Провадження № 1-кп/643/891/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2022 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004548 від 07 червня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2021 року до Московського районного суду м. Харкова звернувся прокурор Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 з клопотання про закриття кримінального провадження, в якому просить:

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004548 від 07 червня 2016 року з кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 КК України закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання обґрунтоване тим, що 06 червня 2016 року близько 02:32 год. невстановлені особи біля буд. 35/81 по вул. Валентинівська у м. Харкові таємно з фасаду нотаріальної контори заволоділи світлодіодними лампочками, чим спричинили ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 1200,00 грн.

За вказаним фактом відкрито кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004548 від 07 червня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

У кримінальному провадженні проведено необхідні оперативно-розшукові заходи та слідчі дії, однак встановити особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення не вдалось, підозра жодній особі вручена не була.

Кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 185 КК України, є нетяжким злочином, а у відповідності до ст. 49 КК України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності з дня вчинення особою такого злочину на даний час вже закінчилися.

У зв`язку з тим, що під час досудового розслідування особу, яка вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні не встановлено, та строк давності притягнення до кримінальної відповідальності такої особи закінчився, прокурор просить закрити кримінальне провадження на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2021 року призначено підготовче судове засідання з розгляду вищевказаного клопотання.

У підготовче судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися.

Прокурор подала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, яке просила задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Причини неявки потерпілої суду невідомі.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши клопотання з доданими до нього матеріалами, встановив таке.

Відповідно до п. 31 ч. 1ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.

Зазначена норма кримінального процесуального законодавства пов`язує можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю двох підстав:

не встановлена особа, яка вчинила кримінальне правопорушення;

закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, тому суд вправі констатувати факт не встановлення органом досудового розслідування особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, лише після з`ясування питання про виконання органом досудового розслідування усіх необхідних дій для всебічного, повного та об`єктивного розслідування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї статті.

Водночас, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України стосується випадків звільнення особи від кримінальної відповідальності щодо вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Отже, за даним злочином, яким, серед інших, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності складає п`ять років.

Частиною четвертою ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 31 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Разом з цим, при проведенні досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні зазначені вимоги процесуального закону щодо повного та об`єктивного досудового розслідування слідчим та прокурором не виконані.

Згідно із наданими суду матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2016 року за № 0004548 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, досудове розслідування у ньому розпочате 07 червня 2016 року за заявою потерпілої ОСОБА_4 .

Отже, з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більше 5 років. Органом досудового розслідування осіб, які вчинили вказане правопорушення, не встановлено.

У процесі досудового розслідування органом досудового розслідування вчинені такі дії:

відібрано пояснення у ОСОБА_4 06 червня 2016 року, тобто до початку досудового розслідування;

проведено огляд місця події 07 червня 2016 року;

16 листопада 2020 року в порядку ст. 40 КПК України надано доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій, а саме: 1) ознайомитися з матеріалами кримінального провадження; 2) провести радіорозвідку на місці скоєння злочину; 3) отримати відповідь радіорозвідки, після чого негайно повідомити слідчого; 4) скласти детальну схему можливого шляху підходу, відходу злочинців з нанесенням на карту відеокамер, які знаходяться поблизу місця вчинення злочину. У разі наявності камер, вилучити відеозапис та провести його аналіз; 5) провести обхід будинків, установ, організацій, торгівельних об`єктів, розташованих поблизу місця події з метою встановлення осіб, які володіють інформацією щодо вказаних подій, допитати в якості свідків осіб, що володіють інформацією щодо даного кримінального правопорушення, скласти схему обходу; 6) перевірити осіб, які займаються приватними перевезеннями та перебували біля місця вчинення злочину, встановити чи наявні в них автомобільні реєстратори, якщо так то вилучити відеозапис та провести їх аналіз; 7) встановити власників автомобілів, які знаходилися поблизу місця вчинення злочину та за вірогідним маршрутом відходу злочинців; 8) перевірити на причетність до скоєння кримінального правопорушення осіб, які знаходяться на оперативному контролі, а також осіб, які засуджені за скоєння аналогічних кримінальних правопорушень , та осіб, які нещодавно звільнилися з місць позбавлення волі; 9) перевірити на причетність до скоєння кримінального правопорушення раніше засуджених за аналогічні злочини та перевірити їхню причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення; 10) перевірити ломбарди та місця можливого збуту викраденого майна; 11) провести інші слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення особи злочинця. Згідно рапортів від 25 листопада 2020 року, під час роботи по дорученню: проводилися заходи по встановленню особи, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, однак, інформації, яка становить оперативний інтерес, отримано не було; проводився обхід прилеглої, до місця скоєння злочину, території, на предмет наявності камер відеоспостереження, однак, встановити такі не виявилось можливим; проводились заходи по встановленню свідків та очевидців вказаного кримінального правопорушення, однак, позитивних результатів отримано не було;

02 листопада 2021 року, відповідно до вимог ст. 39, 214 КПК України надано доручення про проведення досудового розслідування, згідно якого вимагається вжити заходів щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та прийняти законні процесуальні рішення в передбачені кримінальним процесуальним законодавством строки.

Тобто, з 08 червня 2016 року по листопад 2020 року та з грудня 2020 року по листопад 2021 року жодна слідча або процесуальна дія органом досудового розслідування не проводилася, заходи на встановлення особи злочинця не проводилися. Матеріали кримінального провадження, що надані суду, не містять даних про виконання вищезазначеного доручення слідчого, а також не містять відомостей про визнання ОСОБА_4 потерпілою, як зазначено у клопотанні, що розглядається.

Відтак, суд констатує, що належні та ефективні заходи, спрямовані на розкриття вказаного злочину, не були здійснені. Досудове розслідування та процесуальне керівництво з боку прокурора були неналежними.

Оскільки судом встановлено, що кримінальне провадження не розслідувалося більше п`яти років, тому вважати, що в ході досудового розслідування проведені всі можливі та необхідні слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, однак осіб які вчинили злочин не встановлено, не можна, як про це зазначає у клопотанні прокурор, оскільки вони взагалі не встановлювалися, що є безумовним порушенням прав та інтересів ОСОБА_4 .

Крім цього, прокурор, який звертається із вказаним клопотанням і призначений процесуальним керівником у кримінальному провадженні жодних процесуальних рішень, вказівок на розкриття вказаного злочину не приймав та не надавав.

Окремо суд звертає увагу, що у поясненнях ОСОБА_4 , які містяться в матеріалах кримінального провадження, зазначено кількість осіб, причетних до цього злочину та вказано шлях підходу та відходу «злочинців», а також наголошено на тому, що вказана подія зафіксована на камери відеоспостереження, які розміщені біля входу у нотаріальну контору.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у § 65 рішення в справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08) від 29 січня 2015 року, для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.

У § 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03 жовтня 2013 року (заява № 4299/03) наголошується, що державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. рішення у справах «Начова та інші проти Болгарії» (Natchova et autres c. Bulgarie), § 113, та «Рамсахай та інші проти Нідерландів» (Ramsahai et autres c. Pays-Bas), § 324).

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування не здійснювалось досудове розслідування належним чином, що призвело до його неефективності, а також недотримання вимог щодо оперативності та розумної швидкості. Досудове розслідування проведено поверхнево, з недотриманням вимог всебічності та повноти дослідження обставин кримінального провадження. Водночас, прокурор, незважаючи на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження, яке не може бути за вказаних обставин визнано судом обґрунтованим.

Суд вважає, що використання прокурором норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження шляхом закриття його судом на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України при неналежному проведенні досудового розслідування протягом більше п`яти років суперечить вимогам ст. 9 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, усталеній практиці Європейського суду з прав людини, завданням та загальним засадам, встановленим чиним КПК України.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, з огляду на що в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 7, 9, 25, 284, 314, 369, 371, 372, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004548 від 07 червня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0004548 від 07 червня 2016 року повернути до Салтівської окружної прокуратури м. Харкова для організації та продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1