Справа № 930/475/21
Провадження №11-сс/801/336/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 22.04.2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 28.08.2020 за №0000157, якою клопотання слідчого СВ ВП №5 Вінницького РУП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 задоволено, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Іллінці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

22.04.2021 року до слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 5 Вінницького РУП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України строком на 60 днів.
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_8 , маючи прямий умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та подальший незаконний збут канабісу, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи при цьому, що канабіс є наркотичним засобом, обіг якого заборонено, у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці незаконно придбав з метою подальшого незаконного збуту наркотичний засіб, який незаконно зберігав з метою подальшого незаконного збуту до 04.01.2021.
З метою викриття злочинної діяльності, яку ОСОБА_8 здійснював на території м. Іллінці, Вінницької області, та яка пов`язані із незаконним збутом наркотичних засобів, 04.01.2021 о 12:50 годині слідчим СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, на підставі ухвали слідчого судді Іллінецького районного суду від 08.12.2020 року було проведено обшук в житлі та інших володіннях особи, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які перебувають у фактичному володінні ОСОБА_8 , під час якого виявлено та вилучено:
- біля дерев`яної шафи коричневого кольору в кімнаті ОСОБА_8 вилучено полімерну упаковку золотистого кольору в середині якої знаходяться шість паперових згортків та один фольговий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору, паперову коробку синього кольору з надписом «justplay» з речовиною рослинного походження зеленого кольору, паперову коробку, переважного червоного кольору, з надписом «jimmy» в середині якої знаходяться два стебла речовини рослинного походження, паперовий згорток з надписом «3 банки» в якому наявна речовина рослинного походження, полімерний пакет з надписом «Вітвікі» в якому знаходиться речовина рослинного походження;
- на дерев`яній шафі в дипломаті чорного кольору, кімнати ОСОБА_8 вилучено чотири паперових згортки з речовиною рослинного походження зеленого кольору та один паперовий згорток з насінням і рештками речовини рослинного походження;
- під стільцем на балконі, кімнати ОСОБА_8 вилучено прозорий полімерний пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору;
- в коридорі квартири на вішалці з лівої бокової, зовнішньої кишені чорної чоловічої куртки вилучено жовту круглу коробку в якій знаходиться паперовий згорток з речовиною рослинного походження;
Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-21/539-МРВ від 21.01.2021 надана на дослідження речовина рослинного походження, яка знаходиться в паперовому згортку та в жовтій полімерній ємності, є наркотичним засобом канабісом, загальною масою (у перерахунок на висушену речовину), становить 0,15 г., які відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-21/535-МРВ від 18.01.2021 надана на дослідження чотири паперових згортки з речовиною рослинного походження зеленого кольору та один паперовий згорток з насінням і рештками речовини рослинного походження вилучені на дерев`яній шафі в дипломаті чорного кольору, кімнати ОСОБА_8 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою (у перерахунок на висушену речовину) 2,77 г (0,73 г + 0,26 г + 1,78 г).
Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-21/265-МРВ від 13.01.2021 наданий на дослідження прозорий полімерний пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, вилучена під стільцем на балконі, кімнати ОСОБА_8 , є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною масою (у перерахунок на висушену речовину) 14,42 г.
Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-21/538-МРВ від 26.01.2021 полімерна упаковка золотистого кольору в середині якої знаходяться шість паперових згортків та один фольговий згорток з речовиною рослинного походження зеленого кольору, паперова коробка синього кольору з надписом «justplay» з речовиною рослинного походження зеленого кольору, паперова коробка, переважного червоного кольору, з надписом «jimmy» в середині якої знаходяться два стебла речовини рослинного походження, паперовий згорток з надписом «3 банки» в якому наявна речовина рослинного походження, полімерний пакет з надписом «Вітвікі» в якому знаходиться речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, загальною вагою 70,655 г.
Згідно висновку експерта № 2356/2357/21-21 від 09.04.2021, рукописні тексти у блокноті із записами та на згортках із надписами «3 банки», «Вітвікі», «Соскачук Миколай» від наркотичної речовини - канабіс, які вилучені під час обшуку від 04.01.2021, виконані ОСОБА_8 .
Таким чином, ОСОБА_8 , за місцем свого проживання незаконно зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, загальною масою 87,995 г., який за невстановлених досудовим слідством обставин розфасував у згортки та інші ємності, а саме:
- в прозорий полімерний пакет з надписом «Вітвікі», суху подрібнену речовину рослинного походження, масою 12,16 г.
- в паперовий згорток який обмотаний липкою прозорою стрічкою з надписом «3 банки» суху подрібнену речовину рослинного походження, масою 4,79 г.
- в паперову коробку темно-синього кольору, з надписом «justplay», суху грубо-подрібнену речовину рослинного походження, масою 23,25 г.
- в дві грошових купюри номіналом по 1 грн., суху подрібнену речовину рослинного походження, масами відповідно: 0,25 г та 0,34 г.
- в чотири паперових згортки подрібнену речовину рослинного походження, масами відповідно: 0,23 г., 0,11 г., 0,48 г., 0,46 г.
- в прозорий полімерний пакет, кінці якого запаяні, в якому знаходиться фрагмент паперу з надписом « ОСОБА_10 » та два фрагменти із фольги, суху подрібнену речовину рослинного походження, масами відповідно: 0,64 г., 0,32 г.
- в прозорий полімерний пакет кінці якого запаяні, суху подрібнену речовину рослинного походження, масою 1,24 г.,
- в полімерну ємність циліндричної форми жовтого кольору, паперовий згорток із сухою подрібненою речовиною рослинного походження, масою 0,174 г.
- в паперовий згорток, суху подрібнену речовину рослинного походження, масою 0,79 г.,
- в паперовий згорток, суху подрібнену речовину рослинного походження, масою 0,28 г.,
паперовий згорток, суху подрібнену речовину рослинного походження, масою 1,95 г.,
- полімерний пакет, суху подрібнену речовину рослинного походження, масою 15,66 г., підготувавши наркотичний засіб для подальшого збуту.
14.04.2021 ОСОБА_8 вручене повідомлення про підозру за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Допитаний як підозрюваний ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України визнав себе винним частково, вказавши на те, що він лише зберігав за місцем свого проживання наркотичні засоби у вигляді канабісу.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачено ч.2 ст.307 КК України, а тому існують певні ризики, які дають йому достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може переховуватись від органу досудового розслідування, суду, продовжувати свою злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, цей злочин вчинено у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.
Окрім того, ОСОБА_8 не має постійного місця роботи чи навчання, характеризується посередньо, проживає разом із батьком ОСОБА_11 , фізично є здоровим, що вказує на відсутність будь-яких перешкод для його утримання у місцях неволі.
На думку слідчого, жоден із більш, м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не забезпечить запобігання вищевказаним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні. Зокрема прокурор звернув увагу слідчого судді на те, що підозрюваний ОСОБА_8 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, а від так більш м`який запобіжний захід, як тримання під вартою не може запобігти ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 просив відмовити в застосуванні до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати до нього інший більш м`який запобіжний захід, оскільки ні слідчим в клопотанні, ні прокурором в суді не доведено, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам зазначеним у клопотанні. Також надав слідчому судді докази хвороби батька підозрюваного ОСОБА_11 , який потребує стороннього нагляду та просив долучити до матеріалів клопотання медичну довідку.
Підозрюваний ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.

Ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 22.04.2021 року клопотання слідчого СВ ВП № 5 Вінницького РУП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157 від 28.08.2020 відносно підозрюваного ОСОБА_12 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, задоволено.
Застосовано відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України - запобіжний захід в межах строку досудового розслідування у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) діб з утриманням його в СІЗО Вінницької УВП №1 УДПтС України у Вінницькій області.
Строк тримання під вартою визначено рахувати з моменту фактичного взяття під варту по 16-30 годину 20 червня 2021 року.
Строк дії ухвали визначено з 16-30 години 22 квітня 2021 року по 16-30 годину 20 червня 2021 року.
Одночасно визначено ОСОБА_8 розмір застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 45 400 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області.
Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 у разі внесення застави наступні обов`язки:
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено на час дії ухвали суду.
Роз`яснено підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі в СІЗО Вінницької УВП № 1 УДПтС України у Вінницькій області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_8 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 22.04.2021 року скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає висновкам щодо обставин кримінального провадження, зокрема вони не підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду. Запобіжний захід застосований до ОСОБА_8 є занадто суворим, обмежує його права і свободи як громадянина. Стороною обвинувачення зазначено надумані та нічим не підтвердженні ризики, так як свідки у даному кримінальному провадженні допитані, жодних доказів, що підозрюваний схиляв чи може схиляти їх до дачі неправдивих показів надано не було. Також не підтверджено можливість вчиняти останнім чи продовжити кримінальне правопорушення, яке було припинено проведеним обшуком та вилученими у нього наркотичними засобами. З січня 2021 року, з моменту викриття його незаконної діяльності ОСОБА_8 до часу звернення слідчим з даним клопотанням 21.04.2021 жодних дій, на можливість вчинення яких посилався суд, протягом більш, як трьох місяців не вчиняв, з`являвся до слідчого та суду. Також прокурором в судовому засіданні не було доведено не можливість застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків. Слідчим суддею не надано оцінки доказам наявним в матеріалах провадження, зокрема тому, що батько ОСОБА_8 ОСОБА_13 є інвалідом другої групи, перебуває на лікуванні в неврологічному відділенні, є лежачим та потребує постійного догляду, інших близьких родичів у них не має, а тому лише підозрюваний може виконувати ці функції. Відповідно до довідки Іллінецької міської ради та характеристики, ОСОБА_8 з батьком проживають лише у двох, компрометуючі дані відносно підозрюваного не надходили, раніше не судимий, до відповідальності не притягувався. За таких обставин захисник вважає, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 подану апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою. Також звернув увагу суду на те, що ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину не визнає, проте звертається до свідків у даному кримінальному провадженні з вимогою про повернення йому коштів за раніше придбані ними у нього наркотичні засоби, що свідчить про наявність встановлених слідчим суддею ризиків незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального та продовження кримінального правопорушення, у якому ОСОБА_8 підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Захисник ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі не просив суд забезпечити особисту участь підозрюваного ОСОБА_8 у розгляді апеляційної скарги поданої в інтересах останнього. Також апеляційним судом підозрюваний ОСОБА_8 повідомлявся через ДУ «Вінницька установа виконання покарань №1» про розгляд апеляційної скарги його захисника, однак не виявив бажання брати особисту участь у її розгляді.

Захисник та прокурор за таких підстав не заперечували проти розгляду апеляційної скарги у відсутність підозрюваного, а тому судовий розгляд відбувся у відсутність ОСОБА_8 , оскільки відповідно до ч.4 ст.405 КПК України зазначене не перешкоджає проведенню даного розгляду.

Клопотань про відкладення судового розгляду від учасників провадження не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи захисника та прокурора, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 29 Конституції України визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 22.04.2021 року судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону судом дотримані.

Слідчий суддя належно обґрунтував своє рішення щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 строком на 60 діб, до 20.06.2021року 16:30 години включно, з визначенням останньому застави в розмірі 45 400 гривень.
Приймаючи оскаржуване рішення слідчий суддя суду першої інстанції встановив та виходив з того, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000157 від 28.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Доданими до клопотання слідчим належним чином засвідченими копіями наявних в матеріалах кримінального провадження доказами, повністю доведена обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Слідчим суддею не було прийнято до уваги надану захисником підозрюваного виписку КНП «Іллінецька міська лікарня» щодо хвороби батька підозрюваного - ОСОБА_11 , оскільки дана виписка не містить реквізитів вихідного номеру та дати видачі на вихідному штемпелі. Слідчий суддя звернув увагу, що в кінці виписки під печаткою проставлена дата 23.04.2021 року, тобто заздалегідь до дати прийняття можливого рішення слідчим суддею. Також у графі поступлення хворого по стаціонару міститься дата 23.04.2021 року, що також ставить під сумнів будь-яку хворобу батька підозрюваного і знаходження його на лікуванні у КНП « Іллінецька міська лікарня».
Слідчий суддя також вважав встановленим існування ризиків, передбачених пунктами 1-5 ч.1ст.177, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків з метою зміни вже даних показань та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.
Також слідчим суддею було враховано дані про особу підозрюваного у їх сукупності, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, в тому числі його характеризуючі дані. Таким чином слідчий суддя вважав, що існують достатні підстави, що саме такий запобіжний захід як тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.
Так, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки в сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.
Обґрунтовуючи своє клопотання, слідчий СВ ВП №5 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 посилається на докази, які підтверджують причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, зокрема: протоколи обшуку, виявлення та вилучення за місцем проживання останнього; висновки експертів об`єктів вилучених речовин; протоколи допиту свідків, протоколи огляду предметів.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).
На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинами кримінального провадження.
Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті.
Слідчий в обґрунтування необхідності застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначив наявність ризиків, зокрема, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, продовжити свою злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, злочин вчинено у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, він не має постійного місця роботи чи навчання, характеризується посередньо, проживає разом із батьком ОСОБА_11 , фізично є здоровим, а тому будь-яких перешкод для його утримання у місцях неволі не має. Також на думку слідчого, жоден із більш, м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не забезпечить запобігання вищевказаним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, які відповідно ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів.
Це узгоджується також із з нормою п.4 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, прийшов обґрунтованого висновку, що все ж таки існує ризик того, що підозрюваний може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.
Також згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Виходячи з положень п.3 ч.2 ст.183 КПК України, а також, що КПК України та практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).
Таким чином при визначенні розміру застави слідчий суддя суду першої інстанції враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить проте, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, прийшов до правильного висновку щодо визначення підозрюваному застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який є достатній забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього законом обов`язків.
Суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами захисника підозрюваного про те, що стороною обвинувачення не доведено необхідність для обрання найбільш суворого запобіжного заходу для запобігання зазначеним слідчим у клопотанні ризикам, оскільки вважає, що прокурором не доведенонаявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують застосування відносно ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
На думку колегії суддів доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Фактичні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, умисного тяжкого злочину, пов`язаного з обігом наркотичних засобів свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, який є раніше не судимим, свою вину визнає частково, не має постійного місця роботи чи навчання, в ході досудового розслідування займається вимаганням коштів у свідків у вказаному кримінальному провадженні за придбані у нього наркотичні засоби, вказує на обґрунтованість застосування до ОСОБА_8 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому наявність у підозрюваного ОСОБА_8 певних соціальних зв`язків, зокрема постійного місця проживання на території Вінницької області разом зі своїм батьком, який має інвалідність ІІ групи, перебуває на лікуванні в Іллінецькій міській лікарні, є лежачим та потребує сторонньої допомоги, про що зазначає його захисник в апеляційній скарзі, не є безумовними підставами для скасування чи застосування особистого зобов`язання чи іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Крім того, ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, або ж про інші обставини, які б переважили встановлені ризики.
Таким чином, слідчий суддя розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватою, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, навівши в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого, що, на переконання колегії суддів апеляційного суду, в повній мірі відповідає вимогам закону.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Також застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції на законних підставах правильно визначив розмір застави, врахувавши обставини кримінального провадження, та вимоги ст.ст.177, 178 КПК України.

При цьому апеляційний суд вважає, що при викладені мотивувальної частини судового рішення, в частині наявності ризику незаконного впливу на потерпілу, слідчим суддею суду першої інстанції було допущено описку.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги викладених в ній висновків суду не спростовують.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 22.04.2021 року, якою застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4