Справа № 569/6246/20
УХВАЛА

09 липня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Сидорука Є.І., при секретарі судового засідання Григорчук В.М.,

з участю прокурора Полюховича О.С.,представника заявника адвоката Величко О.М.,

розглянувши у відкритому судовомузасіданні в залі суду м. Рівне заяву захисника ОСОБА_1 - адвоката Величка О.М. про скасування арешту по кримінальному провадженні № 0000014 від 03.02.2020 по обвинуваченню ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 203-2 КК України,-

встановив:

Адвокат Величко О.М. звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з заявою про зняття арешту із належного засудженому ОСОБА_1 мобільного телефону iPhone 7 чорного кольору, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 19.02.2020.

Свою заяву обґрунтовує тим, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 01 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України і з урахуванням ст.ст. 69, 69-1 КК України призначено основне покарання у виді штрафу у розмірі сім тисяч п"ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 127 500 грн., однак питання щодо накладення арешту на мобільний телефон iPhone 7 чорного кольору, належний ОСОБА_1 не вирішено. Вказує, що наявність арешту, який порушує його право власності і є перешкодою для вільного розпорядження ним.

В судовому засіданні адвокат Величко О.М. просив заяву задовольнити з підстав, викладених у ній.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти задоволення даної заяви.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

З урахуванням заяв учасників судового розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 01 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України і з урахуванням ст.ст. 69, 69-1 КК України призначено основне покарання у виді штрафу у розмірі сім тисяч п"ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 127 500 грн.

Під час проведення досудового слідства по вказані кримінальній справі на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 19.02.2020 накладено арешт на майно, яке було вилучене 15.02.2020 в ході проведення обшуку в гральному заклоаді «Платинум» в м. Рівне, вул. Гагаріна, 39, зокрема на мобільний телефон iPhone 7 чорного кольору, належний ОСОБА_1 до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

При винесенні вироку речові докази - 17 системних блоків компютерів ( із 15 жорсткими дисками, які демонтовано з них), блок живлення безперебійний із надписом "Mustek PowerMust 600USB", пристрій для перевірки грошових купюр, спеціальні ігрові клавіатури в кількості трьох штук, комплектуючі до системних блоків ( клавіатури, мишки, переноски) в п"яти поліетиленових пакетів, грошові кошти в сумі 8304 грн, що зберігаються в (АТ КБ " Приватбанк" за адресою м. Рівне, вул. Грушевського, 42А), мобільні телефони марки "Ergo", "Samsung", "Hokia", пластикові картки у кількості 19 штук, передано в дохід держави.

Чорнову документацію, що являється речовим доказом, після набрання вироком законної сили - знищено.

Однак питання щодо накладення арешту на мобільний телефон iPhone 7 чорного кольору, належного ОСОБА_1 не вирішено.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в подальшому застосуванні арешту накладеного на вищевказане арештоване майно відпала потреба, тому в силу статті 174 КПК України клопотання підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Величка О.М. про скасування арешту по кримінальному провадженні № № 0000014 від 03.02.2020 по обвинуваченню ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 203-2 КК України задоволити.

Скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 19.02.2020 у рамках кримінального провадження № 0000014 від 03.02.2020 на мобільний телефон iPhone 7 чорного кольору, належний ОСОБА_1 та повернути його останньому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду Сидорук Є.І.