Справа №639/3789/21
Провадження №1-в/639/323/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника ДУ «ХВК (№18)» - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції провадження за поданням Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» про умовнодострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руденківка Новосанжарського району Полтавської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27.09.2019 року за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_4 звернулась адміністрація ДУ «Холодногірська виправна колонії (№18)».

У судовому засіданні представник ХВК №18 та засуджений підтримали подання, просили його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_4 позитивно характеризується, відбув більш ніж 2/3 призначеного строку покарання, заохочувався адміністрацією установи, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор проти задоволення подання заперечував, посилаючись те, що засуджений більшість строку відбування покарання характеризувався посередньо, а позитивні зміни його характеристики мають не тривалий період часу, судові витрати за вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27.09.2019р. сплачені не самим засудженим, а його родичами, а тому подання носить формальний характер та є передчасним.

Вислухавши прокурора, представника ХВК №18, пояснення засудженого, дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Про необхідність перевірки під час розгляду питання щодо можливості умовно-дострокового звільнення засудженого обставин його поведінки, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання свідчить і пункт 6.8. Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 08.06.2012 № 847/5, відповідно до якого на засудженого, стосовно якого прийнято позитивне рішення про подання матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 Кримінального кодексу України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 Кримінального кодексу України), підрозділ готує до суду подання,яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому - десятому частини першої статті 132 Кримінально-виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтею 134 цього Кодексу, та особова справа.
Отже, висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку. (Відповідні висновки наведені в узагальненні судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, наведеному в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.04.2017р.)
На переконання суду аналогічний підхід має застосовуватися тим більше при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого.

При цьому згідно раз`яснень, які містяться в п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року відповідні висновки можуть бути зроблені після ретельного з`ясовування ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його намірів щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та ставлення до праці засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.
Отже, при вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого дослідженню підлягає процес (обставини) відбування засудженим всього періоду відбування ним покарання, а не окремо взятого відрізку часу. Висновок про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення може бути зроблений за умови системних та усталених позитивних змін, що відображаються, зокрема в поведінці засудженого та його ставленні до праці, та які свідчать про доведення засудженим його виправлення.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари, ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 засуджений вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27.09.2019р. за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Визначено строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 27.09.2019 року, зарахувавши також до строку покарання строк його тримання під вартою за період з 03 по 20 червня 2019 року.

Кінець строку відбування покарання ОСОБА_4 10.03.2022 року.

Отже, на момент розгляду подання невідбута ОСОБА_4 частина строку покарання становить 8 місяців 24 дні.

Як вбачається з характеристики засудженого, ОСОБА_4 з 27.01.2020 року відбуває покарання в державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За період відбування покарання характеризується добре. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом та Правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці був 2 (два) рази заохочений (15.01.2021р. та 08.04.2021р.). Згідно ст. 118 Кримінально виконавчого кодексу України працевлаштований пакувальником поліетиленових пакетів. До праці ставиться добре, доручену йому роботу виконує якісно та вчасно. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. Завжди утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться дбайливо, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Під час проведення бесід профілактично-виховного характеру проявляє тактовність та щирість. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться завжди сумлінно. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться сумлінно. Дотримується вимоги пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України залучений до участі, у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Освіта», «Підготовка до звільнення». До реалізації програм ставиться добре. Згідно вироку Глибоцького районного суду Чернігівської області від 27.09.2019р. має судові витрати у розмірі 2590 грн. 66 коп., які сплатив у повному обсязі.

Водночас, на виконання вищенаведених роз`яснень, наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від №2 від 26.04.2002 року та узагальненні ВССУ від 01.04.2017р., судом було досліджено дані про поведінку та ставлення до праці засудженого за весь час відбування покарання та встановлено таке.

Як вбачається з характеристики, доданій до подання та матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 27.09.2019р. За час тримання у ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.

Згідно характеристик на засудженого від 22.07.2020р. та 16.12.2020р. ОСОБА_4 характеризувався посередньо, заохочень не мав. (ч. ІІ а. 64, 69 о.с.)

Щодо посилань ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)» про доведеність сумлінною поведінкою та ставленням до праці виправлення ОСОБА_4 , то вони є сумнівними та суперечливими, адже згідно довідок заробітна плата ОСОБА_4 майже не нараховувалась, в тому числі, протягом того нетривалого періоду, протягом якого засуджений, згідно твердження адміністрації ДУ «Холодногірська виправна колонія (№18)», довів своє виправлення; а додержання правил поведінки, дотримання правил внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці, що зазначено як підстави заохочень ОСОБА_4 , є обов`язками засуджених, встановленими КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України 28 серпня 2018 року № 2823/5, а отже, вказані заохочення мають формальний характер.

При цьому, як слушно зазначено прокурором, процесуальні витрати, стягнуті з ОСОБА_4 вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 27.09.2019р., відшкодовано не самим засудженим за рахунок отриманої ним заробітної плати, а фактично сплачено його родичами, що підтвердив в судовому засіданні сам ОСОБА_4 .

Крім того, за змістом ст. ст. 100, 154 КВК України, ст. ст. 81, 82 КК України процес виправлення засудженого для висновків про можливість його умовно-дострокового звільнення повинен мати послідовний характер: ст. 100 КВК України - особа стає на шлях виправлення, ст. 82 КК України - особа стала на шлях виправлення, ст. 81 КК України особа довела своє виправлення.

22.07.2020р. на засіданні комісії ХВК-18 (протокол №25) розглядалось питання щодо можливості переводу ОСОБА_4 в колонію мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання засуджених згідно ст. 100 КВК України, та відповідно рішення комісії засудженому відмовлено в переведенні, так як він не стає на шлях виправлення. (а. 66 частини 2 особової справи)

16.12.2020 року, тобто менш ніж за півроку до ініціювання ДУ «Холодногірська виправна колонії (№18)» питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 , на засіданні комісії ХВК-18 (протокол №42) розглядалось питання про заміну невідбутої ним частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, та було прийнято рішення про відмову у представленні до суду матеріалів щодо заміни ОСОБА_4 невідбутої частини покарання більш м`яким, адже він не став на шлях виправлення. (а.с. 71 частини ІІ особової справи).

У суду немає підстав та відомостей, що ставлять під сумнів такі висновки комісії, створеної адміністрацією установи, де засуджений відбуває покарання.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Проведеною 20.05.2021р. згідно наказу МЮУ від 27.11.2020р. №4121/5 оцінкою встановлено середній рівень ризику вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та середній рівень втручання.

Таким чином, встановлені судовим розглядом дані щодо обставин відбування ОСОБА_4 покарання не містять достатніх підстав для висновку щодо умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення, та навпаки встановлено, що більшу частину строку відбування покарання засуджений характеризувався посередньо, а період зміни його поведінки на кращу, з урахуванням строку призначеного покарання, має досить нетривалий характер, у зв`язку з чим, з огляду на значну частину невідбутої частини строку покарання майже 9 місяців з призначених 2 років 6 місяців, в задоволенні подання необхідно відмовити, оскільки воно є необґрунтованим, безпідставним та має формальний характер.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні подання Державної установи «Холодногірська виправна колонія (№18)» про умовнодострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду впродовж 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1