провадження № 1-кп/598/7/2021
У Х В А Л А

"09" лютого 2021 р. Збаразький районний суд

Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі Тернопільської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 02 березня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.262, ч.1 ст.263 КК України,

встановив:

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням у порядку ч.2 ст.89 КПК України про визнання фактичних даних, процесуальним джерелом яких є висновок експерта №239 від 23.03.2016 (том №3 а.с.158-164), очевидно недопустимими доказами.

Клопотання мотивує тим, що згідно наданого прокурором витягу з Єдиного реєстру досудових розслідуваньу кримінальному провадженні № 0000062, виготовленого 04.05.2016 (том №3 а.с.121), досудове розслідування розпочато 02.03.2016; повідомлення про кримінальне правопорушення надійшло 02.03.2016; джерело виявлення відомостей про кримінальне правопорушення матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів;короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зводиться до того, що 24.02.2016 під час обшуку квартири АДРЕСА_1 , в якій мешкає заступник начальника ГУНП в Тернопільській області начальник слідчого управління ОСОБА_6 , виявлено та вилучено бойові припаси; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена за ч. 1 ст. 263 КК України. Надане державним обвинувачем ОСОБА_7 доручення начальника Другого підрозділу (відділу) детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_8 від 02.03.2016 (том 3 а.к.п. 122) та постанова цього ж керівника органу досудового розслідування про створення слідчої групи від 12.03.2016 (том 3 а.к.п. 123-124) свідчать про те, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні розпочали та проводили детективи Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ). Про це свідчать і відомості, викладенні як в обвинувальному акті, так і в реєстрі матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні. Однак документи (наприклад, згаданий витяг є ЄРДР), які підтверджують факт початку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, свідчать щонайбільше про те, що невстановлена особа без передбаченого законом дозволу придбала бойові припаси, які зберігала у квартирі АДРЕСА_1 . У такому випадку відповідно до статті 216 КПК України, яка діяла станом на 02.03.2016, і зокрема до її частини першої (в редакції Закону України № 901-VIII від 23.12.2015) досудове розслідування кримінальних правопорушень такої категорії здійснювали слідчі органів Національної поліції. Частина 1 статті 214 КПК України дозволяє слідчому будь-якого органу досудового розслідування розпочинати слідство шляхом внесення відповідних відомостей в ЄРДР. У той же час частина 1 статті 25 КПК України зобов`язує слідчого в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення. З врахуванням того, що бойові припаси виявленні 24.02.2016, а досудове розслідування детектив НАБУ розпочав за фактом їх «виявлення» лише 02.03.2016, то у нього було достатньо часу для направлення відповідних матеріалів в орган Національної поліції, до компетенції слідчих якого і належить починати досудове розслідування у кримінальних провадженнях такої категорії. Навіть не зважаючи на те, що ОСОБА_6 не обіймав посаду вищого начальницького складу Національної поліції, до підслідності детективів НАБУ віднесенні лише злочини, передбачені статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 КК України. Оскільки на той час Державне бюро розслідувань ще не було створено, то відповідно до підпункту 2 пункту 1 Розділу Х «Прикінцеві положення» КПК України повноваження щодо досудового розслідування кримінальних правопорушень, підслідних слідчим цього органу, здійснювали слідчі органів прокуратури, які користувались повноваженнями слідчих. Однак будь-якого законного рішення, яке б надавало право детективам НАБУ не лише розпочинати, але й проводити протягом 02 березня 01 липня 2016 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000062 державний обвинувач не надала. І це при тому, що 13.05.2019 державний обвинувач заявила, що надала суду всі документи, які є в її розпорядженні. Викладене дає підстави застосувати положення п.2 ч.3 ст.87 КПК України та визнати всі докази недопустимими, оскільки вони отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування своїх повноважень, не передбачених згаданим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Заслухавши сторони кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.
Так, згідно частини 3 статті 358 КПК України у разі, якщо долучений до матеріалів кримінального провадження або наданий суду особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, для ознайомлення документ викликає сумнів у його достовірності, учасники судового провадження мають право просити суд виключити його з числа доказів і вирішувати справу на підставі інших доказів або призначити відповідну експертизу цього документа.
Відповідно до вимог статті 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Враховуючи все вищенаведене, суд, приходить до висновку, що відповідно до вимог статті 89 КПК України, слід вирішити питання допустимості вказаних у клопотанні доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити іпродовжити судовий розгляд справи.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.89, 110, 358, 369-372 КПК України, суд, -

постановив:
У задоволенні, зареєстрованого через канцелярію суду 16.10.2020, клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання очевидно недопустимими всіх доказів, зібраних під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 02 березня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.262, ч.1 ст.263 КК України, відмовити.

Продовжити судовий розгляд справи.

Дана ухвала суду оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення у даній справі, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Резолютивна частини даної ухвали суду складена, підписана і проголошена суддею 09 лютого 2021 року.

Дана повна ухвала суду складена, підписана і проголошена суддею 11 лютого 2021 року.

Суддя Богдан Олещук