Справа № 521/5147/16-к
Пр-ня по справі № 1-кп/521/31/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА:

Дата і місце постановлення вироку:

07 лютого 2022 року, м. Одеса.

Назва та склад суду, секретар судового засідання:

Малиновський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2

Найменування (номер) кримінального провадження:

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000074 від 07.01.2016 року.

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Червоноармійське, Болградського району, Одеської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий, середня освіта, не одружений;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Одеса, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючий, середня освіта, не одружений.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення:

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

Прокурор ОСОБА_5 , захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються в тому, що в період часу з 22 години 20 хвилин 06 січня 2016 року по 09 годину 20 хвилин 07 січня 2016 року, перебуваючи біля будинку 14 по вул. Гайдара в м. Одесі, маючи умисел на заволодіння чужим майном, визначивши об`єктом свого злочинного посягання автомобіль «ВАЗ 21063», державний номер « НОМЕР_1 », який перебував біля вищевказаного будинку, ОСОБА_4 спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_3 , шляхом підбору ключа, незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом.

Вказані дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

У зв`язку з тим, що за одне кримінальне правопорушення суд виправдав обвинувачених, а за інше визнав винними, зазначення мотивів з яких суд відкидає докази обвинувачення буде вказано нижче за текстом вироку, після викладення обставин кримінальних правопорушень та доказів, які були досліджені під час судового розгляду.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , 07.01.2016 року, приблизно о 04 годині 30 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 34, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно викрали акумулятор «Іста», який знаходився в автомобілі «ВАЗ 2107» д/н НОМЕР_2 , завдавши ОСОБА_8 матеріальну шкоду у сумі 800 гривень.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

частина 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх шляхом допиту осіб та дослідження документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК та заперечував скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК. При цьому показав, що вони вкрали акумулятор, проте не домовлялися його продати. Несли його, але він був тяжким та потім вирішили його кинути. У дворах побачили автомобіль, двері якого були відчинені. ОСОБА_3 сів в автомобіль, потім він також сів в автомобіль, взяв тестер та вони пішли;

- допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК та заперечував скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК. При цьому показав, що вони вкрали акумулятор з автомобіля, але не може пояснити навіщо вони це зробили. Щодо заволодіння автомобілем, то вони його не крали. Вони побачили автомобіль у дворі. Він сів в нього, потім сів ОСОБА_4 . Взяли тримач для телефону. Коли вони вже йшли, то він запитав в ОСОБА_4 , що в нього в руках, той повідомив, що якийсь тестер та тримач для телефону;

- допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що 6 січня він приїхав на машині до своєї сестри на вул. Гайдара та залишилися там до ранку. Зранку, 7 січня він побачив, що машини не має. Він зателефонував до поліції, поїхав до районного відділу поліції, показав технічний паспорт на автомобіль та посвідчення водія. Через деякий час йому повідомили, що знають де автомобіль, Автомобіль знайшли на вул. Філатова, там був зламаний замок в автомобілі. При цьому біля автомобіля був присутній ОСОБА_4 , якого посадили до машини та вони поїхали до відділу поліції. В нього пропав індикатор, підставка під телефон. Він написав розписку та йому видали автомобіль зі зламаним замком;

- допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він працював інспектором патрульної поліції. При несенні служби проїжджали по вул. Корольова, до них звернувся громадянин, який повідомив, що бачив як з під капоту авто знімали акумулятор та вказав на двох молодих людей. Вони під`їхали до цих хлопців, представилися та запропонували поїхати до чергової частини поліції. Один з них добровільно видав пристрій для вимірювання току;

- допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що він працював інспектором патрульної поліції. Під час несення служби на вул. Ак. Філатова, до них звернулася особа та повідомила, що бачила як знімали акумулятор з автомобіля. Вказав, що особи ідуть по вулиці вище. Вони під`їхали до них, представились, пояснили причину зупинки та запросили до відділу поліції. Один з них видав електронний тестер;

- допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що він проходив по вул. Філатова, йшов співробітник поліції та запропонував поїхати з ним на АДРЕСА_2 , там був обвинувачений та стояла машина, яку як він пояснив, вони намагалися викрасти, але в автомобілі не спрацював двигун. Знімали відбитки пальців.;

- до ЄРДР внесені відомості щодо незаконного заволодіння автомобілем «ВАЗ 21063», д/н НОМЕР_1 в період часу з 22 години 20 хвилин 06.01.2016 року по 09 годину 20 хвилин 07.01.2016 року та щодо таємного викрадення акумулятора з автомобіля (витяг з ЄРДР за №0000074);

- 07.01.2016 року оглянутий автомобіль «ВАЗ 21063», д/н НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 58, замки на дверях якого були закриті та слідів зламу яких не виявлено, також, в ході огляду місця події вилучено відбитки пальців рук (протокол огляду місця події від 07.01.2015 року);

- ОСОБА_9 отримав від співробітників поліції автомобіль «ВАЗ 21063», д/н НОМЕР_1 (зберігальна розписка ОСОБА_9 від 07.01.2015 року);

- 07.01.2016 року затримано ОСОБА_4 , в якого вилучено чорний тканевий чохол, цифрові струмовимірювальні кліщі UNI-T UT 202 з серійним номером 0011381 з сервісною книжкою, 4 предмети схожі на викрутки, два дроти червоного та чорного кольорів, кишеньковий ліхтарик світло-зеленого кольору, автомобільний тримач для навігатора «defender», які оглянуті та долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів та віддані потерпілому ОСОБА_9 на зберігання та 09.01.2016 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (протокол затримання особи ОСОБА_4 від 07.01.2016 року, ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 09.01.2016 року, протокол огляду предмета від 04.02.2016 року з фотокартками, постанова про визнання та долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 04.02.2016 року, зберігальна розписка ОСОБА_9 від 04.02.2016 року);

- 07.01.2016 року затримано ОСОБА_3 , в якого вилучено зв`язку ключів з 6 ключів від дверей, які оглянуті та віддані потерпілому ОСОБА_9 на зберігання та 09.01.2016 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того, під час затримання ОСОБА_3 виявлено та вилучено складний ніж, до якого приєднаний ключ із написом «Тольятти» (протокол затримання особи ОСОБА_3 від 07.01.2016 року, ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 09.01.2016 року, протокол огляду предмета від 04.02.2016 року з фотокартками, зберігальна розписка ОСОБА_9 від 04.02.2016 року);

- 12.02.2016 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 12.02.2016 року);

- 12.02.2016 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту (ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 12.02.2016 року);

- витрати на залучення експерта складають 921 гривня 60 копійок (довідка);

- три сліди пальців рук, розташовані на трьох відрізках прозорих липких стрічок розмірами 29х48 мм. «з дзеркала заднього виду (ліва сторона)», 27х35 мм. «з файла в бардачку підлокітника», 24х36 мм. «з файла в бардачку підлокітника», вилучені в ході огляду місця події від 07.01.2016 року за адресою: АДРЕСА_2 , при огляді автомобіля ВАЗ 2106, д/н НОМЕР_1 , придатні для ідентифікації особи (осіб), яка їх залишила. Слід пальця руки на відрізку 36х39 мм. «з декоративної планки кришки бардачку», не придатний для ідентифікації особи, що його залишила. Слід пальця руки на відрізку прозорої стрічки розмірами сторін 29х48 мм. «з дзеркала заднього виду (ліва сторона)» залишений відбитком великого пальця лівої руки на дактилокарті, заповненій на ім`я ОСОБА_3 ; слід пальця руки на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами сторін 24х36 мм. «з файла в бардачку підлокітника» залишений відбитком вказівного пальця правої руки на дактилокарті, заповненій на ім`я ОСОБА_3 , наданій на дослідження. Слід пальця руки на відрізку прозорої липкої стрічки розмірами сторін 27х35 мм. «з файла в бардачку підлокітника», залишений відбитком безіменного пальця правої руки на дактилокарті, заповненій на ім`я ОСОБА_4 , наданій на дослідження. Встановити кому належить слід пальця руки на відрізку прозорої липкої стрічки 36х39 мм., не представляється можливим, в зв`язку з непридатністю даного сліду для ідентифікації особи, що його залишила (висновок експерта №58-д від 20.01.2016 року);

- потерпілий ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 800 гривень у якості відшкодування завданої шкоди (розписка потерпілого ОСОБА_8 від 07.03.2016 року);

- обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий (вимога на ОСОБА_4 ); у 2015 році закінчив Державний навчальний заклад «Теплодарський професійний ліцей» і здобув професію кухаря (копія диплому); нагороджений похвальною грамотою за особливі досягнення у навчанні (копія грамоти від 30.01.2015 року); отримав подяку в школі за участь у районному фольклорно-етнографічному конкурсі (копія подяки від березня 2013 року); отримав похвальний лист за високі досягнення у навчанні (копія похвального листа від 30.01.2015 року); на обілку в КУ «ООМЦПЗ» не значиться (лист від 21.01.2016 року); позитивно характеризується за місцем мешкання (характеристика);

- обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий (вимога на ОСОБА_3 ); на обілку в КУ «ООМЦПЗ» не значиться (лист від 21.01.2016 року); звільнений від занять в період часу з 17.06.2016 року по 30.06.2016 року у зв`язку з захворюванням (довідка №161 від 30.06.2016 року).

Інших доказів сторони не надавали. Клопотань про визнання доказів недопустимими від сторін не надходило.

Під час судового розгляду обвинувачені не заперечували скоєння ними злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК, тому суд вважає за необхідне окремо не зупинятися на вказаному питанні.

Щодо скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК, то необхідно зазначити наступне.

Стороною обвинувачення були надані докази, які вказують на те, що органом досудового розслідування було здійснено огляд місця події, що підтверджується протоколом огляду місця події від 07.01.2015 року та під час вказаного огляду з салону автомобіля «ВАЗ 21063», д/н НОМЕР_1 було вилучено відбитки пальців рук, які відповідно до висновку експерта №58-д від 20.01.2016 року, належить обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Крім того, у судовому засіданні було допитано потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з показів яких вбачається, що вони не бачили як ОСОБА_3 та ОСОБА_4 керували автомобілем «ВАЗ 21063», д/н НОМЕР_1 .

Також, стороною обвинувачення було надано протоколи затримання обвинувачених від 07.01.2016 року, протокол огляду предмета від 04.02.2016 року з фотокартками та зберігальна розписка ОСОБА_9 від 04.02.2016 року. Відповідно до вказаних доказів, під час затримання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в них було вилучено чорний тканевий чохол, цифрові струмовимірювальні кліщі UNI-T UT 202 з серійним номером НОМЕР_3 з сервісною книжкою, 4 предмети схожі на викрутки, два дроти червоного та чорного кольорів, кишеньковий ліхтарик світло-зеленого кольору, автомобільний тримач для навігатора «defender», зв`язку ключів з 6 ключів від дверей, які були оглянуті та передані потерпілому ОСОБА_9 на відповідальне зберігання.

Інших доказів, на підтвердження обставин скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК стороною обвинувачення не було надано.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час надання показів суду не заперечували той факт, що вони знаходилися всередині автомобіля «ВАЗ 21063», д/н НОМЕР_1 , проте вказали, що вони автомобілем не керували, а сіли в нього, коли він вже знаходився за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 58. При цьому, обвинувачені показали, що двері автомобіля були відкриті, вони в нього сіли, взяли з собою речі, які там знаходилися, в тому числі тестер для вимірювання струму та автомобільний тримач для телефону, після чого вийшли та пішли.

Під час судових дебатів сторона захисту зазначила, що відбитки пальців обвинувачених були вилучені з бардачку, дзеркала заднього виду та підлокітника. З керма автомобіля та ручки коробки перемикання передач, або з корпусу автомобіля відбитки пальців обвинувачених не вилучені.

Суд вважає за необхідне зазначити, що задля керування автомобілем необхідною умовою є торкання руками керма автомобіля, ручки коробки перемикання передач або корпусу (при буксируванні з використанням м`язової сили).

Під час судових дебатів прокурором не було спростовано версію сторони захисту про те, що вони автомобілем не керували, а сіли в нього, так як були відчинені двері. Також, прокурором не було висловлено думки щодо того, як само обвинувачені заволоділи транспортним засобом із урахуванням відсутності відбитків пальців на відповідних поверхнях автомобіля.

При цьому суд, навіть у разі порушення принципу неупередженості з метою відшукання підстав для спростування версії сторони захисту не може визначити послідовність дій обвинувачених при заволодіння автомобілем за таких умов, щоб пояснити відсутність їх відбитків на відповідних поверхнях.

Фактично суд повинен надати оцінку таким доказам: показанням свідка ОСОБА_12 , які надані в порядку ст. 97 КПК України про те, що обвинувачений на вул. Філатова, 58, пояснив, що вони намагалися викрасти автомобіль; з іншого боку показання обвинувачених про те, що вони вказаний злочин не скоювали та той об`єктивний факт що на кермі автомобіля, коробці перемикання передач, корпусі автомобіля відбитки обвинувачених відсутні.

Необхідно зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 17 КПК України та ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Під час розгляду кримінального провадження, суд повинен керуватися стандартом доведеності вини «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою можливо пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Так, версія сторони обвинувачення не пояснює встановлені судом обставини, що мають відношенні до події, яка є предметом судового розгляду, а саме відсутність відбитків пальців рук обвинувачених на кермі, ручці коробки перемикання передач або корпусі автомобіля. Тобто, стороною обвинувачення не доведена обставина керування обвинуваченими автомобілем або його пересування іншим шляхом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що наявність вказаних обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини обвинувачених.

Таким чином, суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та недостатніми для прийняття рішення про винуватість обвинувачених у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:

Відповідно до ст. 66 КК України, суд не встановлює обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Щодо зазначення обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то необхідно зазначити, що обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості зазначати вказані обставини у вироку.

Мотиви призначення покарання:

Призначаючи покарання суд керується вимогами ч.2 ст. 65 КК, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18).

Крім того, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України).

При визначені виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжкого злочину; особу винного, а саме те, що він раніше не судимий; його вік 24 роки та соціальне положення не одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.

При цьому, суд вважає за необхідне, на підставі ч.5 ст. 74 КК, звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного за ч.2 ст. 185 КК, так як відповідно до п.3 ч.1 ст. 49 КПК України, з дня вчинення кримінального правопорушення, а саме з 07.01.2016 року пройшло більш ніж п`ять років.

При визначені виду та міри покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжкого злочину; особу винного, а саме те, що він раніше не судимий; його вік 25 років та соціальне положення не одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.

При цьому, суд вважає за необхідне, на підставі ч.5 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного за ч.2 ст. 185 КК України, так як відповідно до п.3 ч.1 ст. 49 КПК України, з дня вчинення кримінального правопорушення, а саме з 07.01.2016 року пройшло більш ніж п`ять років.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

У зв`язку з тим, що судом звільнено обвинувачених від покарання, суд вважає за необхідне запобіжний захід не обирати.

Суд вважає за необхідне речові докази, відповідно до ст. 100 КПК України частину речових доказів вважати повернутими, а частину речових доказів повернути.

Відповідно до ст. 126 КПК України суд вважає за необхідне процесуальні витрати віднести на рахунок Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та його виправдання:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК та по суду виправдати в зв`язку з недоведеністю, що ОСОБА_3 вчинив вказане кримінальне порушення.

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та по суду виправдати в зв`язку з недоведеністю, що ОСОБА_4 вчинив вказане кримінальне порушення.

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК.

Покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом:

ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та звільнити його від покарання.

ОСОБА_4 призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі та звільнити його від покарання.

Рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації:

Речові докази складний ніж, до якого приєднаний ключ із написом «Тольятти» повернути ОСОБА_3 ; інші речові докази вважати повернутими.

Рішення про відшкодування процесуальних витрат:

Процесуальні витрати у розмірі 921 гривня 60 копійок віднести на рахунок Державного бюджету України.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Запобіжний захід обвинуваченим не обирати.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження:

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Порядок отримання копій вироку та інші відомості:

Копію вироку вручити обвинуваченим, прокурору та направити потерпілим.

Суддя: ОСОБА_1