Провадження № 1-в/761/318/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 161 100 000 001 69 від 26.05.2016,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, що належить ОСОБА_3 , звернувся адвокат ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначив, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2017 (справа № 761/6230/17) з метою забезпечення речових доказів у кримінальному провадженні № 120 161 100 000 001 69 від 26.05.2016 накладений арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами: :05:019:0113 та :05:019:0121, що на праві власності належать ОСОБА_3 .
У подальшому ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2020 кримінальне провадження № 120 161 100 000 001 69 від 26.05.2016 закрите, однак застосований 23.02.2017 захід забезпечення кримінального провадження не скасований, майно ОСОБА_3 на теперішній час перебуває під арештом, що порушує права останньої.
Враховуючи викладене, заявник наполягав, що відпала потреба подальшого застосування вказаного засобу забезпечення кримінального провадження, тому просив його скасувати.
У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримав, просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.
Слідчий та прокурор у судові засідання 13.10.2021, 20.10.2021 та 18.11.2021, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, не прибули, про поважність причини неявки не повідомили.
Суд, заслухавши думку представника власника майна, дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали, дійшов висновку про таке.
Частиною 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно з-поміж іншого є доказом злочину.
Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.
Водночас, згідно з ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна, якщо він, доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Зазначена стаття покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення обставин, що є підставою для скасування цього арешту.
Як встановлено під час розгляду клопотання, СУ ГУ НП у Київській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 161 100 000 001 69 від 26.05.2016 за ч. 2 ст. 364 КК України.
У подальшому, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2017 (справа № 761/6230/17) накладений арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :05:019:0113, площею 2.00 га., та ділянку з кадастровим номером :05:019:0121, площею 0,5 га., що на праві власності належать ОСОБА_3 з метою їх збереження як речового доказу.
У той же час ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2020 кримінальне провадження № 120 161 100 000 001 69 від 26.05.2016 за обвинуваченням ОСОБА_5 закрите, останню звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Ухвала про закриття кримінального провадження не скасована.
Суд звертає увагу, що арешт на земельні ділянки накладено з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, зокрема. були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом.
З наведеного витікає, що перебування майна під арештом після закриття кримінального провадження суперечить положенням чинного законодавства щодо охорони права власності особи.
Виходячи з того, що стороною обвинувачення не спростовані аргументи ініціатора клопотання щодо суттєвого та тривалого порушення права власності особи, оскільки подальше перебування майна, що належить ОСОБА_3 , під арештом у провадженні, яке рішенням суду закрите, що підтверджується наданими представником власника майна документами, свідчить про наявність підстав для задоволення клопотання представника власника майна.
На підстави викладеного, керуючись ст. 8, 9, 16, 98, 131, 132, 170, 174, 537 КПК України, суд
у х в а л и в :
Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2017 (справа № 761/6230/17) у кримінальному провадженні № 120 161 100 000 001 69 від 26.05.2016 на земельні ділянки з кадастровими номерами: :05:019:0113 та :05:019:0121.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1