Справа № 211/4183/20
Провадження № 1-кп/211/281/21
У Х В А Л А
іменем України
25 травня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000648 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор послався на те, що до спливу продовженого строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дане кримінальне провадження не може бути завершене, а обвинувачений, який раніше судимий та обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, залишаючись на волі може переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Потерпіла ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечувала та просила суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечував, та посилаючись на те, що кримінальне правопорушення ним вчинено не умисно, а з метою захисту від протиправних посягань на його близьких родичів, він сам викликав швидку допомогу та поліцію просив запобіжний засіб змінити на домашній арешт.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 проти клопотання прокурора заперечувала та посилаючись на те, що на теперішній час по справі допитані потерпіла та всі заявлені свідки, обвинувачений після скоєного кримінального правопорушення залишався на місці, сам викликав медичну допомогу та поліцію, вчинив кримінальне правопорушення в зв`язку з протиправними діями свого батька по відношенню до бабусі, просила змінити запобіжний захід на домашній арешт.
Заслухавши сторони, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Зважаючи на те, що до закінчення строку застосування запобіжного заходу до обвинуваченого, судове провадження не може бути закінчено, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, що свідчить про те, що він може переховуватися від суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення і те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, суд вважає за необхідне продовжити строк застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.
При цьому суд приймає до уваги те, що продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Вищевказані обставини, на думку суду, є достатнім приводом для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому.
Суд вважає, що продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Суд також бере до уваги, що тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.
При цьому відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, суд не вбачає підстав для визначення йому розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд , -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраний йому під час досудового розслідування, на 60 днів, а саме до 23 липня 2021 року.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1