КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,
представників власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 , в інтересах ТОВ «АГРО-ДОЛИНА», на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року, -
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою частково задоволено клопотання прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт шляхом заборони користування на виробничі та невиробничі будівлі та споруди «Бази тресту» загальною площею 4263, 1 м. кв., за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Станційна, діл. 58-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, які перебувають у власності ТОВ «Агро-Долина» () та заборонено будь-яким особам користуватися вказаними об`єктами нерухомості та проводити будь-які земельні, проектні, підготовчі, будівельні роботи.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя, вказав, що з метою забезпечення збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на майно, оскільки наявні передбачені ст. 170 КПК України підстави для його накладення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді,представник ОСОБА_6 , в інтересах ТОВ «АГРО-ДОЛИНА», подав апеляційну скаргу, в якій проситьскасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про арешт нерухомого майна.
Представник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апелянт посилається на те, що таке поняття як «елеватор» не визначено в жодному нормативно-правовому акті України та не зрозуміло, на підставі чого слідчий називає наявні у власності ТОВ «АГРО-ДОЛИНА» складські приміщення по зберіганню сільскогосподарської продукції та будівлю цеху грануляції «елеватором».
Вказує що складські приміщення, які розташовані на території ТОВ «АГРО-ДОЛИНА» за адресою Одеська область, смт. Великодолинське, вул. Станційна, 58А використовуються підприємством у господарській діяльності шляхом надання в оренду орендарям, які зберігають в них власну сільськогосподарську продукцію, яка не належить ТОВ «АГРО-ДОЛИНА». А цех грануляції використовується підприємством для виготовлення зерносуміші гранульованої, яка являє собою сировину для виготовлення комбікормів.
Стверджує, що клопотання прокурора та матеріали справи не містять будь-яких тверджень того, що дозвіл на проведення будівельних робіт інспекції ДАБК Овідіопольського району Одеської області №419/06 від 25.07.2006 року не видавався.
Як зазначає представник, клас наслідків Цеху грануляції ТОВ «АГРО-ДОЛИНА» був здійснений Департаментом ДАБІ в Одеській області в акті перевірки та підтверджений архітектором ОСОБА_9 у розрахунку класу наслідків, якій міститься у проекті «Цеху грануляції». Ці факти встановлені судовим рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі №1540/4342/18 від 26.11.2018 року, що на думку апелянта спростовує доводи прокурора про неправильне визначення класу наслідків, викладені в клопотанні про арешт майна.
Крім того, як вказує представник, питання дотримання чи недотримання ТОВ «АГРО-ДОЛИНА» нормативної санітарно-захисної зони було об`єктом розгляду Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/1657/19 за позовом ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області до ТОВ «АГРО-ДОЛИНА» про зобов`язання товариства привести діяльність у відповідність до вимог санітарного законодавства України.

Зазначає, що виробничі будівлі та складські приміщення TOB «АГРО-ДОЛИНА» знаходяться в межах СЗЗ, встановлених відповідними правилами.

На думку представника, доводи прокурора про те, що у зауваженнях ДАБІ України вказується, що об`єкт будівництва є саме елеватором, не підтверджується матеріалами справи, оскільки до клопотання про арешт майна прокурор додав лише одну відмову у видачі сертифіката №ОД 17 від 11 березня 2020 року в якому тільки вказуються недоліки у поданих документах, а об`єкт будівництва називається як - «Будівництво цеху грануляції».
Стосовно відсутності у ТОВ «АГРО-ДОЛИНА» дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2018 року про заборону діяльності до моменту отримання дозволу, представник вказує, що на момент винесення оскаржуваної ухвали слідчого судді від 29 липня 2021 року ТОВ «АГРО-ДОЛИНА» вже отримало дозвіл на викиди забруднюючих речовин №-27 від 26 липня 2021 року.

Крім того, апелянт зазначає, що було проведено чисельні заміри викидів в атмосферне повітря та рівня шуму від діяльності ТОВ «АГРО-ДОЛИНА», які не підтверджують доводи прокурора про забруднення навколишнього середовища товариством.
Представник вказує, що на момент винесення оскаржуваної ухвали, вже були накладені арешти ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року №757/39211/21 із забороною будь-яким особам розпоряджатися земельною ділянкою ТОВ «АГРО-ДОЛИНА» площею 2,6868 га за адресою: АДРЕСА_1 та ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 липня 2021 року у справі №757/39214/21-к із забороною будь-яким особам розпоряджатися виробничими та невиробничими будівлями та спорудами «Бази тресту» загальною площею 4263,1 м.кв. за адресою Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Станційна, 58А.

На думку апелянта, ухвала слідчого судді про накладення арешту порушує право ТОВ «АГРО-ДОЛИНА» на ведення підприємницької діяльності.

Заслухавши доповідь судді, доводи представників власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який звернувся з клопотанням, не в повній мірі дотрималися.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000800 від 09 квітня 2021 року за фактом вчинення службовими особами Департаменту архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.
Як встановлено органами досудового розслідування, з 29 квітня 2016 року у складі комплексу будівель та спорудпід літерами: М, Н, О, Ф, загальною площею 4263, 1 м. кв., за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Станційна, діл. 58-А, розпочато діяльність елеватору, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:005:0096.

20 грудня 2015 року на підставі договору оренди земельна ділянка загальною площею 2, 6868 га з кадастровим номером :02:005:0096 перебуває у користуванні ТОВ «Агро-Долина».
13 липня 2021 року виробничі та невиробничі будівлі та споруди «Бази тресту» загальною площею 4263, 1 м. кв., за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Станційна, діл. 58-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, які перебувають у власності ТОВ «Агро-Долина» (), визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000800.
28 липня 2021 року прокурор третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суд м. Києва з клопотанням про накладення арешту шляхом заборони користування на виробничі та невиробничі будівлі та споруди «Бази тресту» загальною площею 4263, 1 м. кв., за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Станційна, діл. 58-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, які перебувають у власності ТОВ «Агро-Долина» () та заборонити будь-яким особам користуватися вказаними об`єктами нерухомості і проводити будь-які земляні, проектні, підготовчі, будівельні роботи.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року частково задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт шляхом заборони користування на виробничі та невиробничі будівлі та споруди «Бази тресту» загальною площею 4263, 1 м. кв., за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Станційна, діл. 58-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, які перебувають у власності ТОВ «Агро-Долина» () та заборонено будь-яким особам користуватися вказаними об`єктами нерухомості та проводити будь-які земельні, проектні, підготовчі, будівельні роботи.
Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000800., про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки воно та берегло на собі сліди та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя при накладенні арешту на майно не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, визначив метою арешту збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Колегія суддів апеляційного суду, дослідивши доводи клопотання сторони обвинувачення та матеріали судового провадження вважає, що прокурором доведено необхідність арешту майна, оскільки дане майно зберегло на собі сліди та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та відповідає вимогам ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого слідчої групи ОСОБА_10 від 13 липня 2021 року, що виправдовує мету, визначену ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів та незастосування арешту даного майна може призвести до його знищення пошкодження чи перетворення.
Як регламентує ст. 100 КПК України - на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. ст. 170-174 КПК України.
Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Також, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Крім цього, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
З урахуванням вказаних обставин, для забезпечення проведення всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку, що у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, в даному кримінальному провадженні необхідно накласти арешт на майно, в тій частині, і з тими заборонами, необхідність яких доведена органом досудового розслідування.

Разом з тим, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку про надмірність застосованого обмеження в частині встановлення заборони користування виробничими та невиробничими будівлями та спорудами «Бази тресту» загальною площею 4263, 1 м. кв., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, які перебувають у власності ТОВ «Агро-Долина», оскільки така заборона або обмеження може бути застосована, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Таких даних ні клопотання прокурора, ні оскаржуване судове рішення не містять, як і не обґрунтовано можливість настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, у разі незастосування такого заходу.
Слідчим суддею залишено поза увагою той факт, що заборона користування вказаними спорудами перешкоджає ТОВ «Агро-Долина»здійснювати законну діяльність.

Вказана заборона виробничими та невиробничим приміщеннями стосується не лише ТОВ «АГРО-ДОЛИНА», а й працівниківтовариства та інших осіб. Жоден контрагент ТОВ «АГРО-ДОЛИНА», діловий партнер, потенційні клієнти не вправі перебувати на території арештованих приміщень, зберігати на складах зерно, зважувати, завантажувати та розвантажувати свій товар, що також може призвести до псування майна, яке там знаходиться, зокрема зерна.

Слідчим суддею не враховано і той факт, що під час досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вже було накладено арешт лише з забороною розпорядження на виробничі та невиробничі будівлі та споруди «Бази тресту» загальною площею 4263, 1 м. кв., за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Станційна, діл. 58-А, що не перешкоджає службовим особам ТОВ «АГРО-ДОЛИНА» продовжувати здійснювати діяльність з прийому, зберігання та переробки продукції, що поєднана зі шкідливими викидами у атмосферне повітря.

Крім того, колегія суддів враховує і той факт, що слідчим суддею в ухвалі невірно вказано посаду та прізвище прокурора, який звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неврахуванням слідчим суддею всіх вимог кримінального процесуального законодавства щодо арешту майна, та з урахуванням положень ч. 2 ст. 404 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про накладення арешту на виробничі та невиробничі будівлі та споруди «Бази тресту» загальною площею 4263, 1 м. кв., за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Станційна, діл. 58-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, які перебувають у власності ТОВ «Агро-Долина», із забороною відчуження, перетворення та проведення будь-яких земельних, проектних, підготовчих, будівельних робіт та без заборони користування виробничими площами для здійснення законної господарської діяльності, з мотивів викладених апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , в інтересах ТОВ «АГРО-ДОЛИНА», - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року, якою частково задоволено клопотання прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладеноарешт шляхом заборони користування на виробничі та невиробничі будівлі та споруди «Бази тресту» загальною площею 4263, 1 м. кв., за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Станційна, діл. 58-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, які перебувають у власності ТОВ «Агро-Долина» () та заборонено будь-яким особам користуватися вказаними об`єктами нерухомості та проводити будь-які земельні, проектні, підготовчі, будівельні роботи- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково.

Накласти арешт на виробничі та невиробничі будівлі та споруди «Бази тресту» загальною площею 4263, 1 м. кв., за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Станційна, діл. 58-А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 37, які перебувають у власності ТОВ «Агро-Долина» () із забороною відчуження, перетворення та проведення будь-яких земельних, проектних, підготовчих, будівельних робіт, без заборони користування виробничими площами для здійснення законної господарської діяльності.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/5038/2021
Єдиний унікальний номер 757/40671/21
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_11
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1