Справа № 147/805/19
УХВАЛА

30 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої вирішується клопотання, ОСОБА_4 ,

захисника особи, щодо якої вирішується клопотання, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 25.04.2019 за № 0000102, відносно ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст. 348 КК України,

УСТАНОВИВ:

28.09.2021 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 25.04.2019 за № 0000102, відносно ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст. 348 КК України, що відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями було розподілено судді ОСОБА_1 .
В своєму клопотанні прокурор зазначає, що 25.04.2019 близько 01 год 00 хв до дільничного офіцера поліції Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 на мобільний телефон зателефонував сільський голова с. Гордіївка, Тростянецького району Вінницької області та повідомив, що біля сільської ради с. Гордіївка, Тростянецького району Вінницької області місцевий житель ОСОБА_4 поводить себе непристойно, телефонує до сільського голови та сусідів, яким погрожує фізичною розправою та знищенням майна. Після даного телефонного дзвінка ОСОБА_7 під`їхав та зупинив автомобіль неподалік від приміщення сільської ради, поблизу місця проживання ОСОБА_4 . Вийшовши з службового автомобіля, ОСОБА_7 помітив ОСОБА_4 , який стояв на узбіччі проїзної частини дороги, а у руках тримав вила. Підійшовши до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 представився та при цьому перебував у форменому одязі та запитав у ОСОБА_4 , чому він порушує громадський порядок. Після цього ОСОБА_4 почав нецензурно висловлюватись в адресу ОСОБА_7 як працівника поліції, ображати та принижувати працівників поліції, погрожувати фізичною розправою та вбивством вилами, які він тримав у руках. В подальшому ОСОБА_7 попередив ОСОБА_4 , щоб він тримався на відстані, тому що у разі не припинення протиправних дій, до нього можуть бути застосовані заходи фізичного впливу. На попередження ОСОБА_7 ОСОБА_4 відреагував агресивно, діючи умисно, достовірно знаючи, що перед ним знаходиться працівник поліції та ігноруючи його вимоги, як представника правоохоронного органу, який перебував у форменому одязі та виконував свій службовий обов`язок по забезпеченню публічної безпеки та порядку, безпричинно почав ображати його, при цьому почав викрикувати погрози вбивства на адресу працівника поліції дільничного офіцера поліції Тростянецького відділення поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , не бажаючи підкоритись його законним вимогам, розмахуючи вилами, зненацька, наніс удар металевою частиною вил в обличчя і як наслідок спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження, у вигляді колотих ран на лівій щоці та рваної рани правого вуха. Далі, застосувавши фізичну силу, ОСОБА_7 зупинив протиправні дії ОСОБА_4 . Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України, а саме: замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Під час досудового розслідування встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 390 від 17.07.2019, ОСОБА_4 страждав та страждає психічним захворювання у вигляді органічного шизофреноподібного розладу. Тому ОСОБА_4 скоїв правопорушення в хворобливому стані психічної діяльності, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними стосовно інкримінованого йому діяння. Згідно з даним висновком експерта, за своїм психічним станом ОСОБА_4 на теперішній час потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу

Прокурор також зазначає у клопотанні, що підставою наявності ризиків є те, що ОСОБА_4 негативно характеризується за місцем проживання, не працює, не одружений, страждає психічним захворювання у вигляді органічного шизофреноподібного розладу, на теперішній час потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. На даний час встановлені ризики продовжують мати місце, будь-яких даних про те, що ОСОБА_4 видужав і на даний час не страждає психічним захворювання у вигляді органічного шизофреноподібного розладу та на теперішній час не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом немає.

В судовому засіданні 30.09.2021 прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу ОСОБА_4 , просив його задовольнити.

Особа, щодо якої вирішується клопотання, ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти клопотання прокурора, однак захисник просив суд змінити ОСОБА_4 режим нагляду з посиленого на звичайний.

Заслухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Суд зобов`язаний повторно до спливу продовженого строку розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Періодичний судовий контроль (у порядку ст. 331 КПК України) забезпечує дотримання прав обвинуваченого чи особи, яка бере участь у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру, згідно зі ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині реалізації права на забезпечення періодичного контролю за законністю застосування запобіжного заходу в судовому провадженні.

Згідно зі ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Вказані запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби і застосування цих запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до положень, викладених в ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

ЄСПЛ під час вирішення справи «Медведев та інші проти Франції» зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у демократичному суспільстві у значенні, передбаченому Конвенцією.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «К.Г. проти Німеччини»).

Судом установлено, що ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 24.07.2019 задоволено клопотання начальника Тростянецького відділу Бершадської місцевої прокуратури Вінницькій області ОСОБА_3 та застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, на строк до 21 вересня 2019 року включно (до відділення з посиленим режимом нагляду Вінницької обласної психіатричної лікарні № 2), який, в подальшому, ухвалами Вінницького районного суду Вінницької області було продовжено.

Таким чином, судом установлено, що запобіжний захід відносно до ОСОБА_4 застосований за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений КПК України.

З клопотання прокурора вбачається, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 390 від 17.07.2019, ОСОБА_4 на період часу, що відноситься до скоєння кримінального правопорушення, страждав та страждає психічним захворювання у вигляді органічного шизофреноподібного розладу, і являється неосудним, що позбавляє його на теперішній час здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 пред`явлено підозру у вчиненні суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст. 348 КК України, санкція статті, за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі; те, що ОСОБА_4 на час поміщення до психіатричного закладу не працював, негативно характеризується за місцем проживання, не одружений, тому суд вважає, що у нього не має соціально-струмуючих факторів.

Враховуючи те, що судовий розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 на даний час ще не завершено, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, виходячи з положень ст. 508 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку, на строк 60 днів, що сприятиме запобіганню настання ризиків та забезпечить належну процесуальну поведінку особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, а також надання необхідної медичної допомоги у зв`язку з виявленим захворюванням, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

У задоволенні усного клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну режиму нагляду суд не вбачає підстав, оскільки стороною захисту не спростовано належними та допустимим доказами, що психічний стан ОСОБА_4 на даний час покращився.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 199, 376, 508 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме: Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна психіатрична лікарня № 2 Вінницької обласної ради», у відділенні з посиленим режимом нагляду, строком на шістдесят днів, тобто до 28 листопада 2021 року включно.

У задоволенні усного клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну режиму нагляду з посиленого на звичайний відмовити.

Копію ухвали для виконання направити в Комунальне некомерційне підприємство «Вінницька обласна психіатрична лікарня № 2 Вінницької обласної ради».

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, щодо якої розглядається клопотання, ОСОБА_4 в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДЯ ОСОБА_1