Справа № 169/196/21
Провадження № 1-кп/169/71/21
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки: АДРЕСА_1 , громадянки України, з професійно-технічною освітою, офіційно непрацюючої, одруженої, має на утриманні дві неповнолітні дитини, несудимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, другою статті 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23 листопада 2020 року ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом авторизації у мобільному додатку «Приват24» облікового запису, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів здійснила переказ грошових коштів у сумі 255 гривень з належного останньому карткового рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на інтернет-ресурс « ІНФОРМАЦІЯ_3 », звідки в подальшому здійснила переказ цих грошових коштів на належний їй картковий рахунок № НОМЕР_3 , чим завдала потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Крім цього, 26 грудня 2020 року ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом авторизації у мобільному додатку «Приват24» облікового запису, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів повторно здійснила переказ грошових коштів у сумі 320 гривень з належного останньому карткового рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на інтернет-ресурс « ІНФОРМАЦІЯ_3 », звідки в подальшому здійснила переказ цих грошових коштів на належний їй картковий рахунок № НОМЕР_3 , чим завдала потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Разом з цим, 21 січня 2021 року ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом авторизації у мобільному додатку «Приват24» облікового запису, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів повторно здійснила два перекази грошових коштів у сумі 370 та 400 гривень з належного останньому карткового рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на інтернет-ресурс « ІНФОРМАЦІЯ_3 », звідки в подальшому здійснила переказ цих грошових коштів на належний їй картковий рахунок № НОМЕР_3 . Крім цього, ОСОБА_5 двічі здійснила покупки у мережі інтернет за рахунок коштів з належного ОСОБА_4 карткового рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) в сумі 400 та 600 гривень, чим завдала потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1 770 гривень.

Також, 13 лютого 2021 року ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом авторизації у мобільному додатку «Приват24» облікового запису, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів повторно здійснила переказ грошових коштів у сумі 1 421 гривня з належного останньому карткового рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на інтернет-ресурс « ІНФОРМАЦІЯ_3 », звідки в подальшому здійснила переказ цих грошових коштів на належний їй картковий рахунок № НОМЕР_3 , чим завдала потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 19 лютого 2021 року ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом авторизації у мобільному додатку «Приват24» облікового запису, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів повторно здійснила три перекази грошових коштів у сумі 769, 500 та 500 гривень з належного останньому карткового рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на інтернет-ресурс « ІНФОРМАЦІЯ_3 », звідки в подальшому здійснила переказ цих грошових коштів на належний їй картковий рахунок № НОМЕР_3 , чим завдала потерпілому майнову шкоду на загальну суму 1 769 гривень.

Такі дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за частиною першою статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за частиною другою статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, 05 березня 2021 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, другою статті 185 КК України.

Слідчим 12 березня 2021 року складено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 , який тоді ж затверджено прокурором та надіслано до суду.

12 березня 2021 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні на підставі статей 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення, за змістом якої підозрювана ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, другою статті 185 КК України, визнає повністю і щиро розкаюється у вчиненому; завдану потерпілому кримінальними правопорушеннями майнову шкоду зобов`язується відшкодувати протягом місяця з дня укладення угоди про примирення; сторони узгодили, що покарання підозрюваній ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК України, призначається у виді 100 годин громадських робіт, а за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК України, - у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначається остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки зі звільненням її на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням. Підозрювана ОСОБА_5 погоджується з такими видом і мірою покарання. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 просили затвердити укладену між ними угоду про примирення.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти затвердження укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 угоди про примирення.

Заслухавши учасників судового провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та закону, суд дійшов висновку, що угода може бути затверджена з таких мотивів.

Згідно із пунктом 1 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Частиною п`ятою статті 469 КПК України передбачено, що укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до положень статті 12 КК України, відносяться до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень органами досудового розслідування здійснено правильно, угоду про примирення укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру, завдану кримінальними правопорушеннями потерпілому майнову шкоду на цей час повністю відшкодовано і будь-яких претензій майнового чи морального характеру потерпілий до обвинуваченої немає, узгоджена сторонами міра покарання у виді громадських робіт на строк сто годин та у виді позбавлення волі на строк три роки передбачені відповідно санкціями частини першої статті 185 КК України та частини другої статті 185 КК України. Передбачено частиною першою статті 70 КК України й призначення за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк три роки зі звільненням її на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, зміст угоди про примирення відповідає вимогам статті 471 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону й інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені пунктом 1 частини п`ятої статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені частиною першою статті 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Під час судового засідання з`ясовано у потерпілого ОСОБА_4 , що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені частиною першою статті 473 КПК України.

Обґрунтованих і достатніх підстав вважати, що укладення угоди між сторонами не було добровільним, тобто є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а також, що ОСОБА_5 не має можливості виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, судом встановлено не було, що не заперечували у судовому засіданні і сторони угоди.

Умови вказаної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень є правильною і підпадає під категорію кримінальних правопорушень (злочинів), щодо яких передбачена можливість укладення угоди про примирення.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , та про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди і призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2021 року, відповідно до вимог частини четвертої статті 174 КПК України слід скасувати.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 314, 370, 374, 468, 469, 471, 473-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення, укладену 12 березня 2021 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, другою статті 185 КК України.

Визнати винуватою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, другою статті 185 КК України.

Призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання:

- за частиною першою статті 185 КК України - у виді громадських робіт на строк сто годин;

- за частиною другою статті 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом одного року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені статтею 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 березня 2021 року на мобільний телефон марки «Xiaomi», який належить ОСОБА_5 , з позбавленням права на розпорядження та користування, скасувати.
Речові докази, а саме:

- мобільний телефон марки «Xiaomi» чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, - повернути власнику ОСОБА_5 ;

- банківську картку Приватного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , яка знаходиться на зберіганні у власника ОСОБА_5 , залишити в користуванні останньої.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий