Провадження № 1-кс/932/14/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання гр. ОСОБА_3 , про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання ОСОБА_3 , відповідно до якого вона прохає скасувати арешт на 68/100 частин домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, шляхом накладення заборони його відчуження.

В обґрунтування клопотання заявниця указує, що Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2018 року задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на 68/100 частин домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . Підставами для накладення арешту слугувало те, що невстановлені особи, незважаючи на накладений арешт на спірне майно, шахрайським шляхом здійснили незаконне відчуження 68/100 частин вказаного домоволодіння, чим завдали ОСОБА_4 майнову шкоду. Тобто майно, на яке було накладено арешт, визнано об`єктом злочинного посягання. Невжиття заходів щодо накладення арешту могло призвести до подальшого відчуження спірного майна та порушити права власника. Між тим, заявниця указує, що будь-які слідчі дії по цьому кримінальному провадженні не проводяться, слідство не ведеться, жодній особі не повідомлено про підозру. Вказане майно є предметом судового спору, і на цей об`єкт визнано право спільної сумісної власності. Потерпілий ОСОБА_4 не є ані власником, ані співвласником цього домоволодіння, тому його права у цьому кримінальному провадженні не можуть бути порушені. За наведених обставин заявник вважає, що у застосуванні арешту в цьому кримінальному провадженні відпала потреба, тому просить скасувати арешт у вигляді заборони відчуження на 68/100 частин домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена.

Прокурор в судове засідання не прибув. Подав заяву в якій просить відмовити у задоволенні клопотання з підстав його необґрунтованості.

Слідчий суддя, беручи до уваги положення ст. ст. 22, 26 КПК України в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та ч. 3 ст. 306 КПК України, яка регламентує, що неявка сторони обвинувачення не перешкоджає розгляду клопотання, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду клопотання по суті.

Дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В силу вимог ч. 1,2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, до повноважень слідчого судді віднесено вирішення питання про скасування арешту майна під час досудового розслідування.

З матеріалів клопотання встановлено, що невстановлені особи, незважаючи на накладений 15.11.2016 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська арешт, 10.08.2018 шахрайським шляхом здійснили незаконне відчуження 68/100 частин домоволодіння та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , чим завдали ОСОБА_4 майнову шкоду. Відомості про вказану подію внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені під № 0002212 від 27.08.2018 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудове розслідування здійснюється Дніпровським РУП ГУНП в Дніпропетровській області, а процесуальне керівництво здійснювалось Дніпропетровською місцевою прокуратурою № 2.

Під час розгляду слідчим суддею даного клопотання не було встановлено, що арешт був накладений неправомірно, або в його існуванні відпала потреба. Так, заявниця є приватним виконавцем, однак не вказує, яким чином вона має відношення до вказаного домоволодіння та земельної ділянки. Заявниця не є власником чи володільцем спірного майна, тому не може ставити питання про скасування арешту. Отже, заявником не доведено належність даного майна та яким чином накладення арешту порушує її права.

Також заявницею не надано слідчому судді інформації про те, що дане кримінальне провадження було закрито. Постанови про закриття кримінального провадження немає.

За наведених обставин, слідчий суддя вважає, що правові підстави для скасування арешту відсутні, тому клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 170, 174, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_5