УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2022 року

м. Київ
Справа № 689/1558/20
Провадження № 51 - 1801 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 14 січня 2021 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2020 року, залишеним без змін ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 14 січня 2021 року, ОСОБА_4 засуджено за ст. 187 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, окрім житла.
У касаційній скарзі і заяві захисник просить поновити йому строк на касаційне оскарження, вказуючи на причини пропуску ним строку на касаційне оскарження, які на його думку є поважними, і просить переглянути вирок та ухвалу щодо ОСОБА_4 в касаційному порядку.
Згідно з вимогами ст. 426 ч. 2 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання трьохмісячного строку на касаційне оскарження судових рішень з дня її проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, передбачене ст. 426 ч. 2 КПК України, надає потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі касаційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Європейський суд з прав людини у рішеннях від 3 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» та від 29 жовтня 2015 року в справі «Устименко проти України» неодноразово наголошував, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення.
Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.
Відповідно до ст. 117 ч. 1 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала апеляційну скаргу, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Зазначені обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
Вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області щодо ОСОБА_4 постановлено 18 листопада 2020 року, за яким його засуджено за ст. 187 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна, окрім житла.
Ухвала Хмельницького апеляційного суду щодо ОСОБА_4 постановлена 14 січня 2021 року.

Останнім днем строку на касаційне оскарження вироку суду апеляційної інстанції та ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_4 було 14 квітня 2021 року.
З наявної в матеріалах провадження інформації вбачається, що засуджений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 були присутні під час винесення вироку та ухвали щодо ОСОБА_4 .
Засуджений ОСОБА_4 в межах строку на касаційне оскарження звернувся 05 квітня 2021 року з касаційною скаргою на вказаний вирок щодо нього. Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2021 року касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 була залишена без руху та надано п`ятнадцятиденний строк на усунення недоліків його касаційної скарги.
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2021 року засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вказані судові рішення повернуто як особі, яка не усунула недоліки зазначені в ухвалі Верховного Суду від 12 квітня 2021 року про залишення касаційної скарги без руху на підставі ст. 429 ч. 3 п. 1 КПК України, оскільки будь яких матеріалів на виконання ухвали суду від 12 квітня 2021 року до Верховного Суду не надійшло.
Згідно відмітки на конверті захисник ОСОБА_5 подав касаційну скаргу 12 лютого 2022 року, тобто більш ніж 9 місяців після того як пройшов тримісячний термін із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Своє прохання про поновлення строку на касаційне оскарження захисник ОСОБА_5 мотивував тим, що засуджений ОСОБА_4 оскаржував вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо нього без захисника, будучи затриманим в порядку виконання вироку, перебував на карантині та етапований до ДУ «Райківської ВК №78», а тому вважає, що строк на оскарження пропущено з поважних причин. Крім того, він як захисник ОСОБА_4 отримав копії оскаржуваних судових рішень лише 18 січня 2022 року і 11 лютого 2022 року погодив її зміст з підзахисним, а тому раніше направити касаційну скаргу не мав можливість.
Разом тим, та обставина, що захиснику ОСОБА_5 13 січня 2022 року видано доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги засудженому ОСОБА_4 не може бути поважною причиною пропуску строку на оскарження судових рішень щодо ОСОБА_4 та безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження.
Виходячи із обставин, зазначених саме в заяві про поновлення строку захисника ОСОБА_5 , касаційний суд не вбачає поважних причин для поновлення йому строку на касаційне оскарження.
У своїй заяві захисник не зазначає обґрунтованих причин поважності пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, натомість він наводить аналіз руху касаційного провадження у суді, що не може бути підставою для поновлення такого строку.
Крім того, колегія суддів враховує також і те, засудженому було забезпечено його право мати захисника та отримання правової допомоги, оскільки в суді першої і апеляційної інстанцій захист його прав та інтересів здійснював адвокат ОСОБА_6 і ОСОБА_4 самостійно оскаржував судові рішення, подавши касаційну скаргу в межах строку.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не знаходить підстав для поновлення захиснику ОСОБА_5 строку на касаційне оскарження вироку та ухвали щодо ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 429 ч. 3 п. 3 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Керуючись ст. 427, ст. 429 ч. 3 п. 3 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити адвокату ОСОБА_5 в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2020 року та ухвали Хмельницького апеляційного суду від 14 січня 2021 року щодо ОСОБА_4 .
Касаційну скаргузахисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 14 січня 2021 року щодо ОСОБА_4 повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3