Номер провадження: 11-кп/813/1068/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 24.12.2020 відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноградівка Арцизького району Одеської області, болгарина, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, студента 3-го курсу Міжнародної академії управління персоналом (м. Ізмаїл), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
- обвинуваченогоу вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України і призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_7 витрати на залучення експертів у загальній сумі 13 527 (тринадцять тисяч п`ятсот двадцять сім) гривень 69 копійок.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 30.06.2018 року о 20:20 год. ОСОБА_7 , будучи позбавленим права на керування транспортними засобами, керував автомобілем «Chevrolet Kalos», реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Болгарії), рухаючись в м. Одесі по вул. Академіка Корольова, збоку площі «Незалежності» у напрямку площі «Таїрово», зі швидкістю близько 50 км/год, навпроти буд. № 76/1 допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїжджу частину з права наліво за напрямом руху автомобіля у невстановленому для переходу місці із-за передньої частини автомобіля, який стояв у попутному напрямку в правій смузі для руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в Одеській дитячій клінічній лікарні.
В дорожньо-транспортній ситуації, яка сталася, водій ОСОБА_7 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода та його дії не знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди.
Крім того, 30.06.2018 приблизно о 20:20 год у водія ОСОБА_7 ,, одразу після скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди у м. Одесі, по вул. Академіка Корольова, біля буд. № 76/1, на автомобілі «Chevrolet Kalos», реєстраційний номер НОМЕР_1 (реєстрація Болгарії), виник раптовий злочинний умисел на ненадання допомоги особі, яку він своїми діями поставив в небезпечне для життя положення, та на зникнення з місця вчиненого злочину з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.
Так, у зазначений день та час ОСОБА_7 , у порушення вимог п. 2.10 «Правил дорожнього руху» України, згідно з якими водій зобов`язаний:
п. 2.10 «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:
а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;
б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;
в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;
г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;
ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;
д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції;
е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;
є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки),
навмисно не залишився на місці події, заходів для надання медичної допомоги потерпілій не прийняв, швидку медичну допомогу для надання первинної допомоги потерпілій не викликав, в органи поліції про дорожньо-транспортний випадок не повідомив, прізвища й адреси очевидців події не записав, заходів до забезпечення схоронності слідів події не прийняв, а зник з місця пригоди, чим залишив без допомоги потерпілу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала у небезпечному для життя положенні, і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпомічного стану, хоча повинен був надати їй допомогу, при тому, що сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в Одеській дитячій клінічній лікарні. При цьому враховуючи тяжкість, масивність закритої черепно-мозкової травми, закритої травми грудної клітки, живота, тазу, навіть при миттєвому наданні медичної допомоги збереження життя постраждалій ОСОБА_11 було не можливо.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 135 КК України, за ознаками завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 зазначив, що вважає вирок суду першої інстанції надто м`яким, оскільки судом не враховано, що в результаті пригоди померла дівчинка ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відноситься до «малолітньої особи», а не як зазначено у вироку «неповнолітня особа». Судом при призначенні покарання обвинуваченому не було враховано ступеню тяжкості вчиненого злочину, спричинених наслідків, моральні страждання потерпілої ОСОБА_9 , які вона зазнала в зв`язку зі смертю її дитини. Судом не враховано, що на час досудового розслідування та судового розгляду потерпілій не була відшкодована матеріальна та моральна шкода.

Посилаючись на такі доводи, представник потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 просить вирок Київського районного суду м. Одеси від 24.12.2020 в частині призначеного покарання скасувати та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворе покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки та визнати його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 не погоджується з вироком суду першої інстанції в частині призначеного судом покарання, вважає його занадто суворим, оскільки суд помилково зазначив, що ОСОБА_7 був позбавлений права керування, при цьому постанова Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2018 року станом на 30.06.2018 року законної сили не набрала.

Судом першої інстанції не враховано, крім щирого каяття з`явлення із зізнанням, активного сприяття розкриттю злочину, позитивна характеристика обвинуваченого, наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей.

Судом необґрунтовано враховано обставину вчинення злочину відносно неповнолітньої особи при тому, що термін «неповнолітня особа» вже зазначений в диспозиції статті 135 КК України. Судом не враховано, що ОСОБА_7 особисто та його родичі за його проханням намагалися надати потерпілій матеріальну допомогу, проте вона відмовилась її прийняти, також заборонила приймати ліки від обвинуваченого та членів його родини. ОСОБА_7 визнав свою вину, а також сплатив матеріальну та моральну шкоду на користь матері загиблої в сумі 20000 гривень.

З огляду на наведене захисник ОСОБА_8 вважає вирок в частині призначення покарання необґрунтованим, невмотивованим та таким, що ухвалений з порушенням норм матеріального права, оскільки судом першої інстанції не взято до уваги обставини, що ОСОБА_7 активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, на стадії досудового розслідування відносно нього не обирався запобіжний захід. Також в апеляційній скарзі захисник не погоджується зі стягненням з обвинуваченого судових витрат, оскільки експертні дослідження проводились з метою встановленні істини у іншій справі, за ст. 286 КК України.

Посилаючись на такі доводи, захисник ОСОБА_8 просить змінити оскаржуваний вирок, а саме застосувати до ОСОБА_7 ст. 75 КК України, призначивши покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік та звільнити його від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік та скасувати стягнення з ОСОБА_7 витрат на залучення експертів у сумі 13 527 (тринадцять тисяч п`ятсот двадцять сім) гривень 69 копійок.

21.09.2021 захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 до суду апеляційної інстанції подано письмове клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Щодо руху справи.

Згідно з матеріалами кримінального провадження за апеляційними скаргами представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 24.12.2020 ухвалами судді-доповідача Одеського апеляційного суду від 17.02.2021 та 26.02.2021 відкрито та призначено кримінальне провадження до розгляду на 02.04.2021, яке не відбулось у зв`язку із заявленим захисником ОСОБА_8 клопотанням про відкладення судового розгляду в зв`язку з необхідністю присутності під час невідкладних слідчих дій в м. Вінниця (а.п. 145).

Розгляд справи, перенесений на 23.04.2021 на 10 год., не відбувся у зв`язку з перебуванням у щорічній відпустці головуючого судді-доповідача, та був відкладений на 04.06.2021 року о 10-30 годин.

В судове засідання, призначене на 04.06.2021 року, захисник ОСОБА_8 не з`явився, надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з необхідністю участі в Приморському районному суді м. Одеси в судовому засіданні 04.06.2021 року о 11-00 год. (а.п. 161)

Від представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 до апеляційного суду також надійшла заява про відкладення розгляду справи в зв`язку з хворобою потерпілої ОСОБА_9 (а.п. 162).

Судовий розгляд кримінального провадження повторно перенесено на 18.06.2020 р. на 10 год. 30 хв. (а.п. 163-164).

16.06.2021 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 №ЕП-10558/21, в якій прокурор зазначив, що перебуває у черговій відпустці, та просив перенести розгляд справи на іншу дату (а.п. 167-168).

Судове засідання було відкладено на 22.07.2021 року о 12-00 годин, проте не відбулося в зв`язку з тим, що до апеляційного суду надійшли заяви захисника ОСОБА_8 та представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про відкладення розгляду справи (а.п. 184, 189).

Розгляд справи був відкладений на 19.08.2021 року о 10-30 годин, проте судове засідання не відбулось у зв`язку із заявленим захисником ОСОБА_8 клопотанням про відкладення судового розгляду в зв`язку з необхідністю його присутності під час невідкладних слідчих дій в м. Вінниця (а.п. 195-196).

Розгляд справи повторно був відкладений на 21.09.2021 року о 09-40 годин, в судовому засіданні надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 підтримав заявлене ним клопотання та просив його задовольнити, обвинувачений ОСОБА_7 , якому апеляційним судом роз`яснено наслідки звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, заявив, що йому вони зрозумілі і він наполягає на закритті провадження за таких підстав.

Прокурор ОСОБА_6 не заперечував проти закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Потерпіла ОСОБА_9 та її представник - адвокат ОСОБА_10 залишили клопотання захисника ОСОБА_8 на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження. За правилами ч. 8 вказаної статті, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Ця норма, як і положення ст. 49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.
Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Зазначені мотиви апеляційного суду повність співпадають з правовою позицією викладених у постановах Верховного суду від 11.02.2020 року у справі №385/1159/16, від 26.03.2020 року у справі 3730/69/16-к.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, за яке передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до двох років або позбавлення волі на той самий строк та останній відноситься до злочину середньої тяжкості (ч. 1 ст. 12 КК України).

Встановлено, що з дня вчинення ОСОБА_7 злочину (30.06.2018 року) і до дня розгляду апеляційної скарги (вирок не набрав законної сили) минуло три роки.

Обставини, наведені у ч.ч. 2-5 ст. 49 КК України, у даному кримінальному провадженні відсутні, тому обвинувачений підпадає під дію зазначеної норми закону.

Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, а також під час апеляційного розгляду скарг, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав у повному обсязі, не заперечував проти закриття провадження на підставі ст. 49 КК України.

У постанові Верховного Суду від 12.11.2019 р. (справа №566/554/16-к), роз`яснено, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінально відповідальності на підставі статті 49 КК, у зв`язку з чим незалежно від визнання вини, особа звільняється від кримінальної відповідальності, а провадження відносно неї підлягає закриттю.

Таким чином, колегія суддів вбачає у кримінальному провадженню наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне клопотання задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Керуючись статтями 284, 370-372, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Клопотаннязахисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Київського районного суду м. Одеси від 24.12.2020, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, скасувати.
Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України і закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4