Справа №639/1070/18
Провадження №1-кп/639/41/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Харків

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_16 ,

потерпілого - ОСОБА_17 ,

захисника - адвоката ОСОБА_18 ,

обвинуваченого - ОСОБА_19 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000076 від 11.01.2018 р. за обвинуваченням

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-технічною освітою, офіційно не працює, на час інкримінованих подій військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , навідника КПВТ 2 батальйону 4 роти, неодруженого, учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_19 11.01.2018 р. приблизно о 01-00 годин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поблизу будинку № 15 по вул. Гвардійців Залізничників в м. Харкові, побачив на дорозі біля вказаного будинку припаркований автомобіль моделі «ВАЗ 2107», д.н.з. « НОМЕР_2 », який належав раніше незнайомому йому ОСОБА_17 .
Надалі ОСОБА_19 , побачивши за кермом автомобіля потерпілого ОСОБА_17 , відчинив двері автомобіля та попрохав відвезти його по його особистих справах, на що ОСОБА_17 відповів відмовою.
Саме в той час у ОСОБА_19 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння зазначеним транспортним засобом, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.
Після цього ОСОБА_19 , реалізуючи свій злочинний намір, дістав револьвер «Сафарі», серійний номер НОМЕР_3 , який мав при собі, та, використовуючи його в якості знаряддя злочину, направив його в напрямку потерпілого і наказав останньому пересісти на переднє місце пасажира, потерпілий ОСОБА_17 , усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, виконав зазначену вимогу нападника. Після цього ОСОБА_19 сів на місце водія, та скориставшись тим, що двигун автомобіля був заведений, почав рух, та таким чином незаконно заволодів автомобілем моделі «ВАЗ 2107», д.н.з. « НОМЕР_2 », вартістю, згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №1585 від 30.01.2018 - 38515 грн. 85 коп. Рухаючись на вказаному автомобілі, ОСОБА_19 доїхав до будинку АДРЕСА_3 , де був зупинений співробітниками поліції, які припинили його протиправні дії.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_19 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково. В ході допиту пояснив наступне.

Він проходив військову службу за контрактом в 92 бригаді ЗСУ в Чугуївському районі Харківської області. Ввечері 10.01.2018 р. він гуляв Харковом, на площі Свободи вживав сидр. При ньому був револьвер у портупеї та ніж, які він зазвичай носив з собою. Він не встиг на метро у зв`язку з його закриттям та вирішив добратися до місця служби попутним транспортом. Він пішов в напрямку Холодної Гори, вийшов в районі Південного вокзалу, на одній з вулиць побачив припаркований автомобіль ВАЗ-2107 з заведеним мотором. Він постукав у вікно, після чого відчинив двері. Водій спав. ОСОБА_19 його розтормошив та попросив підвезти до станції метро «Пролетарська», пообіцявши заплатити. Після деяких суперечок водій погодився надати йому керування, оскільки сам був п`яний. Фізичного контакту між ними не було, удари один одному не наносили. ОСОБА_19 сів за руль, а водій - на пасажирське місце. В ході поїздки розмовляли з водієм про військову службу, про побутові питання, дітей. Водій спитав його з приводу можливості придбати зброю, на що ОСОБА_19 показав йому револьвер, після чого поклав його за пазуху. Вони продовжили спілкуватися, потім ОСОБА_17 заснув. ОСОБА_19 заблукав, потім розбудив ОСОБА_17 , який показав йому, куди їхати, після чого знову заснув. Не знаючи міста, ОСОБА_19 виїхав на Московський проспект, проте почав рухатися по напрямку дороги для зустрічного руху. Співробітники поліції зупинили автомобіль, він вийшов з автомобіля, ОСОБА_17 залишився спати. В ході бесіди він надав посвідчення УБД, після чого він повідомив, що вживав спиртне. Один з поліцейських розбудив ОСОБА_17 , який повідомив, що обвинувачений погрожував йому зброєю та незаконно заволодів автомобілем.

В подальшому у відділенні поліції йому повідомили, що ОСОБА_17 згодний забрати заяву за 7000 гривень, але в подальшому відмовився та вже в ході розгляду справи заявив йому, що згодний на компенсацію 40000 гривень.

Повідомив, що при зупинці поліцейськими у нього були в крові руки через те, що ще під час прогулянки на площі Свободи у нього пішла кров з носу.

Обвинувачений пояснив, що визнає незаконність заволодіння ним транспортним засобом, але саме через те, що не мав прав на керування та перебував у стані алкогольного сп`яніння. На час допиту проживає разом з дівчиною та дитиною, батьком дитини обвинувачений не записаний.

В ході досудового розслідування надавав показання на слідчому експерименті про визнання винуватості, оскільки його просили про це співробітники поліції, зазначивши, що він отримає менше покарання.

Потерпілий ОСОБА_17 пояснив, що вночі 11.01.2018 р. керував автомобілем «ВАЗ 2107», д.н.з. « НОМЕР_2 », автомобіль належить Ковризі Геннадію, потерпілий придбав його за довіреністю. Біля 1 години ночі через головний біль зупинився у провулку в районі Південного вокзалу, не вимикаючи двигун. У стані алкогольного сп`яніння не перебував. Через деякий час незнайомий чоловік відчинив двері автомобіля та запропонував вийти з авто. Почав погрожувати пістолетом, приставивши його до скроні потерпілого. Тоді потерпілий вийшов з автомобіля та отримав удар по голові (у ліву скроню). Прийшов до тями і побачив, що автомобіль рухається під керуванням вказаного чоловіка, а він сидить на пасажирському сидінні. Він переживав за своє життя, оскільки перед цим бачив в руках ОСОБА_19 зброю. Потерпілий почав боротися з ОСОБА_19 , вони перекотилися на заднє сидіння автомобіля, при цьому бачив у останнього ніж. Автомобіль рухався без керування та врізався в якусь перешкоду (паркан). Потерпілий на вимогу ОСОБА_19 пересів на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_19 сів за кермо і сказав: «мені треба просто доїхати додому». Після чого знову відчув удар та втратив свідомість. Потім пам`ятає, що його розбудили співробітники поліції на Московському проспекті. Він вийшов на вулицю, автомобіль стояв, на багажнику знаходились документи на автомобіль, а також ніж та пістолет, які не належали потерпілому. Точно сказати, чи був другий удар, не може. Він почав відповідати на запитання співробітників поліції. ОСОБА_19 стояв біля автомобіля. В подальшому він через 2 дні звертався до 4 лікарні, йому було встановлено діагноз, який викладено у медичній довідці, що він надав слідчому. Особисто він не проходив судово-медичну експертизу. Лікування проходив вдома, 2 дні пролежав. Не пам`ятає, щоб ОСОБА_19 його будив. Його зріст складає 185 см. Автомобіль є його засобом заробітку, адже він підробляє в таксі. Після подій автомобіль довелося чинити, на що займати гроші. Також пояснив, що деякі речі (мобільний телефон, запчастини від автомобіля) зникли.
Заявлений цивільний позов підтримав у повному обсязі. Просив у разі встановлення винуватості ОСОБА_19 призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, оскільки його дії є людською помилкою.

Свідок ОСОБА_20 в ході допиту пояснив, що в ході несення патрулювання 11.01.2018 р. в нічний час був зупинений автомобіль ВАЗ-2107, який здійснив поворот на Московський проспект на полосу для руху в зворотньому напрямку та рухався без ввімкнених ліхтарів ближнього світла. При спілкуванні з водієм, яким виявився ОСОБА_19 , у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, що і було підтверджено дослідженням за допомогою алкотестера. Він сказав, що господар автомобіля спить в ньому. Пасажир перебував на передньому сидінні у стані сильного алкогольного сп`яніння (за поведінкою). Коли його розбудили, він повідомив, що малознайомий йому ОСОБА_19 заволодів його транспортним засобом, погрожуючи пістолетом. Під одягом у ОСОБА_19 був виявлений предмет, схожий на вогнепальну зброю, який він видав добровільно. В подальшому було викликано слідчо-оперативну групу. Також він видав ніж. ОСОБА_19 вів себе адекватно, від спілкування не відмовлявся. Прав на керування транспортним засобом у нього не було. Він також надав посвідчення учасника бойових дій. Автомобіль був евакуйований на штрафмайданчик, оскільки власник не мав документів на те, що автомобіль належить йому.

Свідок ОСОБА_21 надав суду аналогічні показання. Також повідомив, що події відбувалися біля 4-ї години ранку. Було винесено постанову за порушення ПДР відносно ОСОБА_19 , а також складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Пасажир автомобіля декілька разів прокидався та знову засинав. ОСОБА_19 пояснив, що пасажир його малознайомий, з яким він розпивав спиртні напої. Пасажир після зупинки спав протягом як мінімум години, поки його не розбудили. Вів себе емоційно, мав інші ознаки сп`яніння. Візуальних тілесних ушкоджень у нього свідок не бачив.

Від допиту інших свідків сторони обвинувачення прокурор відмовився в судовому засіданні.

Судом були також досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Так, згідно рапорту поліцейського роти № 8 батальйону № 3 УПП в Харківській області ОСОБА_20 , 11.01.2018 р. приблизно о 04-10 год. був виявлений транспортний засіб ВАЗ-2107 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався з порушенням ПДР. Після зупинки було встановлено особу водія ОСОБА_19 , у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а також відсутність права керування транспортним засобом. На передньому пасажирському сидінні виявлено власника автомобіля ОСОБА_17 з ознаками алкогольного сп`яніння, який стверджував, що раніше невідомий йому ОСОБА_19 на Південному вокзалі в темну пору доби, погрожуючи предметом, схожим на пістолет, сів за кермо транспортного засобу та направився в бік станції метро «Пролетарська». Після зупинки біля буд. № 232 по пр-ту Московському в м. Харкові при поверхневому огляді ОСОБА_19 виявлено предмет, схожий на пістолет (т.3 а.с.1).

Згідно заяви ОСОБА_17 від 11.01.2018 р. він просить вжити заходів щодо раніше невідомого йому ОСОБА_19 , який 11.01.2018 р. біля будинку 15 по вул. Гвардійців Залізничників у м. Харкові, погрожуючи предметом, схожим на пістолет, проти волі потерпілого заволодів його автомобілем (т.3. а.с. 2)

Відповідно до протоколу огляду місця події від 11.01.2018 р. в ході огляду автомобіля ВАЗ 2107, д.н. НОМЕР_2 білого кольору, який розташований на смузі зустрічного руху транспорту напроти будинку № 232 по пр. Московському в м. Харкові, виявлено ОСОБА_19 , який керував автомобілем та добровільно видав складний ніж, а також предмет, схожий на пістолет, з серійним номером НОМЕР_3 без патронів. На пасажирському сидінні виявлено ОСОБА_17 , який надав документи на автомобіль, посвідчення водія (т.3 а.с. 3-13).

Згідно протоколу впізнання від 11.01.2018 р., потерпілий ОСОБА_17 серед інших осіб впізнав ОСОБА_19 як особу, що з погрозою насильства заволоділа його автомобілем (т.3 а.с. 14-16).

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 17.01.2018 за участю потерпілого ОСОБА_17 , останній показав місце, час та механізм заволодіння ОСОБА_19 транспортним засобом ВАЗ-2107 д.н. НОМЕР_2 , який перебував в користуванні потерпілого (т.3. а.с. 22-24).

Згідно консультативного висновку лікаря-спеціаліста КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.. проф.. О.І. Мещанінова» від 14.01.2018 р., у ОСОБА_17 виявлено закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку з дрібними клінічними проявами. Забій м`яких тканин лівої скроневої ділянки». (т.3 а.с. 26)

Згідно висновку судово-медичного експерта № 474-ая/18 від 16.02.2018 р., зазначений у висновку лікаря діагноз не може бути прийнятий до уваги при оцінюванні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (т.3 а.с. 27).

Згідно висновку судово-балістичної експертизи № 64 від 30.01.2018 р., наданий на дослідження предмет є 9-зарядним револьвером «SAFARI» моделі «РФ 441» виробництва України, калібру 4 мм, серія, номер НОМЕР_3 , призначеним виробником для тренувальної стрільби поза спеціальними приміщеннями й площадками патронами Флобера калібру 4 мм та до категорії вогнепальної зброї не відноситься. Револьвер придатний для використання за призначенням, виготовлений заводським способом (т.3. а.с. 28-30).

Згідно висновку судово-криміналістичної експертизи холодної зброї № 63х від 30.01.2018 р., наданий на дослідження предмет виготовлений промисловим способом, є складаним ножем господарсько-побутового призначення та до категорії клинкової холодної зброї не відноситься (т.3. а.с. 32-34).

Згідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи № 1585 від 30.01.2018 р. середня ринкова вартість автомобіля «ВАЗ-2107» д.н. НОМЕР_2 на момент 11.01.2018 р складає 38515,85 грн. (т.3 а.с. 36-38).

В ході проведення слідчого експерименту (протокол від 24.01.2018 р.) за участю підозрюваного ОСОБА_19 , останній в присутності захисника повідомив про обставини заволодіння ним автомобілем ВАЗ-2107, в якому знаходився ОСОБА_17 , та фактично визнав свою винуватість в обсязі пред`явленої підозри. Повідомив, що 11.01.2018 р. приблизно о 01-00 год. він перебував в районі Південного вокзалу в м. Харкові, на одній з вулиць побачив автомобіль ВАЗ-2107 білого кольору з працюючим двигуном. Підійшовши до автомобіля, він відчинив водійські двері та попросив водія відвезти його до станції метро «Пролетарська», проте останній йому відмовив. Після цього ОСОБА_19 дістав револьвер марки «Сафарі», який перебував у нього, та направивши його на водія, вимагав, щоб той пересів на пасажирське сидіння, після чого той пересів та ОСОБА_19 , зайнявши водійське місце, розпочав рух, поклавши зброю на сидіння. Через деякий час водій автомобіля почав наносити йому удари руками в голову, почалася боротьба, автомобіль наїхав на перешкоду та зупинився. В ході боротьби водій перекинув ОСОБА_19 на заднє сидіння, при цьому у останнього випав з кишені розкладний ніж. Через деякий час водій відпустив ОСОБА_19 і той вийшов з автомобіля, оглянув ушкодження, підняв ніж та поклав його у свою кишеню. Надалі ОСОБА_19 знову запропонував водієві відвезти його, на що той погодився надати йому керування, оскільки хотів спати. ОСОБА_19 сів на місце водія, поклав пістолет до кобури та розпочав керування автомобілем, при цьому власник автомобіля показував йому, куди їхати, а в подальшому заснув. В районі будинку АДРЕСА_3 автомобіль був зупинений співробітниками патрульної поліції через те, що виїхав на зустрічну смугу руху.

Разом з тим, в судовому засіданні не вдалося відтворити другий файл з диску (додатку до протоколу слідчого експеримента), на якому, згідно протоколу, міститься безпосереднє відтворення обстановки та обставин події 11.01.2018 р. за участю ОСОБА_19 (т.3 а.с. 39-41).

Відповідно до протоколу огляду від 14.02.2018 р., слідчим оглянуто транспортний засіб «ВАЗ-2107» д.н. НОМЕР_2 та зафіксовано наявні на ньому ушкодження (т.3 а.с. 44-48)

В ході перегляду CD-диску з відеозаписами із нагрудних відеореєстраторів інспекторів патрульної поліції ОСОБА_21 , ОСОБА_20 від 11.01.2018 р. встановлено наступне.

При перегляді відеофайлу з папки «1879», а також файлів , , , , з папки «2353» (запис почато 11.01.2018 р. о 3-54 год.) зафіксовано момент зупинки автомобіля, з якого вийшов ОСОБА_19 . Співробітник поліції оглядає посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_19 та роз`яснює йому сутність порушення ним ПДР. Після чого питає, чому у ОСОБА_19 руки в крові, та пропонує йому надати документи на автомобіль. На питання про володільця автомобіля ОСОБА_19 говорить, що він перебуває в автомобілі та спить, потім називає свою адресу реєстрації. Потім запис переривається. О 04-32 год. співробітник поліції відкриває праві пасажирські двері автомобіля. На пасажирському сидінні перебуває ОСОБА_17 , який питає, де ОСОБА_19 , та повідомляє, що він біля вокзалу погрожував йому зброєю, наніс тілесні ушкодження. Потім він виходить з автомобіля. Співробітник поліції оглядає салон автомобіля. ОСОБА_19 повідомляє, що попросив ОСОБА_17 підвезти його, а той перебував у нетверезому стані. Сам ОСОБА_19 пояснив, що 3 години тому вживав сидр, а також повідомляє, що в нього є револьвер без патронів, розстібує куртку та дозволяє вилучити зброю. На багажнику автомобіля вже лежать декілька мобільних телефонів та документи. ОСОБА_17 повідомляє, що ОСОБА_19 погрожував йому зброєю та заволодыв автомобілем. Зазначає, що він їхав додому перед зустріччю з ОСОБА_19 та не вживав спиртне. ОСОБА_19 повідомляє, що ОСОБА_17 добровільно передав йому управління, без погроз. Весь час поїздки саме ОСОБА_19 керував автомобілем. Він показував ОСОБА_17 зброю, що була при ньому. ОСОБА_17 питає ОСОБА_19 , як він погрожував йому пістолетом. ОСОБА_19 згодом повідомляє, що револьвер він купив. ОСОБА_17 розповідає, яким маршрутом рухався автомобіль. Надалі співробітники поліції проводять медичне освідування ОСОБА_19 на стан алкогольного сп`яніння. Зафіксоване алкогольне сп`яніння, зміст алкоголю 0,77 проміле (т. 3 а.с. 53).

Згідно протоколів демонстрації відеозапису від 26.02.2018 р., потерпілий ОСОБА_17 та підозрюваний ОСОБА_19 впізнали себе на відтворених слідчим відеозаписах з відеореєстраторів інспекторів патрульної поліції (т.3 а.с. 77-78).

Відповідно до акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних засобів (дата не зазначена) ОСОБА_19 оглянутий на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору алкотестеру «Драгер 6820», результат огляду позитивно, 0,77 проміле. Вказане підтверджується і копією протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 197674 від 11.01.2018 року (т.3. а.с. 74-75).

Крім того, у матеріалах провадження містяться відомості про усі речові докази, які були долучені до провадження; сторони кримінального провадження не наполягали на їх безпосередньому дослідженні в ході судового розгляду.

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Докази повинні бути належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85-86 КПК України.

Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. Даних обставин під час розгляду кримінального провадження та недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 85-89 КПК України судом не встановлено.

Колегія суддів дослідила у порядку ст. 358 КПК України надані стороною обвинувачення зазначені вище документи - протоколи слідчих дій і процесуальні рішення, що містять у собі зафіксовані відомості, які, у свою чергу, можуть/не можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також підтверджують порядок збирання доказів на стадії досудового розслідування.

Здійснюючи перевірку вказаних висновків, як джерел доказів, на предмет можливості їх використання у кримінальному провадженні, колегія суддів установила, що вони були отримані із дотриманням норм КПК України. Вказані документи підтверджують достовірність, можливість використання та допустимість інших досліджених судом доказів.

Отже, вищезазначені докази колегія суддів вважає належними та допустимими, оскільки вони прямо підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню та мають значення для даного кримінального провадження, отримані у порядку, передбаченому КПК України, показання потерпілого, свідків є логічними, послідовними, узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом.

ОСОБА_19 в своїх показах не заперечував, що він фактично заволодів автомобілем потерпілого шляхом отримання доступу до керування, проте стверджував, що насильства та погрози його застосовування до потерпілого він не застосовував, зброю він просто дістав з портупеї та показав потерпілому, який, в свою чергу, погодився на добровільну передачу обвинуваченому керування автомобілем.

Разом з тим, потерпілий в судовому засіданні дав чіткі, логічні та послідовні показання, які узгоджуються з показами свідків, допитаних в судовому засіданні, та іншими доказами по справі. Показання ж обвинуваченого спростовуються показаннями потерпілого, а також протоколами проведення слідчих експериментів, висновками експертів, показами свідків.

При цьому судова колегія зазначає, що ОСОБА_19 та ОСОБА_17 до подій 11.01.2018 р. не були знайомі між собою, неприязних відносин між ними не було, що виключає можливість обмовлення обвинуваченого потерпілим. Сам потерпілий одразу після початку розмови зі співробітниками патрульної поліції повідомив їх про погрози зброєю з боку ОСОБА_19 та в подальшому як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду показань в цій частині не змінював.

В той же час, ОСОБА_19 в ході проведення слідчого експерименту за участі захисника повідомив про визнання своєї винуватості в обсязі пред`явленої підозри та надав показання стосовно часу, місця, способу вчинення злочину, а в подальшому в судовому засіданні змінив свою позицію та заявив про невизнання винуватості.

Судова колегія не бере до уваги вказаны доводи обвинуваченого ОСОБА_19 про те, що він не скоював інкримінованого злочину, оскільки до показань обвинуваченого необхідно відноситися критично, та розцінює їх винятково, як позицію захисту з метою уникнення або пом`якшення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Крім цього, вказані показання спростовуються зібраними у кримінальному провадженні чітких, логічних, послідовних, переконливих та узгоджених між собою доказів, які є належними і допустимими відповідно до ст. ст. 85, 86 КПК України, так як підстави недопустимості доказів, вказані в ст. 87 КПК України, суду не надані і не доведені.

За таких обставин, суд вважає, що сукупність даних, які містять, зокрема, показання потерпілого, протоколи та відеозаписи слідчих експериментів, показання свідків, висновки експертів, протоколи слідчих дій з усією достатністю доводять спрямованість умислу ОСОБА_19 на незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого. При цьому ОСОБА_19 переслідував мету добратися до місця розташування військової частини, а доказів корисливого мотиву заволодіння матеріали кримінального провадження не містять.

З огляду на наведене, у ракурсі установлених фактичних обставин справи шляхом встановлення кримінально-правових, юридично значущих ознак та визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом України, судова колегія кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_19 за ч.3 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом, за місцем служби характеризувався в цілому позитивно, на даний час офіційно не працює, має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується посередньо, фактично проживає (зі слів) зі співмешканкою та її дитиною за іншою адресою, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій (т.3. а.с. 58-73).

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_19 відповідно до вимог ст.66 КК України, суд вважає наявність у обвинуваченого статусу учасника бойових дій, молодий вік обвинуваченого, позицію потерпілого, який просив не призначати ОСОБА_19 реальне покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_19 , відповідно до вимог ст.67 КК України, суд вважає вчинення ним кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання ОСОБА_19 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є особливо тяжким умисним злочином, обставини скоєння даного злочину, наявність обтяжуючої та пом`якшуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, ставлення до скоєного, думку потерпілого, його представника про призначення обвинуваченому несуворого покарання.

Судова колегія приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_19 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону, чинної на день вчинення кримінального правопорушення), яка передбачає позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, є явно несправедливою.

Обвинувачений є молодою людиною (на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення досяг 22-річного віку), учасником бойових дій, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької області, після зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який жодного разу не допускав неявки до суду, веде нормальний спосіб життя. Потерпілий ОСОБА_17 в ході допиту просив не застосовувати до ОСОБА_19 реальне покарання у вигляді позбавлення волі, зазначивши, що обвинувачений допустив помилку. Автомобіль, який був предметом кримінального посягання, повернутий власнику.

Зазначені обставини, на думку судової колегії, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_19 злочину.

З урахуванням наведеного, а також наявністю декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, наявні підстави для призначення ОСОБА_19 покарання відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 289 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи дані про особу ОСОБА_19 , судова колегія вважає, що мета застосування покарання щодо обвинуваченого - його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами - може бути досягнута без ізоляції ОСОБА_19 від суспільства зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України зі встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Оскільки колегією суддів не встановлено корисливого мотиву вчинення обвинуваченим злочину, обвинувачений незаконно заволодів транспортним засобом не з метою звернення його на свою користь, автомобіль повернутий потерпілому, отже колегія суддів не вбачає підстав для призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна обвинуваченого.

Беручи до уваги процесуальну поведінку обвинуваченого в ході розгляду кримінального провадження, до набрання вироком законної сили підстав для обрання відносно нього запобіжного заходу не вбачається.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_17 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, судова колегія виходить з наступного.

Потерпілим заявлено цивільний позов, в якому ставиться питання про стягнення з ОСОБА_19 матеріальної шкоди в розмірі 9370 гривень (витрати на послуги адвоката в розмірі 8000 гривень, витрати на послуги евакуатора в розмірі 1370 гривень) та моральної шкоди в розмірі 20000 гривень.

Колегія суддів вважає доведеною позовну вимогу про стягнення понесених ОСОБА_17 витрат на послуги адвоката ОСОБА_16 , яка підтверджуються наявною у справі квитанцією (т.1 а.с. 27) та визнається обвинуваченим.

Разом з тим, будь-яких доказів понесення ОСОБА_17 витрат на послуги евакуатора матеріали кримінального провадження не містять, до позовної заяви таких доказів не додано. У матеріалах справи містяться лише копії квитанції про сплату послуг транспортування транспортного засобу громадянкою Лопез ОСОБА_22 , яка не є цивільним позивачем у кримінальному провадженні. Відтак у задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість проводження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 9 цієї Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегією суддів враховано, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілому було завдано фізичних та психологічних страждань. При визначенні розміру моральної шкоди колегія суддів приймає до уваги характер правопорушення, ступінь та тривалість фізичних та душевних страждань, одночасно суд також враховує матеріальний стан обвинуваченого ОСОБА_19 .

Тому, керуючись ст. ст. 23, 1167 ЦК України, беручи до уваги зазначені вище обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів приходить до переконання, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, а з обвинуваченого на користь потерпілого підлягає стягненню 3 000 грн. в рахунок стягнення моральної шкоди.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі ст.124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого по справі.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_19 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону №2903 ІV від 22 вересня 2005 року, із змінами, внесеними згідно із Законом №270 VІ від 15 квітня 2008 року), та призначити йому покарання, з застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_19 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 12.01.2018 року по 16.01.2019 року включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_19 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_19 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання.

Цивільний позов ОСОБА_17 до ОСОБА_19 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_19 на користь ОСОБА_17 в якості відшкодування матеріальної шкоди 8000 (вісім тисяч) гривень, в якості відшкодування моральної шкоди 3000 (три тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_19 на користь держави судові витрати за проведені у кримінальному провадженні експертні дослідження: в розмірі 2002 (дві тисячі дві) гривні на користь Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (т.3 а.с. 31, 35).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 січня 2018 року на речові докази у кримінальному провадженні.

Речові докази: складний ніж з дерев`яною рукояткою знищити (т.3. а.с. 20), револьвер «SAFARI» моделі «РФ 441» калібру 4 мм, серія та номер НОМЕР_3 передати до Збройних Сил України (т.3 а.с 19), автомобіль ВАЗ-2107, д.н.з. « НОМЕР_2 » - залишити у володінні Лопез ОСОБА_22 (т.3. а.с. 51), CD-диск з записами з відеореєстраторів інспекторів патрульної поліції залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3