ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/1743/21 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/725/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
- секретаря ОСОБА_5 ,
- прокурора ОСОБА_6 ,
- представника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.04.2021,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 27.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України.

Накладено арешт на майно, виявлене та вилучене 18.03.2021 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, Григорівське шосе, 88.

Відмовлено в задоволенні іншої частини клопотання прокурора про накладення арешту.

Повернуто ПРАТ «ГОНГ» майно, виявлене та вилучене 18.03.2021 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова за адресою: м. Харків, Григорівське шосе, 88.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України дозволено слідчому СУ ФР ГУ ДФС у Харківській області, зазначеним у витягу з ЄДРД зняти копії з арештованих документів, після чого повернути їх власнику майна на відповідальне зберігання.

Попереджено власника майна ПрАТ «ГОНГ» про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Місцем зберігання документів та зразків підакцизних товарів визначено камеру зберігання СУ ФР ГУ ДФС в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 46.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 29.03.2021 прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотаннями в межах кримінального провадження № 0000215 від 27.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України, про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначила, що у провадженні прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження за №0000215 від 27.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України.

Задовольняючи частково клопотання про арешт майна, слідчий суддя послався на те, що стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно, вилучене в ході проведення 18.03.2021 обшуку, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відмовляючи в решті клопотання про накладення арешту на майно, вилучене слідчий суддя вказав, що період за яких було виявлено та вилучено документи в ході обшуку знаходиться поза межами кримінального провадження, вказаними у витязі з ЄРДР, а тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку не надано дозвіл на вилучення паливно-мастильних матеріалів, а надано дозвіл лише на вилучення палива, що не відповідає технічним вимогам, а також незаконно виготовлених або неякісних нафтопродуктів, у зв`язку з чим, враховуючи, що на теперішній час відсутні належні та допустимі докази того, що виявлені паливно-мастильні матеріали є неякісними нафтопродуктами, не відповідає технічним вимогам, тобто є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримано за рахунок доходів від вчиненого злочину або до яких може застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову, підстави для задоволення клопотання про арешт вказаного майна в цій частині відсутні.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.04.2021 в частині, якою відмовлено у накладенні арешту на майно, вилучене 18.03.2021 під час проведення обшуку на АЗС «Гюди» за адресою: м. Харків, Григорівське шосе, 88. Постановити ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на вилучене 18.03.2021 під час проведення обшуку на АЗС «Гюди» за адресою: м. Харків, Григорівське шосе, 88.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам КПК України, а прокурором повною мірою обґрунтовано необхідність накладення арешту на майно.

Крім того, прокурор просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, посилаючись на те, що справу було розглянуто без її участі, а копію ухвали отримала 06.04.2021.

Твердження апелянта, щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження матеріалами судового провадження не спростовуються; причини пропуску процесуального строку, на які посилаються у клопотанні заявники є поважними, а тому строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.04.2021 підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, представника власника майна, який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що проводиться досудове слідство по кримінальному провадженні №0000215 від 27.04.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 212 КК України. (а. с. 1 - 10).

Також з клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши частково клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурор довів достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Разом з тим, в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку не надано дозвіл на вилучення паливно-мастильних матеріалів, а надано дозвіл лише на вилучення палива, що не відповідає технічним вимогам, а також незаконно виготовлених або неякісних нафтопродуктів, у зв`язку з чим, враховуючи, що на теперішній час відсутні належні та допустимі докази того, що виявлені паливно-мастильні матеріали є неякісними нафтопродуктами, не відповідає технічним вимогам, тобто є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримано за рахунок доходів від вчиненого злочину або до яких може застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову, підстави для задоволення клопотання про арешт вказаного майна в цій частині відсутні.

Крім того, слідчий суддя вважав за необхідне зобов`язати слідчого повернути документи, які вилучені під час обшуків за адресою: АДРЕСА_1 одночасно дозволивши слідчому в разі необхідності виготовити їх копії для залучення до матеріалів кримінального провадження.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В ч. 5 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Задовольнивши частково клопотання слідчого з посиланням на зміст ст. 170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, передбачений ч. 2 ст. 170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.

Відповідно до порядку, передбаченого ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор довів необхідність арешту вищевказаного майна в порядку передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, що у сукупності є підставою для задоволення клопотання.

З метою подальшого проведення експертних досліджень, є необхідність в наданні експерту паливо-мастильних матеріалів та накладені арешту на виявлене під час обшуку паливо оскільки є всі підстави вважати його, приймаючи до уваги особу у якої його було придбане, що воно не відповідає технічним вимогам, у зв`язку з незаконно виготовленням або неякісним нафтопродуктом.

Посилання представника власника майна про те, що вказані паливо-мастильні матеріали реалізовані судова колегія не можу врахувати, оскільки представником не надано жодних доказів щодо цього твердження.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею оскаржена ухвала прийнята передчасно та необґрунтовано.

Приймаючи рішення про необхідність задоволення апеляційної скарги відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів виходить з того що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню на підставі вимог п. п. 1, 3 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.04.2021 необхідно скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про накладення арешту на вилучене майна.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Поновити прокурору строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.04.2021.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01.04.2021 щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000215 скасувати в частині відмови накладення арешту на паливо.

Постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на вилучене 18.03.2021 під час проведення обшуку на АЗС «Гюди» за адресою: м. Харків, Григорівське шосе, 88, а саме:

- паливо-мастильні матеріали, а саме паливо А95, що знаходиться в резервуарі

№ 4280 з умовною позначкою № 1, в загальній кількості 3 543,44 літрів;

- паливо-мастильні матеріали, а саме паливо А92 євро, що знаходиться в

резервуарі № 4190 з умовною позначкою № 2, в загальній кількості 4 259,41 літрів;

- паливо-мастильні матеріали, а саме дизельне паливо, що знаходиться в

резервуарі № 4243 з умовною позначкою № 3, в загальній кількості 4 580 літрів;

- паливо-мастильні матеріали, а саме паливо А92, що знаходиться в резервуарі

№ 4211 з умовною позначкою № 4, в загальній кількості 2873,34 літрів.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора в кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді