ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/655/21 Справа № 183/5455/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2020 року, якою відмовлено в задоволенні подання Новомосковського МРВ філії державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області про звільнення
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Новомосковську, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
від покарання призначеного з випробуванням вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.11.2017, у зв`язку із закінченням іспитового строку,
за участю секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2020 року відмовлено в задоволенні подання начальника Новомосковського МРВ філії державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області про звільнення засудженого ОСОБА_5 від покарання, призначеного з випробуванням вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.11.2017 по закінченню іспитового строку.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вказав, що 09.01.2019 в період іспитового строку щодо ОСОБА_5 Новомосковським СВ ВП ГУНП в Дніпропетровській області було внесено відомості в ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, обвинувальний акт у якому направлено до місцевого суду для розгляду, тому в задоволенні подання органу пробації відмовив.
В апеляційній скарзі засуджений, виходячи з її змісту, просить змінити ухвалу, звільнити його від покарання призначеного вироком, через закінчення іспитового строку.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги засуджений, не погоджуючись з висновками суду, звертає увагу на подання органу пробації, в якому вказано, що в період іспитового строку він до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги засудженого, перевіривши матеріали за поданням, обговоривши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами закону, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції не були дотримані в повному обсязі.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати, зокрема, питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчиняв нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
Частиною 2 ст. 165 КВК України передбачено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.
Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, є комплекс елементів, дотримання яких в цілому свідчить про дотримання засудженим вимог ст. 75 КК України та можливість застосування до нього ст. 78 КК України.
Такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, визначених в ч. 2 ст. 76 КК України, та крім того не вчинення нового злочину.
При цьому констатувати вчинення такого нового злочину цією особою та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК та ч. 1 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України вважається невинуватою.
Принцип презумпції невинуватості закріплений у міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та які відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства України.
Так, у ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту.
Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом. Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
У цьому аспекті слід зазначити, що правильне розуміння вимог Конвенції розкривається у рішеннях Європейського суду з прав людини, що містять правові позиції щодо суті положень зазначеного міжнародно-правового акта, а також змісту та обсягу гарантованих ним прав.
Так, ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегеу і Джабардо проти Іспанії» зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, оскільки обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.
За таких обставин, відмова суду у задоволенні подання представника органу з питань пробації щодо звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом визначеного судом іспитового строку виключно з мотивів, що існує інформація про вчинення нового злочину і перебування матеріалів кримінального провадження на розгляді в суді, є такою, що не ґрунтується на вказаних вимогах закону, та порушує засадничий принцип презумпції невинуватості та може трактуватися як передчасне висловлювання судом думки щодо винуватості особи у скоєному.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що місцевим судом допущено порушення конституційних прав засудженого ОСОБА_5 , які полягають у відмові в задоволенні подання органу пробації про його звільнення від покарання призначеного з випробуванням вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.11.2017, у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Отже, з огляду на те, що місцеий суд порушив порядок розгляду провадження та не дотримався вимог закону при його розгляді, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги засудженого та приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст. 7 цього Кодексу.

Враховуючи те, що КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, та виходячи з вимог п.п. 2, 10, 13 ч. 1 ст. 7 КПК України, згідно з якими до загальних засад кримінального провадження відносяться законність, презумпція невинуватості та забезпечення права на захист, колегія суддів вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно усунути зазначені вище порушення кримінального і кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини провадження й прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2020 року, якою відмовлено в задоволенні подання Новомосковського МРВ філії державної установи Центр пробації у Дніпропетровській області про звільнення ОСОБА_5 , від покарання призначеного з випробуванням вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.11.2017, у зв`язку із закінченням іспитового строку, скасувати.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4