Дата документу 30.09.2021 Справа № 325/796/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 325/796/21 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11сс/807/886/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приазовського районного суду Запорізької області від 14 липня 2021 року, якою задоволено клопотання дізнавача СД відділення поліції №2 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000050 від 22 червня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, про арешт майна, та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :04:031:0099, площею 0,12 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , яка розташована за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, (Олександрівська ОТГ) с.Степанівка Перша, шляхом заборони ОСОБА_6 або будь-якій фізичній чи юридичній особі відчужувати зазначену земельну ділянку.

за участю прокурора ОСОБА_9 - в режимі відеоконференції з приміщенням Приазовського районного суду Запорізької області,

представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 .

Представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Приазовського районного суду Запорізької області від 14 липня 2021 року, якою задоволено клопотання дізнавача СД відділення поліції №2 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000050 від 22 червня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, про арешт майна, та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :04:031:0099, площею 0,12 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , яка розташована за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, (Олександрівська ОТГ) с.Степанівка Перша, шляхом заборони ОСОБА_6 або будь-якій фізичній чи юридичній особі відчужувати зазначену земельну ділянку.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та забезпечення збереження майна, як речового доказу, є правові підстави для арешту майна, у зв`язку з чим клопотання слідчого підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати.

В обґрунтування своєї скарги апелянт зазначає, що оскаржуване рішення суду є протиправним, а дії дізнавача СД відділення поліції №2 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області свавіллям, оскільки, при допиті у ОСОБА_6 не взято навіть копії Договору купівлі продажу даної земельної ділянки, так як він є законний власник майна, приймаючи дане незаконне рішення суд порушив вимоги ст.41 Конституції України (Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності).

Суд, накладаючи арешт, навіть не переконався звідки у ОСОБА_6 з`явилось дане майно, та ніяких підставах для накладення арешту немає.

Жодних дій, передбачених ст.ст.98,100 КПК України, дізнавач не проводив.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 13 липня 2021 року до суду надійшло клопотання дізнавача СД відділення поліції № 2 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :04:031:0099, площею 0,12 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, (Олександрівська ОТГ) с. Степанівка Перша, з метою збереження речового доказу, шляхом накладення заборони на право відчуження земельної ділянки, з правом користування земельною ділянкою, щодо якої існує сукупність підстав вважати, що вона є доказом вчинення кримінального правопорушення.
Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні СД ВП №2 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження №0000050 від 22 червня 2021 за ч.4 ст.358 КК України.
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 , використовуючи завідомо підроблений документ, а саме: державний акт на право власності на землю серії ЗП 034232 від 21 квітня 1997, оформив право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :04:031:0099, площею 12 соток, що розташована на території Степанівської Першої сільської ради.
Згідно Державного акту на право власності на землю серії ЗП 034232 від 21 квітня 1997 року, ОСОБА_10 , який мешкає в с.Степанівка Перша Приазовського району, на підставі рішення народних депутатів Степанівської Першої сільської ради від 20 березня 1997 року, отримав право власності на земельну ділянку площею 0,12 га. Земельна ділянка розташована на території Степанівської Першої сільської ради. Землю передано для індивідуального садівництва. Державний акт завірений печаткою та підписами сільського голови с. Степанівка Перша - ОСОБА_11 та землевпорядника - ОСОБА_12 .
Згідно інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, 14 вересня 2015 року, Відділом Держземагенства у Приазовському районі Запорізької області проведено державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,12 га, що належить ОСОБА_10 згідно Державного акту на право власності на землю серії ЗП 034232 від 21 квітня 1997 року. Земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :04:031:0099. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, приватним нотаріусом ОСОБА_13 було складено нотаріальний договір купівлі-продажу, серія та номер 1321, від 09 жовтня 2015 року, між продавцем - ОСОБА_10 та покупцем - ОСОБА_6 . Згідно вищезазначеного договору, земельна ділянка за кадастровим номером :04:031:0099, площею, перейшла у власність ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 .
23 червня 2021 року процесуальним керівником до Олександрівської сільської ради направлено запит з метою отримання рішень про передачу у власність ОСОБА_10 вищевказаної земельної ділянки та отримання у подальшому Державного акту на право власності на землю серії ЗП 034232 від 21 квітня 1997 року; копії зазначеного Державного акту, копії Книги записів Державний актів по право приватної власності на землю за 1997 рік; рішення ради Народних депутатів с.Степанівна Перша за 20 березня 1997 року. За інформацією Олександрівської сільської ради вищевказані документи не збереглися, окрім, Книги записів Державних актів на право приватної власності на землю. Вивченням зазначеного документу не встановлено запису надання ОСОБА_10 державного акту на право власності на землю ЗП 034232 від 21 квітня 1997 року.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 повідомив, що у 2015 році до нього звернувся мешканець с.Степанівка Перша Приазовського району Запорізької області ОСОБА_10 та запропонував купити в нього земельну ділянку площею 0,12 га, що розташована на території Степанівської Першої сільської ради. На пропозицію останнього ОСОБА_6 погодився та 09 жовтня 2015 року ними був складений договір купівлі-продажу, який був завірений приватним нотаріусом ОСОБА_13 . Разом з цим, ОСОБА_6 звернувся до дізнавача з заявою про заборону огляду земельної ділянки, яка йому належить на праві власності.
Дізнавач зазначає що матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів того, що вказана земельна ділянка, має суттєве значення для встановлення важливих обставин, з метою збереження речового доказу, дізнавач вважає необхідним накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером :04:031:0099, площею 0,12 га, що розташована за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, (Олександрівська ОТГ) с.Степанівка Перша.

Заслухавши доповідь судді; представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, завдання арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з вимогами ч.ч.2,3 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів (у цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу); спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, відповідно до положень ч.2 ст.173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На думку колегії суддів, слідчим суддею зазначених вимог закону враховано не в повній мірі при розгляді клопотання, з огляду на таке.
У клопотанні зазначено, що вказана земельна ділянка є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та має суттєве значення для встановлення важливих обставин, тому арешт необхідний з метою збереження речового доказу та для подальшого проведення слідчих дій.
На підтвердження доводів клопотання дізнавачем надано витяг з ЄРДР за №0000050 від 22 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, та інші копії документів, якими, на думку ініціатору клопотання, підтверджується необхідність зазначеного арешту.
В той же час, вказане клопотання не містить будь-яких посилань на докази, а матеріали провадження і самих доказів, на підтвердження того, що вищевказана земельна ділянка дійсно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Так, речовими доказами, відповідно до вимог ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Проте, в клопотанні конкретно не зазначено, яке саме доказове значення має вищевказана земельна ділянка, з огляду на правову кваліфікацію кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР.
Тобто, клопотання слідчого, всупереч вимогам ч.2 ст.171 КПК України, не містить належного обґрунтування необхідності вказаного арешту.
В той же час, на думку колегії суддів, доводи клопотання, без їх підтвердження відповідними доказами, є лише припущеннями.
Сам по собі факт винесення постанови про визнання зазначеного у клопотанні майна речовим доказом у провадженні, не може безумовно свідчити про те, що вказане майно дійсно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.
При цьому звертає на себе увагу той факт, що клопотання подано в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000050 від 22 червня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, яке є правопорушенням з формальним складом.
У клопотанні та у доданому до клопотання витягу з ЄРДР не зазначено про шкоду, завдану правопорушенням, та про розмір цієї шкоди, також не зазначено осіб, яким така шкода завдана.
Окрім того, предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України, є письмовий документ.
Доводи клопотання про те, що земельна ділянка є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, неможна визнати переконливими.
Дослідивши надані суду матеріали, колегія суддів доходить висновку, що ініціатором клопотання та прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, та не доведено що унаслідок застосування вищевказаного арешту може бути виконано завдання, для виконання якого подано клопотання.
Колегія суддів звертає увагу на те, що досудове розслідування триває з червня 2021 року, до цього часу жодної особи у якості потерпілого до провадження не залучено, жодній особі про підозру не повідомлено, цивільні позови відсутні, розмір завданих правопорушенням збитків не встановлений, що мало місце і на час розгляду клопотання слідчим суддею.
Всупереч вимогам ст.132 КПК України, на викладене слідчий суддя уваги не звернув та без наявності для цього достатніх підстав дійшов передчасного висновку про необхідність накладення вищевказаного арешту.
Висновки слідчого судді в оскаржуваній ухвалі про те, що існують розумні підстави вважати, що земельні ділянки є предметом вчинення кримінального правопорушення, не узгоджуються з правовою кваліфікацією правопорушення, яке розслідувалось на час розгляду клопотання.
Отже, колегія суддів вважає, що жодної з передбачених законом підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, як і самої доцільності такого арешту в цьому випадку не доведено у встановленому законом порядку.
З огляду на викладене, доводи представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 викладені в апеляційній скарзі та при апеляційному розгляді, є слушними.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що, всупереч вимогам ст.ст.94, 370 КПК України, слідчий суддя не здійснив повного і всебічного дослідження всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення клопотання, не оцінив додані до клопотання докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, без достатніх для цього підстав наклав вищевказаний арешт, та свої висновки належним чином не вмотивував в оскаржуваній ухвалі, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи зазначене, вказана ухвала слідчого судді не може бути визнана законною та обґрунтованою та підлягає безумовному скасуванню, з постановленням нової ухвали - про відмову у задоволенні клопотання дізнавача СД відділення поліції №2 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приазовського районного суду Запорізької області від 14 липня 2021 року, якою задоволено клопотання дізнавача СД відділення поліції №2 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 у кримінальному провадження №0000050 від 22 червня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, про арешт майна, та накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :04:031:0099, площею 0,12 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , яка розташована за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, (Олександрівська ОТГ) с.Степанівка Перша, шляхом заборони ОСОБА_6 або будь-якій фізичній чи юридичній особі відчужувати зазначену земельну ділянку, скасувати.

Відмовити у задоволенні вищезазначеного клопотання дізнавача.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4