Провадження № 1-кс/344/4333/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та зобов`язання повернути тимчасово вилучене майно, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді в інтересах ОСОБА_5 зі скаргою про на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та зобов`язання повернути тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку.
Скарга обґрунтована тим, що 05.06.2021 року у квартирі, яка належить ОСОБА_7 проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді, в результаті обшуку вилучено мобільний телефон марки «Айфон 7» НОМЕР_1 та сім карта з номером НОМЕР_2 . 09.07.2021 року ОСОБА_5 звернувся до слідчого ОСОБА_4 з вимогою повернути йому вилучений телефон, однак останній відмовився це зробити. Ухвала слідчого судді є розмитою, в ній не надано дозволу на вилучення мобільного телефону «Айфон 7». В ухвалі не зазначено чітко визначених конкретних речей, які слід відшукати та вилучити під час обшуку. Тому, вказане майно є тимчасово вилученим, оскільки його не має в ухвалі слідчого судді, якою надано дозвіл на обшук. Законних підстав утримувати майно у слідчого немає.
В судове засідання адвокат вимоги скарги підтримала з мотивів наведених в ній. Також додатково пояснила, що телефон не має ознак речового доказу відповідно до ст. 98 КПК України, слідчим суддею арешт не накладено, а тому його слід повернути власнику ОСОБА_5 .
Слідчий в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив. Пояснив, що вилучений в ході обшуку телефон марки «Айфон 7» НОМЕР_1 та сім карта з номером НОМЕР_2 є речовим доказом у кримінальному провадженні. Телефон виданий особисто ОСОБА_5 . У резолютивній частині ухвал слідчого судді від 23.06.2021 року надано дозвіл на відшукання та вилучення мобільних телефонів та сім-карток, якими користується ОСОБА_5 . Постановою слідчого від 25.06.2021 року телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, огляд телефону ще не проведено, на даний час немає підстав для його повернення власнику.
Заслухавши адвоката, слідчого, вивчивши матеріали скарги, вважаю за необхідне зазначити наступне.
Слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000093 від 05.05.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, 3 ст. 296, ч. 2 ст. 342 КК України.
Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.06.2021 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 з метою відшукання та вилучення, серед інших речей, мобільних телефонів та сім-карток, якими користується ОСОБА_5 .
На підставі вказаної ухвали 25 червня 2021 року органом досудового розслідування проведено обшук у квартирі та вилучено мобільний телефон марки «Айфон 7» НОМЕР_1 та сім карта з номером НОМЕР_2 , який добровільно видав сам ОСОБА_5 .
Копію протоколу обшуку ОСОБА_5 отримав.
25.06.2021 року слідчим ОСОБА_4 вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
25.06.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.
Твердження захисника ОСОБА_3 про те, що ухвала слідчого судді є «розмитою» є необґрунтованими, оскільки там чітко надано дозвіл на відшукання та вилучення мобільних телефонів та сім-карток, якими користується ОСОБА_5 .
Мобільний телефон видано добровільно ОСОБА_5 , з чого можна зробити висновок, що він ним користується.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.
Законодавцем у ч. 1 ст. 167 КПК визначено, що «тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення». А ч. 2 вищевказаної статті передбачено, що «тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено».
Водночас, ч. 7 ст. 236 КПК встановлено, що «вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном».
Тобто, у розумінні норм КПК не вважається тимчасово вилученим майно, дозвіл на відшукання і вилучення якого було надано ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук, яке слідчий вилучив під час обшуку, проведеного згідно зазначеної ухвали.
У КПК законодавець чітко розмежував статус майна, вилученого на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук, та тимчасово вилученого майна. Вони є різними. Зокрема, це також підтверджується положеннями абз. 2 ч. 5. ст. 171 КПК, згідно з якими «у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено».
Тобто, в абз. 2 ч. 5. ст. 171 КПК визначено, що щодо тимчасово вилученого майна слідчим (детективом) або прокурором подається клопотання про його арешт, у іншому випадку таке майно повертається особі, у якої було вилучено. При цьому, щодо речей та документів, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі про проведення обшуку, накладення арешту КПК не передбачає. Такого ж висновку дійшла і колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 23.01.2020 у справі №457/1485/13-к.
А тому вилучений 25.06.2021 року в ході обшуку мобільний телефон марки «Айфон 7» НОМЕР_1 та сім карта з номером НОМЕР_2 вважати тимчасово вилученим майном в розумінні ч. 7 ст. 236 КПК України не являється можливим.
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Відтак, враховуючи вищенаведене, вважаю, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та зобов`язання повернути тимчасово вилучене майно відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 статті 376 КПК України повний текст ухвали оголошено 16 липня 2021 року о 15 год. 30 хв.