищем, що потягло тяжкі наслідки.

Так, відповідно до клопотання прокурора, службові особи Державного проектновишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект» в період 2018 року уклали ряд договорів із ТОВ «Бравекс» на загальну суму 34 808 610,60 грн. про надання послуг з переведення паперового архіву ДПВНДІ «Укренергомережпроект» в електронний вигляд. За результатами вказаних господарських операцій у ДПВ НДІ «Укренергомережпроект» утворилась заборгованість перед ТОВ «Бравекс» на вищевказану суму 34 808 610,60 грн.

В подальшому ТОВ «Бравекс» передало право витребування боргу за вказаними договорами до ТОВ «Перший рідний край», яке в свою чергу 18.07.2019 звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до ДПВ НДІ «Укренергомережпроект». Під час судового розгляду позовні вимоги ТОВ «Перший рідний край» до ДПВ НДІ «Укренергомережпроект» змінювались та після їх уточнення 23.09.2019 становили 34 808 610,60 грн.

19.11.2019 року службовими особами ДПВ НДІ «Укренергомережпроект» подано до Господарського суду Харківської області на затвердження мирову угоду із ТОВ «Перший рідний край», якою передбачалось погашення заборгованості Інституту шляхом передачі у власність ТОВ «Перший рідний край» нежитлових приміщень у м. Києві по вул. Солом`янській, 5, у м. Києві по вул. Стеценка, 1-А, у м. Львові по вул. Героїв Крут, 1А, у м. Харкові, по вул. Примерівській, 1 та у м. Харкові по Гімназійній набережній, 2. У затвердженні вказаної угоди судом відмовлено, у зв`язку з тим що вона не була погоджена з Міністерством енергетики та захисту довкілля України.

Враховуючи, що ДПВ НДІ «Укренергомережпроект» є державним підприємством, його службові особи згідно статуту, затвердженого 12.03.2018, не мали права самостійно підписувати таку угоду без погодження з органом управління - Міністерством енергетики та захисту довкілля України, що свідчить про наявність в їх діях ознак зловживання своїм службовим становищем в супереч інтересам державного підприємства.

Як зазначено прокурором, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також запобіганню нанесенню збитків державі в результаті вчинення кримінального правопорушення, виникла необхідність у накладенні арешту на нежитлові приміщення Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту «Укренергомережпроект», розташовані у м. Львові по вул. Героїв Крут, 1-А, у м. Харкові по вул. Примерівській. 1, у м. Харкові по Гімназійній набережній, 2, у м. Києві по вул. Солом`янській, 5, та у м. Києві по вул. Стеценка, 1-А, які є предметом вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.03.2020 у справі №953/4831/20 клопотання прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 було задоволено, накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України на нерухоме майно, яке на праві власності належить Державному проектно-вишукувальному та науково-дослідному інституту «Укренергомережпроект», а саме:

-нежитлову будівлю виробничої споруди (підвал I-VII, 1 поверх I-VI; 1-45; 2 поверх VI -VII; 46-76; 3 поверх VIII; 77-90; 4 поверх IX; 91-100; мансарда 101) загальною площею 2180,0 кв.м., розташовану за адресою: м. Львів, вул. Героїв Круг, будинок 1-А;

-нежитлові будівлі літ. «А-11», «Б-1», «В-1», «Г-1», «Д-1», «Е-1» загальною площею 9845,5 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Гімназійна набережна, будинок 2;

-нежитлові будівлі літ. «А-1», «Б-1», «В-1», «Г-1», «Д-1», «М-1» загальною площею 780,9 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Примерівська, будинок 1;

-нежитлові приміщення на 7-10 поверхах (7 поверх приміщення 1-23, 19а, 196, ІІІІ; 8 поверх приміщення 1-39, I-IV; 9 поверх приміщення 1-51, 37а, І-ІІ; 10 поверх приміщення 1-2, І-VI) загальною площею 3344,2 кв.м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, будинок 5;

-нежитлові приміщення будівлі виробничо-пошукової бази літ. «А-1» (1-19, 2(1), 3(1), антресоль), «Б» (1-2), «В» (1 (1), 2 (1), 3 (1,2), 4 (1), 5 (1,2), 6(1)) загальною площею кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , - шляхом заборони його відчуження у будь-який спосіб.

Постановою слідчого СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_5 29.04.2020 змінено правову кваліфікацію у кримінальному провадженні №0000800 від 13.12.2019 з ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України.

Постановою прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_4 від 22.05.2020 визначено підслідність кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000800 від 13.12.2019 за слідчими Слобідського ВП ГУНП в Харківській області.

Постановою прокурора Харківської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_6 10.02.2021 матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000800 від 13.12.2019 та за №0000078 від 05.05.2020 об`єднано в одне провадження №0000800 від 13.12.2019, про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписами ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

З огляду на положення ч. 1 ст.170 КПК України та п. 2 п. 2.6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 р., арешт майна може бути застосовано лише щодо майна осіб, які є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Доля речових доказів вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України. Зокрема, частиною 1 встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст.1 Першого протоколу. Баланс не буде забезпечений, якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі Спорронг та Льонрот проти Швеції). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти.

Із змісту вищезазначених норм вбачається, що захист прав власника чи законного володільця майна, яке має значення для кримінального провадження, є пріоритетним, і ступінь втручання у право власності особи має бути співмірним потребам досудового розслідування.

За таких обставин, враховуючи, що сторона обвинувачення не заперечує проти скасування арешту, що в свою чергу є підтвердженням того, що в подальшому відпала потреба в накладенні арешту, з урахуванням принципу змагальності у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 16, 100, 131-132, 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника Фонду державного майна України ОСОБА_3 про скасування арешту майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000800 від 13.12.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 364 КК України, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.03.2020 у справі №953/4831/20 на державне майно, а саме на:

-нежитлові будівлі літ. «А-11», «Б-1», «В-1», «Г-1», «Д-1», «Е-1» загальною площею 9845,5 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Гімназійна набережна, будинок 2;

-нежитлові будівлі літ. «А-1», «Б-1», «В-1», «Г-1», «Д-1», «М-1» загальною площею 780,9 кв.м., розташовані за адресою: м. Харків, вул. Примерівська, будинок 1;

-нежитлові приміщення на 7-10 поверхах (7 поверх приміщення 1-23, 19а, 19б, ІІІІ; 8 поверх приміщення 1-39, I-IV; 9 поверх приміщення 1-51, 37а, І-ІІ; 10 поверх приміщення 1-2, I-VI) загальною площею 3344,2 кв.м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, будинок 5;

-нежитлові приміщення будівлі виробничо-пошукової бази літ. «А-1» (1-19,2(1), 3(1), антресоль), «Б» (1-2), «В» (1 (1), 2 (1), 3 (1,2), 4 (1), 5 (1,2), 6(1)) загальною площею 1388,9 кв.м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Стеценка, будинок 1А;

-нежитлову будівлю виробничої споруди (підвал I-VII, 1 поверх I-VI; 1-45; 2 поверх VI -VII; 46-76; 3 поверх VIII; 77-90; 4 поверх IX; 91-100; мансарда 101) загальною площею 2180,0 кв.м., розташовану за адресою: м. Львів, вул. Героїв Крут, будинок 1-А.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1