Справа № 188/1713/20
Провадження № 1-кп/188/66/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судув смт. Петропавлівка кримінальне провадження № 0000083 від 17.09.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився м. Єнакієво Донецької області, громадянина України,

середня освіта, офіційно не працевлаштованого, має на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 с.125 КК України,

з участю :

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5

законного представника

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 16.09.2020 року приблизно в період часу з 20:00 год. по 21:00 год. будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на території свого домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 під час розмови між ОСОБА_3 та його неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 , 2006 р.н. на ґрунті раптових неприязних відносин, виникла словесна суперечку, під час якої у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення неповнолітній ОСОБА_5 тілесних ушкоджень. Після чого реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення неповнолітній ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар долонею правої руки по обличчю ОСОБА_5 , від чого остання не втрималася на ногах та впала.

Таким чином ОСОБА_3 спричинив неповнолітній ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани на слизовій оболонці верхньої губи в центрі та синця па задньо-боковій поверхні шиї у верхній третині, які по своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке кваліфікується за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся , попросив вибачення у потерпілої, запевнив суд, що він більше не вживає спиртні напої, прохає винести покарання у вигляді штрафу через те, що він доглядає двох малолітніх дітей і відпрацювати громадські роботи буде дуже складно. Щодо можливості сплатити штраф запевнив суд, що він працює, але не офіційно, тримає підсобне господарство і зможе сплатити штраф.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 розповіла яким чином вона дізналась, що її колишній чоловік з яким у неї шлюб не розірваний, але вони проживають окремо і який є батьком потерпілої, ударив її доньку долонею в обличчя. Пояснила, що раніше ніколи такого не було. ОСОБА_3 живе в іншій родині і вони часто вживають спиртні напої разом з його співмешканкою. Претензій до обвинуваченого вони не мають, цивільний позов не заявлятимуть.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні розповіла всі обставини отримання нею тілесних ушкоджень 16.09.2020 року її пояснення повністю збігається з обвинувальним актом. Пояснила, що батька вона пробачила і претензій до нього не має.

На підставі ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд врахував, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, з`ясував, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його вина повністю підтверджується письмовими доказами, вивченими в судовому засіданні, а саме:

висновком експертиз № 233 від 18.09.2020 року та № 293 Д від 09.11.2020 року в яких вказано, що під час огляду потерпілої ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді поверхневої рани на слизовій оболонці верхньої губи в центрі та синця на задньо-боковій поверхні шиї у верхній третині, які по своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Спричинені тілесні ушкодження утворилися по ударному та ударно-здавлюючому механізму від дії тупого твердого предмету, з місцем прикладення діючої сили у вищезазначені області.

Інші докази, крім перелічених вище, стороною обвинувачення суду не надавалися.

Так, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно зі ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частина 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Докази у вказаному кримінальному провадженні у відповідності до ст. 84 Кримінального процесуального кодексу України є законними і отримані у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Досліджені судом докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Суд вважає, що його висновок про винуватість ОСОБА_3 , відповідно до ст. 94 КПК України, є його внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку.

На підставі аналізу досліджених належних та допустимих доказів у їх сукупності суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 доказаною, кваліфікацію його дій правильною за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, відносяться до кримінальних проступків.

Обставиною, що пом`якшує кримінальне покарання, передбаченою ст.66 КК України, є щире каяття обвинуваченого .

Обставина, що обтяжує кримінальне покарання є стан алкогольного сп`яніння в якому перебував обвинувачений під час скоєння кримінального проступку.

Обираючи вид та міру покарання суд враховує, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, офіційно не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий.

Приймаючи до уваги обставини справи, особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді штрафу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_5 та її законним представником ОСОБА_6 не заявлений, претензій до обвинуваченого вона не має про що повідомила суду в судовому засіданні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази не вилучались.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 374, 392, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1