Справа № 991/4202/21
Провадження 1-кс/991/4264/21
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , особи, що звернулась із скаргою - ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ) щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) після отримання заяви про кримінальне правопорушення, в якій він просить зобов`язати уповноважених осіб НАБУ:
- внести до ЄРДР відомості, викладені в заяві ОСОБА_4 № VYH--02 від 16.06.2021 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1 КК України;
- вручити ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого;
- допитати ОСОБА_4 в якості потерпілого;
- негайно проінформувати суд про результати виконання судового рішення.
Скарга мотивована тим, що 16.06.2021 ОСОБА_4 електронною поштою направив до НАБУ заяву № VYH--02 від 16.06.2021 про кримінальні правопорушення, яка отримана НАБУ 16.06.2021, однак, відомості за вказаною заявою, у порушення вимог ст. 214 КПК України, до ЄРДР не внесено.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22.06.2021 провадження за вищезазначеною скаргою відкрито.
У судовому засіданні особа, яка звернулась зі скаргою, ОСОБА_4 доводи скарги підтримав, просив задовольнити із викладених у ній підстав.
Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, НАБУ про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується.

Дослідивши зміст скарги, додані до неї матеріали та заслухавши доводи особи, яка звернулась зі скаргою, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
Згідно з положеннями ст. 33-1 КПК України, Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.
Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
Інші суди, визначені цим Кодексом, не можуть розглядати кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, які віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду (крім випадку, передбаченого абзацом сьомим частини першої статті 34 цього Кодексу).
У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються:
а) кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем;
б) кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України.
Слідчим суддею встановлено, що заявник оскаржує бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення до ЄРДР відомостей про можливе вчинення, зокрема, Головою Національного банку України ОСОБА_5 , заступником Голови Національного банку України ОСОБА_6 , міністром внутрішніх справ України ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1 КК України, що відповідає умовам, встановленим ч. 1 ст. 33-1 КПК України з урахуванням п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України.
Під час судового розгляду скарги встановлено, що 16.06.2021 ОСОБА_4 електронною поштою із використанням цифрового підпису направив до НАБУ заяву № VYH--02 від 16.06.2021 про можливе вчинення зокрема, Головою Національного банку України ОСОБА_5 , заступником Голови Національного банку України ОСОБА_6 , міністром внутрішніх справ України ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1 КК України.
Як вбачається із матеріалів справи (а.с. 18-20), зазначена заява отримана НАБУ 16.06.2021.
Згідно з ч. 2 ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Так, станом на день розгляду скарги, слідчому судді не надано доказів того, що відомості, викладені в зазначеній заяві, внесені до ЄРДР.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Слідчим суддею встановлено, що зі змісту заяви ОСОБА_4 № VYH--02 від 16.06.2021 вбачається, що ним порушено питання щодо можливого вчинення, зокрема, Головою Національного банку України ОСОБА_5 , заступником Голови Національного банку України ОСОБА_6 , міністром внутрішніх справ України ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень, а також, коротко викладено обставини, що можуть свідчити про вчинення таких кримінальних правопорушень, а тому, відповідно до положень ст. 214 КПК України, відомості, викладені в даній заяві, підлягають внесенню до ЄРДР.

Що стосується вимоги про зобов`язання уповноважених осіб НАБУ внести до ЄРДР відомості із зазначенням попередньої правової кваліфікації дій, викладених у заяві, то в цій частині скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Пунктами 4 та 5 частини 5 ст.214 КПК України встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про:
4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;
5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
Аналіз положень пункту 4 дає підстави зробити висновок, що короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та вносяться до реєстру, наводяться заявником.
Проте, аналіз змісту пункту 5 не дає підстав вважати, що до повноважень заявника належить вирішення питання про попередню правову кваліфікацію наведеного ним злочину.
Частиною 2 статті 60 КПК України встановлено, що заявник має право:
1) отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію;
1-1) отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань;
2) подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи;
3) отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.
Вказаною нормою не передбачено права заявника вирішувати питання про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, відомості про яке вносяться прокурором або слідчим до ЄРДР.
Таким чином, вирішення питання про попередню правову кваліфікацію обставин, які вносяться до ЄРДР, вирішується саме слідчим або прокурором, які вносять відповідні дані до реєстру. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення зроблена заявником у заяві, не має обов`язкового характеру для слідчого або прокурора.

Крім того, ОСОБА_4 просить зобов`язати уповноважену особу НАБУ вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
Згідно ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Частиною 5 вказаної статті встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
За такого, слідчий суддя приходить до висновку, що до внесення відомостей до ЄРДР особа має статус заявника, а статус потерпілого виникає саме у кримінальному провадженні, тобто вже після внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Таким чином, вимога про вручення заявнику пам`ятки про процесуальні права і обов`язки потерпілого є передчасною, оскільки вручення такої пам`ятки здійснюється потерпілому у кримінальному провадженні, після внесення відомостей до ЄРДР.

Що стосується вимоги ОСОБА_4 про зобов`язання уповноважених осіб НАБУ допитати його у якості потерпілого, то слідчий суддя дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 40 КПК України, слідчий уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом.
Вичерпний перелік слідчих (розшукових) дій зазначено у Главі 20 КПК України (ст. 223-245 КПК України), зокрема, до них належить і проведення допиту (ст. 224 КПК України).
Згідно з ч. 1 ч. 2 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Із аналізу зазначених норм Кримінального процесуального кодексу України можна зробити висновок, що необхідність проведення тієї чи іншої слідчої дії, у тому числі допиту потерпілого, відноситься до дискреційних повноважень слідчого/детектива, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження уже після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та виникнення у особи відповідного процесуального статусу, а за такого, відсутні підстави для задоволення скарги у цій частині.

Що стосується вимоги про зобов`язання уповноважених осіб НАБУ негайно повідомити суд про результати виконання судового рішення, то слідчий суддя дійшов до висновку про відмову у задоволенні зазначеної вимоги, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 535 КПК України, органи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання, а за такого відсутні підстави додатково зобов`язувати уповноважену особу НАБУ, яка буде виконувати рішення суду, повідомляти про його виконання. Крім того, на даний час у слідчого судді не має підстав вважати, що його рішення не буде виконано, а за такого, у цій частині скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення скарги.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 214, 303, 306-307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Скаргу задовольнити частково.
Зобов`язати уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_4 VYH--02 від 16.06.2021 року.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1