Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/7732/16-к
Провадження № 1-кп/490/322/2017
У Х В А Л А

22 грудня 2021 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2

- ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі: прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Батумі Республіки Грузії, є громадянином України,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 187, частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України, -

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Енергодар Запорізької області, є громадянином України

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 187, частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України, -

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Миколаєві, є громадянином України, наразі має право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України, -

та

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у смт. Арбузинка Миколаївської області, є громадянином України,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

1. Під час судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку дії обраного відносно цього обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, спираючись про те, що, ризики, які зумовили обрання відносно ОСОБА_6 такого запобіжного заходу наразі не зникли та не зменшились.

2. Захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечував та просив обрати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Він зазначав, що обвинувачений перебуває під домашнім арештом протягом тривалого проміжку часу; за період перебування під домашнім арештом свої обов`язки виконував в повному обсязі; наразі має працювати та забезпечувати себе.

Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження позицію свого захисника підтримав.

При цьому зазначив, що у будинку, у якому він має постійно перебувати, відсутнє електропостачання та опалення, з огляду на що його постійне знаходження у цьому будинку не є можливим.

Обвинувачений звернув увагу й на ту обставину, що, постійно перебуваючи у цьому будинку, він не може належним чином виконувати покладені на нього обов`язки, адже не може вчасно заряджати електронний засіб контролю, що перешкоджає роботі цього засобу.

Також обвинувачений вказував, що наразі має можливість працевлаштуватись, зокрема - працювати у таксі, проте не може стати до такої роботи з огляду на застосовані відносно нього обмеження.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

1. В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення, зокрема, ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України.

В межах цього кримінального провадження, зокрема - ОСОБА_6 - обвинувачується загалом у вчиненні у квітні 2016 року двох розбійних нападів з проникненням у житло; в першому випадку - за попередньою змовою групою осіб.

Його дії кваліфіковані за частиною 3 статті 187 Кримінального Кодексу України.

2. В межах цього ж кримінального провадження ОСОБА_6 був затриманий; 06 липня 2016 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_12 відносно нього був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Подальшими ухвалами Центрального районного суду міста Миколаєва цей строк продовжувався неодноразово, востаннє - ухвалою від 20 травня 2021 року - до 16 липня 2021 року включно.

Таким чином, загалом обвинувачений перебував у місцях попереднього ув`язнення протягом 05 років 00 місяців 07 днів.

3. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 13 липня 2021 року вказаний запобіжний захід був замінений на домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово. Одночасно на обвинуваченого було покладено низку обов`язків, зокрема - обов`язок носити електронний засіб контролю.

Наразі він перебуває в умовах цілодобового домашнього арешту протягом 05 місяців 09 днів.

4. Обираючи запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешиу, суд виходив із того, що існує ризики ухилення обвинуваченого від суду та вчинення ним нових злочинів, але запобігти цим ризикам можливо саме шляхом застосування такого запобіжного заходу.

5. Під час здійснення кримінального провадження судом допитані обвинувачені, досліджені документи, що перебували у розпорядженні сторін.

Наразі суд має розпочати допит свідків, проте їх явку до суду сторона обвинувачення не забезпечила.

5. За період перебування під домашнім арештом обвинувачений ОСОБА_6 порушень режиму його утримання не допускав.

Положення закону, якими керувався суд при постановленні ухвали.

1. Відповідно до частини 2 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до частини 1 статті 177 цього Кодексу діями, можливість вчинення яких є підставою для застосування запобіжного заходу, є лише спроби

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

До того ж, відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є лише забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити вказані дії.

2. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

3. Відповідно до частини 1 статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

4. Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального Процесуального Кодексу України обираючи запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, суд зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1)прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5)не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6)пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7)докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9)носити електронний засіб контролю.

5 .Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й триманні її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого. /див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 - 139)/

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

1. Повертаючись до обставин розгляду цієї справи, суд перш за все відзначає, що припущення про вчинення ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів наразі є підтвердженим, зокрема, показами самого обвинуваченого, який свою причетність до розбою загалом не заперечував.

При цьому таке припущення поза розумним сумнівом може бути перевірене судом, та судом вживаються заходи щодо перевірки такого припущення.

2. Завершити судовий розгляд цього кримінального провадження наразі не видається за можливе через позиції сторін у справі.

3. В той же час, ризики, задля запобігання яких відносно ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, наразі частково зменшились.

3.1. Так, наразі очевидним є те, що обвинувачений не має ані - фактичної, ані матеріальної можливості зникнути від суду.

Більше того, підстави для такого в обвинуваченого практично є відсутніми, адже наразі строк його попереднього ув`язнення дорівнює більшій частині строку покарання у вигляді позбавлення волі, який може бути його призначеним за вчинення інкримінованого йому злочину.

3.2. Стосовно ж ризику вчинення нових злочинів слід відзначити таке.

Наразі строк перебування обвинуваченого під вартою відповідно до закону за певних обставин визнається достатнім для виправлення особи та запобігання вчиненню нею нових злочинів.

До того ж, під час перебування обвинуваченого під домашнім арештом (майже за півроку) обвинувачений жодного разу не вдавався до дій, що могли б бути розціненими навіть як спробу порушити режим його утримання або ухилитись у той чи інший спосіб від виконання покладених на нього обов`язків.

При цьому обвинувачений ніколи не вживав дій щодо порушення покладених на нього обов`язків.

Таке у сукупності доводить, що обвинувачений змінив спрямованість своєї поведінки, що свідчить про можливість в подальшому самостійного уникнення ним вчинення нових злочинів.

4. Вирішуючи питання про можливість пом`якшення з огляду на такі обставини обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд враховує таке.

4.1. Описана вище поведінка обвинуваченого під час його перебування під домашнім арештом, будучи бездоганною, сама по собі утворює підстави для пом`якшення умов утримання обвинуваченого.

4.2. Суд також вважає слушними посилання обвинуваченого та його захисника про те, що обвинувачений має мати можливість реалізувати своє право на працю.

4.3. До того ж, загальний строк обмеження волі обвинуваченого наразі становить 05 років 05 місяців та 15 днів, отже - є суттєвим.

З огляду на таке суд вважає за можливе полегшити умови утримання обвинуваченого ОСОБА_6 , змінивши обраний відносно нього запобіжний захід на домашній арешт із забороною залишати житло у нічний період доби.
За такого клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора - задовольнити частково
Обраний відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешт змінити на домашній арешт у житлі за адресою: АДРЕСА_1 із забороною залишати це житло протягом періоду з 22-00 години до 07-00 години наступного дня.

Покласти на ОСОБА_6 , окрім загального обов`язку з`являтись до суду за першим викликом, такі обов`язки:

-не залишати будинок за адресою: АДРЕСА_1 , протягом періоду з 22-00 години до 07-00 години наступного дня;

-повідомляти суд про засоби зв`язку та їх зміну;

-утримуватися від спілкування у будь-який спосіб особисто або через третіх осіб із потерпілими у справі та особами, що зазначені у реєстрі досудового розслідування, як свідки;

-носити електронний засіб контролю

Строк дії ухвали встановити в 2 місяці - до 22 лютого 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_1 =
Суддя = ОСОБА_2 =
Суддя = ОСОБА_3 =