Номер провадження: 11-сс/813/1262/21
Номер справи місцевого суду: 495/2273/21 1-кс/495/792/2021
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 липня 2021 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000343 від 30 березня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185; ч.3 ст.357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 липня 2021 рокузадоволено клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 та до ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185; ч.3 ст.357 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, який становить двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 47 580 гривень.
Строк дії запобіжного заходу встановлено до 23 липня 2021 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що розгляд клопотання слідчого проведено однобічно, упереджено, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, ОСОБА_6 вказує на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази його причетності до обставин вчинення кримінальних правопорушень, а факт затримання за місцем домашнього арешту з відмичками не вказує на вчинення ним інших інкримінованих злочинів.

Також підозрюваний вказує, що не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки щодо домашнього арешту, місце проживання не залишав.

Крім того, ОСОБА_6 посилається на те, що йому не було відомо про те, що його оголошено у розшук, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не був продовжений.

Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_6 , проте в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, з заявами про відкладення апеляційного розгляду не зверталися.

Підозрюваний ОСОБА_6 не звертався до апеляційного суду з заявами про його бажання приймати участь під час апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 за відсутності учасників провадження.

Мотиви апеляційного суду.

Дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.357; ч.3 ст.185 КК України, є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він разом з ОСОБА_10 , приблизно о 14 годині 14 грудня 2020 року, більш точний час в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, прибули до будинку по АДРЕСА_1 , де шляхом механічного впливу на запірні механізми вхідних дверей проникли до приміщення вищевказаної квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали належне ОСОБА_11 майно, тим самим завдавши потерпілому матеріальну шкоду на суму 14916,5 гривень.

В подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , приблизно о 13 годині 23 грудня 2020 року, більш точний час в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, прибули до будинку по АДРЕСА_3 , де шляхом механічного впливу на запірні механізми вхідних дверей проникли до приміщення вищевказаної квартири АДРЕСА_4 , звідки таємно викрали належні ОСОБА_12 грошові кошти, тим самим завдавши потерпілому матеріальну шкоду на суму 21125 гривень.

Надалі ОСОБА_6 разом з ОСОБА_10 , приблизно о 16 годині 29 грудня 2020 року, більш точний час в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, прибули до будинку по АДРЕСА_5 , де шляхом механічного впливу на запірні механізми вхідних дверей проникли до приміщення вищевказаної квартири АДРЕСА_6 , звідки таємно викрали належне ОСОБА_13 майно, тим самим завдавши потерпілій матеріальну шкоду на суму 22450,00 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 06 січня 2021 року, приблизно о 16 годині, більш точний час в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, прибув до квартири АДРЕСА_7 , звідки таємно викрав належне ОСОБА_14 майно, тим самим завдавши потерпілому матеріальну шкоду на суму 1934,66 гривень.

Далі, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_10 , приблизно о 12 годині 13 січня 2021 року, більш точний час в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, прибули до будинку по АДРЕСА_3 , де шляхом механічного впливу на запірні механізми вхідних дверей проникли до приміщення тамбуру вищевказаної квартири АДРЕСА_8 , звідки таємно викрали належне ОСОБА_15 майно, тим самим завдавши потерпілому матеріальну шкоду на суму 1293,00 гривень.

Далі, ОСОБА_6 , 11 січня 2021 року, в період часу з 14 години по 16 годину, більш точний час в ході досудового слідства встановити не надалось можливим, прибув до будинку по АДРЕСА_9 , де біля будинку на вулиці побачив автомобіль марки «Renault Megane 2» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , звідки викрав майно з салону вказаного автомобілю, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на суму 560 гривень.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у інше сховище, а також у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України. підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, які долучені до клопотання слідчого.

Відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

У справі «Ферарі-Браво проти Італії», ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою».

Враховуючи наведене, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні в тому числі тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик того, що підозрюваний може переховуватися від суду також підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_6 оголошувався у розшук та був затриманий на підставі ухвали слідчого судді.

Вищенаведене у сукупності з тим фактом, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні шести епізодів злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, підтверджує наявність ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_6 іншого аналогічного злочину.

В свою чергу відсутність у ОСОБА_6 постійного місця роботи, а отже і джерел доходу доводять, що перебуваючи на свободі, підозрюваний може продовжити вчиняти злочини проти власності.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про існування ризику незаконного впливу підозрюваним на потерпілих та свідків, з метою змінити їх показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Вищенаведене в сукупності з конкретними обставинами злочинів та встановлені ризики дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що у свою чергу дає підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

За таких підстав, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на теперішній час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя з урахуванням положень п.2) ч.5 ст.182 КПК України, особи підозрюваного, обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , обґрунтовано визначив заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 47580гривень, оскільки саме такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти заявленим у клопотанні слідчого ризикам.

За таких обставин, доводи підозрюваного ОСОБА_6 про відсутність підстав для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, а визначений розмір застави є необхідним та достатнім для забезпечення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.07.2021 року надійшли до Одеського апеляційного суду лише 18.08.2021 року. На час апеляційного розгляду оскаржувана ухвала слідчого судді втратила чинність, оскільки 23.07.2021 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у підготовчому засіданні до ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою. Проте зазначена ухвала не є предметом апеляційного розгляду у даному провадженні.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги підозрюваного ОСОБА_6 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 193, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08 липня 2021 року, якою до ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185; ч.3 ст.357 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4