Справа № 183/3347/21
№ 1-кп/183/1102/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР № 0000209 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, водія 6 розрахунку 2 мінометного взводу мінометної батареї 1 парашутно-десантного батальйону частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
в с т а н о в и в:
29 листопада 2016 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №269 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду водія 6 розрахунку 2 мінометного взводу мінометної батареї 1 парашутно - десантного батальйону частини НОМЕР_1 .
Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №39 від 26 лютого 2018 року солдату ОСОБА_3 було надано частину щорічної основної відпустки з 26 лютого 2018 року по 12 березня 2018 року включно. Тобто, 13 березня 2018 року останній мав прибути до військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання службових обов`язків.
Однак, 13 березня 2018 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, до 05 травня 2021 року, коли солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, яка дислокується за адресою: м. Дніпро, вул. Феодосіївська, 2, та повідомив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.
Таким чином, 13 березня 2018 року солдат ОСОБА_3 умисно не з`явився вчасно на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 05 травня 2021 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину. Показав, що 29.11.2016 року він підписав контракт з ЗСУ. Під час проходження служби перебував в зоні проведення АТО, після чого йому було надано відпустку, з якої 13.03.2018 року, він дійсно не з`явився на службу до розташування військової частини але причину пояснити не зміг, запевнивши, що весь вказаний час перебував вдома, а 05.05.2021 року, усвідомлюючи скоєне, він самостійно з`явився до прокуратури. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу до військової частини, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, однак обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Разом з тим, обвинувачений вину визнав повністю, є особою, що раніше не судима, на обліках у лікарів не перебуває (а.п.39), за місцем мешкання характеризується позитивно (а.п.37), має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п.41), приймав участь в зоні проведення АТО (а.п.35), є учасником бойових дій (а.п.36).

Щире каяття ОСОБА_3 та з`явлення із зізнанням (а.п.44) визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання та у сукупності з вищевказаними обставинами істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому суд, вважає можливим призначити йому запропоноване стороною обвинувачення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме більш м`яке, не зазначене санкцією статті за цей злочин, у виді штрафу в розмірі 883 (вісімсот вісімдесят три) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 883 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 15 011 (п`ятнадцять тисяч одинадцять) гривень.

Копію вироку обвинуваченому ОСОБА_3 вручити, негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1