Справа № 738/320/21
№ провадження 1-в/738/46/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді ОСОБА_1

за участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника установи ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія № 91» клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
15 березня 2021 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, обґрунтоване тим, що він відбув 2/3 строку призначеного покарання, став на шлях виправлення, має тяжкий стан здоров`я.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав наведених у ньому. Повідомив що в установі не працює за станом здоров`я.

Представник установи в судовому засіданні у задоволенні клопотання засудженого просив відмовити, оскільки засуджений не заслуговує на застосування до нього такої пільги. Повідомив, що засуджений не працює за станом здоров`я, комісії установи відмовила у застосуванні даної пільги.

Представник спостережної комісії Корюківської РДА в судове засідання не з`явився, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило, що дає можливість суду, відповідно до ст. 539 КПК України, розглянути справу без його участі. В матеріалах справи міститься постанова спостережної комісії Корюківської районної державної адміністрації № 21, якою комісія відмовила у погодженні застосування до засудженого ОСОБА_4 пільги у вигляд умовно-дострокового звільнення.

Прокурор в судовому засіданні у задоволенні клопотання засудженого просив відмовити.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши клопотання з доданими до нього матеріалами, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.

Підставою для умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.
Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду справи. Хоча ст. 81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки та ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Судом встановлено, що вироком Харківського районного суду Харківської області від 13.03.2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 260, ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 260 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки без конфіскації майна; за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки без конфіскації майна.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 11.08.2020 року зараховану ОСОБА_4 в строк покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 13.03.2020 року строк попереднього ув`язнення з 16.01.2020 року по 13.04.2020 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII.

Строк відбування покарання обчислюється з 16.01.2020 року.

З характеристики засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_4 перебуваючи у Харківському СІЗО характеризувався негативно: допустив порушення встановленого режиму тримання. До суспільно-корисної праці не залучався, не заохочувався, мав одне стягнення за перешкоджання проведенню обшуку, яке на даний час погашене.

З 01.07.2020 року відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91», де за час відбування покарання характеризується посередньо: дотримується норм, що визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався. Після розподілу з дільниці КДіР жодної письмової заяви про працевлаштування засуджений не подавав, бажання не виявляє. Залучається до робіт з благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення. До робіт відноситься посередньо.

З довідки планово-виробничого відділу ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України № 91» встановлено, що засуджений ОСОБА_4 за період перебування у закладі до суспільно-корисної роботи на підприємстві не залучався, заяв про залучення до праці на підприємство не надходило.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_4 за період відбування покарання характеризується негативно та посередньо, не заохочувався, мав стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. Вказане свідчить, що у нього відсутня сумлінна поведінка за період відбування покарання.

Крім того, суд не вбачає у поведінці засудженого ОСОБА_4 сумлінного ставлення до праці, оскільки до суспільно-корисної праці він не залучався, на даний час не працевлаштований та бажання працювати не виявляє. Залучається лише до робіт з благоустрою установи та поліпшенні житлово-побутових умов у гуртожитку відділення, однак, до їх виконання відноситься посередньо.

Для застосування до засудженого ст. 81 КК України необхідно щоб він мав сумлінну поведінку та сумлінно ставився до праці, що є складовою доведення виправлення засудженого, однак з вище наведеного такого не вбачається у діях засудженого.

Враховуючи, поведінку засудженого та ставлення його до праці, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь період відбування покарання, а тому клопотання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1