Ухвала
09 липня 2021 року
м. Київ
справа № 641/7369/16-к
провадження № 51 - 2820 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Харківського апеляційного суду від 02 березня 2021 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 09 червня 2021 року касаційну скаргу прокурора було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК ) та надано десятиденний строк для усунення недоліків.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду прокурор направив нову касаційну скаргу проте приписів ст. 427 КПК не дотримався та недоліків, які пов`язані зі змістом касаційної скарги, не усунув.
Підстави для скасування оскаржуваного рішення касаційним судом, визначено у ст. 438 КПК. Відповідно до ч. 2 ст. 438 КПК при вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Так, ухвалу Харківського апеляційного суду від 02 березня 2021 року щодо ОСОБА_4 , прокурор просить скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Проте, подана скарга містить формальні посилання на підстави для скасування судового рішення із перебігом подій у провадженні та наведеною власною оцінкою обставин справи, однак у ній не зазначено, яких саме істотних порушень вимог кримінального процесуального закону допустився суд апеляційної інстанцій при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , які можуть бути предметом касаційного розгляду.
Також, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, прокурор не наводить доводів для скасування оскаржуваного рішення з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 438 КПК.
Крім того, прокурор вважаючи невмотивованим рішення апеляційного суду щодо відмови в задоволенні клопотання про дослідження доказів та повторного допиту потерпілого і свідків, так і не навів обґрунтованих доводів, у чому полягало порушення судом положень ч. 3 ст. 404 КПК, якою регулюється порядок безпосереднього дослідження апеляційним судом доказів.
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, зважаючи на те, що прокурор недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора на ухвалу Харківського апеляційного суду від 02 березня 2021 року щодо ОСОБА_4 , разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3