Єдиний унікальний номер 722/1084/20
Номер провадження 1-кп/722/15/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
та обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни кримінальне провадження, внесене 29.01.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білоусівка Сокирянського району Чернівецької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12.10.2019 близько 23.00 год., ОСОБА_7 , керуючи по вул.Головній в с.Білоусівка Дністровського (раніше Сокирянського) району Чернівецької області технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись на вказаному транспортному засобі заднім ходом, в порушення п.10.9 Правил дорожнього руху, не пересвідчився, що рух автомобіля заднім ходом не створюватиме небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, в результаті чого допустив наїзд керованого ним автомобіля на ОСОБА_6 , який сидів за столом, розташованим на тротуарі біля магазину «Люкс», який знаходиться по вул.Головній в с.Білоусівка Дністровського (раніше Сокирянського) району Чернівецької області.

Внаслідок порушення вимог п.10.9 Правил дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота, що призвело до множинних розривів брижі тонкої кишки, брижі нисхідної ободової кишки, що ускладнилось розвитком гангрени ободової кишки та розлитого калового перитоніту, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №31 М/Д від 11.02.2020 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці «Небезпечні для життя» в момент їх спричинення.
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не визнав в повному об?ємі та, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.63 Конституції України та ст.42 КПК України, відмовився від надання показань суду.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї винуватості, його вина у вчиненні кримінального правопорушення в повному об`ємі доведена показаннями допитаних під час судового розгляду потерпілого та свідків, зокрема:

-показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який суду пояснив, що 12.10.2019 року близько 22.30 год. він разом з ОСОБА_9 на автомобілі останнього приїхали до належного ОСОБА_7 магазину «Люкс», що по вул.Головній в с.Білоусівка, щоб забрати додому його дружину ОСОБА_10 , яка працювала в цьому магазині продавцем. На той час в магазині вже перебував ОСОБА_7 , який був в стані алкогольного сп`яніння, а його автомобіль марки «Mercedes-Benz» синього кольору був припаркований біля магазину. Вийшовши з магазину, ОСОБА_7 сів в автомобіль та розпочав рух в напрямку м.Новодністровськ, а вони з дружиною та ОСОБА_9 вийшли з магазину та сіли пити каву за столик, який знаходився на тротуарі біля приміщення магазину. Сидячи за столом спиною до дороги, він почув характерний звук автомобіля, який рухався заднім ходом в його напрямку. Після цього він відчув удар в спину, від якого його притисло до краю столу, який в свою чергу вперся в стіну будівлі. Після того, як ОСОБА_7 від`їхав на автомобілі, він втратив на незначний час свідомість. В подальшому, коли він прийшов до свідомості, ОСОБА_7 просив його не повідомляти поліцію про вказану подію та пообіцяв відшкодувати всі витрати на лікування. Відчуваючи біль у ділянці живота, ОСОБА_9 на власному автомобілі відвіз його та дружину в Сокирянську райлікарню. На приймальному відділенні він повідомив, що травму отримав при їзді на мотоблоці. Після того як його було оглянуто лікарями, вони повернулися додому. На наступний день його стан здоров`я погіршився, у зв`язку з чим його було госпіталізовано до Сокирянської райлікарні. За час перебування на стаціонарному лікуванні в лікарнях м.Сокиряни та м.Чернівці йому неодноразово були зроблені операції та проведено відповідне лікування. Обвинуваченим та членами його сім`ї на лікування було надано близько 50000 грн., однак в подальшому обвинувачений відмовився відшкодувати в повному обсязі всі витрати, які він поніс на лікування, у зв`язку з чим він був вимушений звернутись до поліції та повідомити про дійсні обставини події.

-свідок ОСОБА_10 надала суду показання, аналогічні показанням потерпілого ОСОБА_6 .

Крім показань потерпілого та свідка, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.01.2020 року, згідно якого ОСОБА_6 повідомив, що 12.10.2019 року близько 23.00 год. ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Мерседес» на польській реєстрації темно-синього кольору, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, під час руху заднім ходом біля магазину «Люкс» в с.Білоусівка здійснив на нього наїзд в той час, коли він сидів за столом біля магазину, придавивши його із стільцем, на якому він сидів, до стіни магазину правою задньою частиною автомобіля (а.с.96-98);

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.01.2020 року, згідно якого у присутності понятих було проведено огляд ділянки вул.Головна с.Білоусівка та прилеглої до неї території (а.с.98-110);

-протоколом огляду місця події від 27.05.2020 року та заявою ОСОБА_11 від 27.05.2020 року, з яких встановлено, що зі згоди власника ОСОБА_11 у присутності понятих проведено огляд території господарства за адресою: АДРЕСА_1 . В ході огляду біля гаражного приміщення виявлено автомобіль марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , якого в подальшому ОСОБА_11 добровільно видав та надав дозвіл на проведення його огляду, під час якого на автомобілі було виявлено сліди підфарбовування лакофарбового покриття на кришці багажника та правому крилі, які відрізняються від загального лакофарбового покриття автомобіля (а.с.113-117);

-протоколами проведення слідчих експериментів від 14 та 15.07.2020 року з потерпілим ОСОБА_6 та свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , згідно яких вказані особи у присутності понятих вказали на час, місце та спосіб здійснення обвинуваченим наїзду на потерпілого під час керування транспортним засобом заднім ходом (а.с.118-144);

-висновком судово-медичної експертизи №31 М/Д від 11.02.2020 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Сокирянської ЦРЛ з 13.10.2019 року по 08.11.2019 року з діагнозом: Закрита тупа травма живота. Множинні розриви брижі тонкої кишки. Розрив брижі нисхідної ободової кишки. Розрив та гангрена ободової кишки. Внутрішньо-черевна кровотеча. Гострий розлитий каловий перитоніт. ВСД по кардіальному типу. Синусова тахікардія. Хронічний обструктивний бронхіт курця.

При судово-медичній експертизі у ОСОБА_6 виявлені слідуючі тілесні ушкодження: закрита тупа травма живота, що призвело до множинних розривів брижі тонкої кишки, брижі нисхідної ободової кишки, що ускладнилось розвитком гангрени ободової кишки та розлитого калового перитоніту.

Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, вірогідніше всього внаслідок притискання тіла потерпілого між кузовом легкового транспортного засобу та якоюсь площиною, при наїзді автомобіля, внаслідок ДТП. По часу свого виникнення відповідають на 12.10.2019 року, тобто їх виникнення цілком можливе при обставинах та час вказаних вище та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці «Небезпечні для життя» в момент їх спричинення (а.с.111-112);

-висновком судової автотехнічної експертизи №242-А від 02.06.2020 року, згідно якого робоча гальмова система, рульове керування, ходова частина та зовнішні світлові прилади автомобіля «Mercedes-Benz W210» номерний знак НОМЕР_1 , на момент огляду перебувають в працездатному стані. Несправностей, які б могли спричинити ДТП не виявлено (а.с.153-158);

-висновком судової автотехнічної експертизи №323-А від 24.07.2020 року, згідно якого в даній дорожньо-транспортній обстановці, водію автомобіля «Mercedes-Benz» номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , необхідно було керуватись вимогами п.10.9 ПДР. Технічна можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 , для водія ОСОБА_7 визначалась виконанням ним вимог п.10.9 ПДР, і як слідує з наданих вихідних даних, для нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б перешкоджали йому виконати вищевказані вимоги ПДР. В даній дорожньо-транспортній обстановці, в діях водія ОСОБА_7 вбачається невідповідність вимог п.10.9 ПДР, що з технічної точки зору, перебуває в причинному зв`язку з настанням даної пригоди (а.с.160-162);

-протоколом обшуку від 27.05.2020 року, згідно якого в ході проведення санкціонованого слідчим суддею обшуку нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 ОСОБА_7 добровільно видав свідоцтво про реєстрацію автомобіля «Mercedes-Benz» номерний знак НОМЕР_1 (а.с.175-183).

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи в сукупності наведені вище досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в ході судового розгляду кримінального провадження доведена в повному об`ємі належними і допустимими доказами.

Із урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, суд вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 є вірною, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він порушив правила безпеки дорожнього руху, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення суд оцінює критично та, із урахуванням обставин часткового відшкодування обвинуваченим заподіяної потерпілому шкоди, розцінює таку його позицію як спосіб його захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинений злочин.

Доводи захисника щодо недопустимості як доказів протоколів проведення слідчих експериментів з участю потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 від 14 та 15.07.2020 року суд вважає необгрунтованими, оскільки як вбачається із їх змісту, вказані слідчі дії були проведені з дотриманням вимог ст.240 КПК України.

При цьому, суд погоджується із доводами захисника в частині, що стосується оцінки наданого стороною обвинувачення протоколу проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_7 в якості свідка від 16.07.2020 року, та, враховуючи вимоги п.1 ч.3 ст.87 КПК України, вважає його недопустимим доказом, оскільки він був отриманий фактично з показань ОСОБА_7 , який перебував в статусі свідка та надалі був визнаний підозрюваним у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до частин 1, 3, 5 ст.101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.

Висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.

Як вбачається із змісту висновку судової автотехнічної експертизи №323-А від 24.07.2020 року, в його основу були покладені, окрім іншого, протокол проведення слідчого експерименту зі ОСОБА_7 в статусі свідка, який судом визнано недопустимим доказом з підстав, передбачених п.1 ч.3 ст.87 КПК України, а також протоколи проведення слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_6 та свідками ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , які відповідають вимогам ст.240 КПК України, а відповідно визнані судом належними і допустимими доказами.

Зважаючи на те, що висновки експертизи грунтуються не лише на підставі вихідних даних, отриманих виключно внаслідок проведених слідчих дій із ОСОБА_7 , а й на підставі фактичних даних, які були здобуті у передбаченому законом порядку за участі інших учасників кримінального провадження, зокрема потерпілого та свідків, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для визнання вказаного вище висновку експертизи недопустимим доказом. Відповідно доводи захисника в цій частині суд вважає необгрунтованими.

Суд вважає також необгрунтованими доводи захисника, на підставі яких він ставить під сумнів висновок судово-медичної експертизи №31 М/Д від 11.02.2020 року, оскільки викладені у ньому висновки повністю узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами у їх взаємозв`язку.

Крім цього, зазначені в цій частині доводи захисника також спростовуються допитом в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_13 щодо роз`яснення зазначених вище висновків, яким було зазначено, що наявні у ОСОБА_6 тілесні ушкодження були визначені як тяжкі по ознаці небезпечні для життя в момент їх спричинення, більше того у потерпілого було виявлено дві групи таких тілесних ушкоджень, кожні з яких були небезпечними для життя останнього та могли в подальшому спричинити його смерть. При цьому, експертом наголошено, що вказаний ступінь тяжкості тілесних ушкоджень констатовано саме на момент їх спричинення, тобто він не пов`язаний із поведінкою потерпілого після ДТП, якістю надання йому медичної допомоги, тощо.

Крім цього, експерт підтвердив суду можливий механізм утворення тілесних ушкоджень, зокрема, найбільш вірогідне їх утворення внаслідок притискання тіла потерпілого між кузовом легкового транспортного засобу та якоюсь площиною, при наїзді автомобіля, внаслідок ДТП, а також експерт виключив можливість спричинення тілесних ушкоджень як наслідок падіння з висоти власного зросту, а також внаслідок падіння з мотоблоку під час його руху. Також експертом вичерпно надано пояснення щодо технічних помилок у наданому ним висновку, які не сталять під сумнів його зміст чи повноту.

Суд вважає також необгрунтованими доводи захисника щодо визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 27.05.2020 року, оскільки вказана слідча дія була проведена з дотриманням вимог ч.1 ст.233, ст.237 КПК України, так як із заяви ОСОБА_11 від цього ж числа вбачається, що останній, як власник володіння, надав дозвіл слідчому на проведення огляду господарства по вул.Кармелюка,9 в с.Білоусівка, в ході якого було виявлено автомобіль марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , якого ОСОБА_11 добровільно видав та надав дозвіл на проведення його огляду.

Відповідно до частин 1 та 7 ст.290 КПК України , визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному та його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, після чого останній має право ознайомитися з ними за правилами, викладеними в цій статті.

Як встановлено із матеріалів кримінального провадження, прокурор, визнавши зібрані в ході досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, у відповідності до вимог ст.290 КПК України, у письмовій формі доручив слідчому надати підозрюваному ОСОБА_7 та потерпілому ОСОБА_6 доступ до матеріалів досудового розслідування (а.с.273).

На виконання вищевказаного доручення прокурора, слідчим 29.07.2020 року повідомлено підозрюваного та потерпілого про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування (а.с.274-275).

Як вбачається із протоколу про надання підозрюваному доступу до матеріалів досудового розслідування від 29.07.2020 року, ОСОБА_7 цього ж числа реалізував своє право на доступ до вказаних матеріалів, зазначивши при цьому про відсутність заяв, зауважень та клопотань після ознайомлення з матеріалами досудового розслідування (а.с.276).

Потерпілий ОСОБА_6 бажання реалізувати своє право на доступ до матеріалів досудового розслідування не виявив, що ним не заперечувалося в судовому засіданні.

Таким чином, судом встановлено, що прокурором та слідчим належним чином були виконані вимоги ст.290 КПК України. З огляду на викладене, суд вважає безпідставними доводи сторони захисту в цій частині.

Згідно ч.1 ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як вбачається із змісту повідомлення про підозру, воно було складено 29.07.2020 року слідчим за погодженням з прокурором та вручено слідчим в цей же день підозрюваному ОСОБА_7 (а.с.262-268). Оскільки чинним КПК України не передбачено здійснення вручення повідомлення про підозру виключно прокурором, суд вважає доводи сторони захисту в цій частині безпідставними.

Крім того, суд вважає необгрунтованими доводи захисника щодо незаконності, винесеної слідчим постанови від 13.02.2020 року про зміну кваліфікації кримінального правопорушення з ч.1 ст.286 на ч.2 ст.286 КК України, та внесення на її підставі відповідних відомостей до ЄРДР, оскільки вказані процесуальні дії вчинені в рамках вимог ст.ст.40, 110 КПК України, за своїм змістом та формою не суперечать іншим нормам кримінального процесуального законодавства, а також не спростовують висновків суду щодо належності та допустимості досліджених судом доказів, а відповідно і доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину.

Окрім цього, суд не приймає до уваги зазначену вище сукупність доводів сторони захисту щодо порушення прокурором та слідчим в ході досудового розслідування норм кримінального процесуального законодавства, оскільки вищевикладені стороною захисту обставини, як під час досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.303 КПК України, так і під час проведення судом підготовчого судового засідання в порядку, передбаченому ст.ст.314-316 КПК України, не оскаржувалися.

Згідно ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень (ч.2 ст.65 КК України).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, наслідки його вчинення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ч.4 ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема те, що він раніше не судимий, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав в повному об`ємі, однак в добровільному порядку частково відшкодував потерпілому, спричинену злочином шкоду, на даний час не працевлаштований, має постійне зареєстроване місце проживання за яким характеризується позитивно, на «Д» обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с.190-193, 203).

Обставини щодо часткового відшкодування потерпілому, спричиненої злочином шкоди, та позитивної характеристики по місцю проживання, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обставин, які б відповідно до ст.67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Суд враховує також висновки досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно якої як ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, так і ризик небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб) оцінені як низькі.

Крім цього, як вбачається із даного висновку, орган пробації, враховуючи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наслідки його вчинення у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень та особу винного, зокрема невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, відсутність будь-якого розкаяння у вчиненому та невжиття заходів щодо повного відшкодування потерпілому спричиненої злочином шкоди, суд вважає, що за вчинення даного кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Враховуючи в сукупності всі обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наслідки його вчинення та особу винного, із урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання та відсутності обставин, які його обтяжують, а також враховуючи висновки досудової доповіді, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши відносно нього ст.ст.75, 76 КК України та звільнивши його від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Суд вважає, що саме такий вид та міра покарання є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно вимог ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 2778,11 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст.373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і за його вчинення призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 19.09.2013 року Сокирянським РС УДМС України в Чернівецькій області) на користь держави (отримувач: Чернівецьке ГУК/Сокирянська ТГ/, код класифікації доходів 24060300, р/р UA0024303, одержувач: Казначейство України, код за , МФО 899998) процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 2778 (дві тисячі сімсот сімдесят вісім) грн. 11 грн.

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя ОСОБА_1