Справа № 442/7570/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1332/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 грудня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

за участю прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

представника колонії ОСОБА_10

встановила:

ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 грудня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 звільнено засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий термін 03 (три) роки 05 (п`ять) місяців 21 день.
Згідно ухвали, до Дрогобицького міськрайонного суду надійшло клопотання представника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі в порядку ст.537, ст. 539 КПК України
Мотивуючи своє рішення, суддя суду першої інстанції, зокрема, вказав, ОСОБА_7 засуджено вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 25.10.2011 за ч. 1 ст.115, п.9, п.13 ч.2 ст.115,ч.1 ст.. 70 КК України до 14 років позбавлення волі. Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10.02.2016 на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання попереднього ув`язнення у період з 23.02.2011 по 18.11.2011 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання засудженого 23.11.2011, кінець 28.05.2024.
При цьому суддею вказано, що з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 вбачається, що під час перебування в УВП (№ 19) м. Львова характеризувався посередньо: порушень режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи не заохочувався. В ДУ „Дрогобицька виправна колонія (№ 40) прибув 13.06.2019 з ДУ «Копичинська виправна колонія (№112)». Характеризується позитивно, допущені два порушення режимних вимог 23.06.2015 та 22.04.2016 зняті достроково в порядку заохочення, за сумлінну поведінку і ставлення до праці дев`ять разів заохочувався. Працевлаштований в будівельній бригаді дільниці соціальної реабілітації. До роботи ставиться сумлінно, змінні завдання виконував вчасно. 13.05.2020 постановою начальника колонії переведений в дільницю соціальної реабілітації установи для подальшого відбування покарання. У відносинах з іншими засудженими не конфліктний, у відношенні до представників адміністрації ввічливий. Дотримується правил пожежної безпеки і безпеки праці при виконанні робіт, дбайливо ставиться до майна установи та предметів якими користується при виконанні дорученої роботи. Задіяний до реалізації диференційованого виховного впливу «Духовне Відродження» та «Підготовка до звільнення». Реалізовує дані програму приймаючи участь у творчих конкурсах та відвідуючи церкву колонії. Бере участь в роботі самодіяльних організацій засуджених, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи. Член санітарно-побутової секції дільниці. Вину у скоєному злочині визнав повністю, у скоєному розкаявся.
Крім цього суд зазначив, що вирішальним фактором є не факт відбування засудженим певної частини покарання, а його виправлення. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, що має місце в даному випадку, те що в сукупності засуджений довів своє виправлення, відбув 2/3 частину покарання, зокрема 28.05.2024 термін відбуття його покарання завершується, а тому, прийшов до висновку, що засуджений в подальшому може бути виправлений без ізоляції від суспільства, відтак його слід умовно - достроково звільнити з місць позбавлення волі.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 січня 2021 року, виправлено описку, допущену в ухвалі Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.12.2020 у справі № 442/7570/20 за клопотанням про умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та останній абзац мотивувальної частини ухвали викласти в такій редакції: „Враховуючи вищенаведене, те, що вирішальним фактором є не факт відбування засудженим певної частини покарання, а його виправлення. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, що має місце в даному випадку, те що в сукупності засуджений довів своє виправлення, відбув 3/4 частини покарання, зокрема 28.05.2024 термін відбуття його покарання завершується, а тому, суд приходить до висновку, що засуджений в подальшому може бути виправлений без ізоляції від суспільства, відтак його слід умовно - достроково звільнити з місць позбавлення волі.
На дану ухвалу заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати повністю та ухвалити нову, якою в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженому ОСОБА_7 - відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом формально взято до уваги те, що ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання, неодноразово заохочувався, працевлаштований, регулярно відвідував заходи виховного характеру, з чого помилково зробив висновок, що засуджений характеризується позитивно.

Наголошує, що судом не враховано, що ОСОБА_7 засуджено вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 25.10.2011 року за вчинення ним особливо тяжких злочинів передбачених ч. 1 ст. 115, п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі.
Апелянт звертає увагу, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

При цьому вказує на те, що ОСОБА_7 за час перебування в місцях попереднього ув`язнення, а саме в Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19», характеризувався посередньо. За час відбування покарання в Державній установі «Сокирянська виправна колонія № 112» ОСОБА_7 2 рази порушував установлений порядок та умови відбування покарання, у зв`язку з чим карався в дисциплінарному порядку. Крім цього, з матеріалів справи, які характеризують особу засудженого ОСОБА_7 , поданих до суду адміністрацією Державної установи «Дрогобицька виправна колонія № 40» вбачається, що ОСОБА_7 02.06.2017 р. відмовлено адміністративною комісією установи у застосуванні до нього вимог ст. 101 КВК України, як такому що не став на шлях виправлення. 26.11.2019 р. - Дрогобицьким міськрайонним судом відмовлено ОСОБА_7 у застосуванні ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
На думку апелянта, що судом була на той час дана вже оцінка поведінки засудженого. Так відповідно до наданої характеристики суду, станом на 26.11.2019 р. судом фактично було взято до уваги всі заохочення та стягнення, які були застосовані стосовно засудженого. Проте після винесення цього рішення судом, будь яких позитивних зрушень в поведінці засудженого не відбулось, тобто не відбулось ніяких змін, які б дали суду підстави для застосування до ОСОБА_7 ст. 81 КК України.

Звертає увагу, що при винесені Дрогобицьким міськрайонним судом 07.12.2020 р. рішення судом не враховано, що згідно вироку суду у ОСОБА_7 наявний цивільний позов на суму 7879,16 грн. Незважаючи на наявність на особовому рахунку засудженого згаданої суми, вказана матеріальна шкода не відшкодована.

На переконання апелянта, ОСОБА_7 не може вважатися особою, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

На дану апеляційну скаргу захисник ОСОБА_9 та засуджений ОСОБА_7 подали заперечення, в яких просили оскаржувану прокурором ухвалу залишити без змін.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та навів аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі, засуджений ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_9 , представник колонії ОСОБА_10 заперечили вимоги апеляційної скарги прокурора, вважають ухвалу суду законною та обґрунтованою.
Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора та засудженого, захисника, представника колонії, вивчивши матеріали провадження, встановила наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 засуджено вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 25.10.2011 за ч. 1 ст.115, п.9, п.13 ч.2 ст.115,ч.1 ст.. 70 КК України до 14 років позбавлення волі.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10.02.2016 на підставі ч.5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання попереднього ув`язнення у період з 23.02.2011 по 18.11.2011 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання засудженого 23.11.2011, кінець 28.05.2024.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 засуджено вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 25.10.2011 року за вчинення ним особливо тяжких злочинів передбачених ч. 1 ст. 115, п. п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі.
ОСОБА_7 за час перебування в місцях попереднього ув`язнення, а саме в Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19», характеризувався посередньо. За час відбування покарання в Державній установі «Сокирянська виправна колонія № 112» ОСОБА_7 2 рази порушував установлений порядок та умови відбування покарання, у зв`язку з чим карався в дисциплінарному порядку. Крім цього, з матеріалів справи, які характеризують особу засудженого ОСОБА_7 , поданих до суду адміністрацією Державної установи «Дрогобицька виправна колонія № 40» вбачається, що ОСОБА_7 02.06.2017 р. відмовлено адміністративною комісією установи у застосуванні до нього вимог ст. 101 КВК України, як такому що не став на шлях виправлення. 26.11.2019 р. - Дрогобицьким міськрайонним судом відмовлено ОСОБА_7 у застосуванні ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.
Підставними є доводи апелянта про те, що при винесені Дрогобицьким міськрайонним судом 07.12.2020 р. рішення, не враховано, що згідно вироку суду у ОСОБА_7 наявний цивільний позов на суму 7879,16 грн. Незважаючи на наявність на особовому рахунку засудженого згаданої суми, вказана матеріальна шкода не відшкодована, зазначена сума була перерахована після винесення рішення судом першої інстанції, після подачі прокурором апеляційної скарги.

Отже, обґрунтовано заслуговує на увагу твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 після умовно-дострокового звільнення не буде спроможний дотримуватися соціальних норм життя.
Колегія суддів переконана, що зазначені обставини справи не були належним чином враховані судом першої інстанції під час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .
За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з апеляційними вимогами прокурора про те, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення.
Відповідно до п.1 ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
Як встановлено судом ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкі злочини, характеризуючі дані, які вказуються в клопотанні та характеристики відповідно до ст. 81 КК України не є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення, ОСОБА_7 виконував обов`язки, передбачені ч.3 ст. 107, ст. 118 КВК України, відповідно щодо покликань сторони захисту при апеляційному розгляді про те, що засуджений не порушує режиму утримання в колонії, сумлінно ставиться до праці, виконує вказівки та розпорядження адміністрації колонії, відсутні порушення дисципліни, то суд апеляційної інстанції вважає, за необхідне зазначити, що належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка та сумлінне ставлення до праці є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, в даному випадку процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій його може бути звільнено умовно-достроково від відбування покарання.
Таким чином, на думку апеляційного суду апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, у зв`язку з чим необхідно скасувати ухвалу місцевого суду та відмовити у задоволенні клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання, відповідно скасуванню підлягає і ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 січня 2021 року про виправлення описки.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 грудня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 та ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 січня 2021 року - скасувати.

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженому ОСОБА_7 - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4