Справа № 646/2454/21
№ провадження 1-в/646/188/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.06.21 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника колонії ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Червонозаводського районного суду міста Харкова в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про умовне - дострокове звільнення від відбування покарання призначеного за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.05.2019 за ч.4 ст.296 КК України до 3 років позбавлення волі.
В обґрунтування заяви зазначив, що він відбув 2/3 строку покарання призначеного за вироком суду і своєю примірною поведінкою та відношенням до праці довів виправлення, а тому до нього можливе застосування умовно - дострокового звільнення від покарання.
В судовому засіданні представник колонії підтримав подання та просив задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки останній не довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. Також, зазначив, що працевлаштований підсобним робітником в дільниці соціальної реабілітації установи з відрядною оплатою праці.
Суд, заслухав учасників справи, дослідив матеріали справи та особової справи засудженого, дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 1 п. 2 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів, встановлених законом.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого на підставі статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
За вимогами ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тобто однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Згідно з ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
За змістом кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на повному та всебічному аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.05.2019 за ч.4 ст. 296 КК України до 3 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 визначено 15.01.2019, кінець строку - 15.01.2022. На даний час засуджений відбув 2/3 строку призначеного вироком суду покарання.
З 17.01.2019 по 04.11.2019 року ОСОБА_5 перебував у Державній установі "Харківський слідчий ізолятор". Характеризувався негативно. Вимоги режиму тримання порушував 2 рази за що був покараний у дисциплінарному порядку 2 рази, заохочень не мав, до праці не залучався.
З 02.12.2019 по 10.02.2020 перебував у Державній установі "Харківський слідчий ізолятор", де порушень режиму тримання не допускав. Стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався, характеризувався посередньо.
З 10.02.2020 по теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Диканівська виправна колонія (№ 12)».
Згідно з довідкою до характеристики на засудженого ОСОБА_5 має 2 стягнення, з них: 1- за спробу встановлення між камерного зв`язку та неправомірну поведінку до персоналу установи (вживав жаргонні та нецензурні слова), 2- перешкоджав проведенню обшуку.
Після цього, за період з 25.06.2020 по 22.03.2021 має 4 заохочень за сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці з благоустрою житлової секції відділення СПС.
Адміністрацією установи зазначено, що засуджений за період відбування покарання в установи вимоги режиму тримання не порушував, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня. Характеризується позитивно.
Крім того, 17.06.2021 на адресу суду надійшла копія постанови про заохочення ОСОБА_5 від 07.06.2021, відносно якої слід зазначити наступне. Зазначена постанова не завірена належним чином, до неї не долучено рішення дисциплінарної комісії державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» протокол № 7 від 07.06.2021, як того вимагають відповідні положення КВК України.
Можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ч.2 ст.25 КВК України та п. 4 Положення про спостережні комісії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 квітня 2004 року № 429 включає обов`язкове погодження спостережною радою при виконавчому комітеті міської ради, що означає участь громадянського суспільства в ресоціалізації конкретного засудженого.
Разом з тим, ОСОБА_5 порушував режим утримання в 2019 році, змінив поведінку тільки у червні 2020. Відтак, працевлаштованість засудженого лише з лютого 2020 по липень 2020 та заохочення за цей час не можуть бути достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», окремо наголошено, що головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.
Як вбачається з матеріалів особової справи, 20.01.2021 року відбулося засідання комісії виправної установи, в якій ОСОБА_5 відбуває покарання, по розгляду матеріалів про умовно - дострокове звільнення останнього, як вбачається з витягу протоколу №3 даного засідання, засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки останній не довів свого виправлення. Наступний розгляд питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання може бути розглянуто на засіданні комісії не раніше 20.07.2021, при умові, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці доведе своє виправлення.
Виходячи з наведеного, адміністрація виправної колонії, де відбуває покарання засуджений ОСОБА_5 , фактично відмовила йому в умовно-достроковому звільнені, а повторний розгляд цього питання може відбутися не раніше 20.07.2021.
Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 травня 2019 року.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
За встановлених обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним і послідовним, наведені в поданні обставини не можуть бути розцінені як такі, що свідчать про можливість умовно-дострокового звільнення. На думку суду, ОСОБА_5 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього часу відбування покарання, у зв`язку з чим, відсутні обґрунтовані підстави однозначно стверджувати про виправлення та перевиховання засудженого за час відбування покарання, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є на даний час передчасним та необґрунтованим.
Керуючись ч.ч. 2,3 ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває у місцях позбавлення волі, - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 25.06.2021 о 14.00.

Суддя ОСОБА_1