Справа № 598/2003/21
провадження № 1-в/598/133/2021
УХВАЛА

іменем України

"16" грудня 2021 р. Збаразький районний суд

Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Збаразька виправна колонія (№63)» ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 та засудженої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в місті Збаражі Тернопільської області клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженої

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , що має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,-

встановив:

До провадження Збаразького районного суду Тернопільської області надійшло клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 від відбування покарання призначеного вироком Автозаводського районного суду м.Кременчук від 25 квітня 2018 року, зміненого вироком Полтавського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року за ч.1 ст.309, ч.2 ст.307, ст.70 КК Україниу виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна.

За даною справою ОСОБА_6 засуджена вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука від 25 квітня 2018 року, зміненого вироком Полтавського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року, ОСОБА_6 визнано винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.307 КК України та призначено їй покарання:
- за ч.2 ст.309 КК України 2 роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, 3 роки позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначено ОСОБА_6 у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Початок строку відбування покарання - 22.10.2019.

Кінець строку відбування покарання - 22.10.2022.

Встановлену 2/3 частину покарання засуджена ОСОБА_6 відбула 22.10.2021.

Представник ДУ «Збаразька виправна колонія (№63)» ОСОБА_4 в судовому засіданні просив в задоволенні клопотання відмовити, оскільки засуджена не довела своє виправлення, а тому не підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання.

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 підтримали клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, пославшись при цьому на те, що засуджена на даний час своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

Заслухавши засуджену, представника ДУ «Збаразька виправна колонія (№63)», захисника та думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні даного клопотання, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженої, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити виходячи із наступного.

Так, судом встановлено, що засуджена ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 22.10.2019. За час відбування покарання в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23) характеризувалась задовільно. Стягнень та заохочень не мала.

До державної установи «Збаразька виправна колонія №63)» прибула 21.11.2019 для проходження стаціонарного лікування в туберкульозній лікарні філії ЦОЗ ДКВС України у Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях.

За період відбування покарання засуджена характеризується не задовільно. Для стимулювання право слухняної поведінки один раз заохочувалась правами начальника установи за активну участь в житті відділення. Допустила три порушення режиму відбування покарання, які виражались у зберіганні заборонених предметів, а саме цвяхів та курінні в не відведеному місці, даванні в борг іншим засудженим пачок цигарок, з приводу чого із засудженою були проведені бесіди виховного та профілактичного характеру та один раз притягувалась до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення не зняте та не погашене у встановленому законом порядку.

Засуджена перебуває на профілактичному обліку як схильна до вживання та розповсюдження наркотичних та одурманюючих речовин.

Рішенням комісії установи від 22.04.2021 (протокол №10) ОСОБА_6 відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до вимог ст.82 КК України, як такій, що не стала на шлях виправлення.

Рішення комісії установи від 08.11.2021 засудженій відмовлено у застосуванні заохочувальної норми закону, а саме умовно-дострокового звільнення після відбуття нею 2/3 частин призначеного вироком суду строку покарання, як такій, що не досягла ступеня виправлення «довела своє виправлення» та не стала на шлях виправлення.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи вказане, суд вважає, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При цьому, відмовляючи у задоволенні клопотання, суд, виходить з того, що умовно-дострокове звільнення є правом, а не обов`язком суду. Також, суд враховує не тільки факт відбуття засудженою певної частини покарання, а й тяжкість та характер вчинених нею кримінальних правопорушень, те, що вона двічі була засуджена за тяжкі умисні насильницькі злочини, поведінку засудженої під час всього періоду відбування покарання, становлення її на шлях виправлення.

Таким чином, враховуючи все вищевказане, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не здобуто доказів того, що засуджена ОСОБА_6 своєю поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

постановив :

У задоволені клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_6 від відбування покарання призначеного вироком Автозаводського районного суду м.Кременчук від 25 квітня 2018 року, зміненого вироком Полтавського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року за ч.1 ст.309, ч.2 ст.307, ст.70 КК Україниу виді 3 років позбавлення волі без конфіскації майна відмовити.

На дану ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення її копії ухвали.

Дана ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Копія ухвали не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Резолютивна частина даної ухвали суду складена, підписана і проголошена суддею 16 грудня 2021 року.

Повний текст даної ухвали суду складений, підписаний і проголошений суддею 20 грудня 2021 року.

Суддя ОСОБА_8