Провадження № 1-кс/686/6586/21
29 червня 2021 року м. Хмельницький
В обґрунтування скарги посилається на те, що постанову було винесено передчасно без проведення усіх необхідних слідчих дій.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 і потерпілий ОСОБА_4 подану скаргу підтримали, просили задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлявся про судовий розгляд у встановленому законом порядку.
На підставі положень ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується.
Постановою слідчого ОСОБА_5 від 29.03.2021 кримінальне провадження закрите у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_6 і ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно із ст.92 КПК України обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора.
На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст.93 КПК України здійснює збирання доказів.
Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (ст.ст. 9, 283, 284 КПК України).
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, серед іншого, повинен перевірити наявність підстав для винесення такої постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження, тощо.
Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Згідно з ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
При цьому, приймаючи процесуальне рішення, зокрема постанову про закриття кримінального провадження, слідчий зобов`язаний мотивувати прийняте ним рішення, дати правову оцінку зібраним та дослідженим обставинам справи.
Вказаних вимог законодавства слідчий у повній мірі не дотримався.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що уповноваженими на здійснення досудового розслідування слідчі неодноразово приймали рішення про закриття цього кримінального провадження, які у подальшому були скасовані ухвалами слідчих суддів і судом апеляційної інстанції у зв`язку із неповнотою досудового розслідування та передчасністю винесених постанов про закриття кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08.10.2020 скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження з підстав відсутності проведення належним чином досудового розслідування , зібрання та оцінки доказів у вказаному кримінальному провадженні та зазначено, зокрема про необхідність проведення повторного слідчого експерименту за участі потерпілих і їх представника, після чого, у разі необхідності, призначити додаткові судові експертизи.
Аналогічні недоліки досудового розслідування зазначені і в ухвалі слідчого судді від 31.07.2019, необхідність виконання якої було зазначено і у письмових вказівках прокурора у даному кримінальному провадженні від 09.07.2020.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 23.11.2020 слідчий складає протокол слідчого експерименту та фіксує у ньому відомості його учасників, зокрема представника потерпілого ОСОБА_3 та потеріплого ОСОБА_4 про те, що слідчий експеримент не відбувся у зв`язку із відсутністю згоди водія ОСОБА_7 на участь у ньому.
Інших слідчих дій у межах цього кримінального провадження після цього проведено не було.
У оскаржуваній постанові у якості підстави відсутності у діях, утому числі ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України викладає обставини, здобуті під час кримінального провадження, недоліки досудового розслідування у якому уже були підставою для скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження.
За своїм змістом постанова слідчого у частині мотивів відсутності складу кримінального правопорушення у діях ОСОБА_7 і ОСОБА_6 аналогічна тій, яка була скасована слідчим суддею ухвалою від 08.10.2020.
Слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч.1 ст.240 КК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
На підставі ч.2 ст.240 КК України, за необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.
Згідно із частиною третьою указаної статті кримінального процесуального закону, до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.
Із проаналізованих матеріалів кримінального провадження слідує, що обґрунтуванням необхідності проведення та метою повторного слідчого експерименту за участі потерпілих і їхнього представника ОСОБА_3 є встановлення умов видимості у напрямку руху та на перешкоду в умовах, за яких трапилася дорожньо-транспортна пригода.
А тому участь водія ОСОБА_7 під час проведення указаного слідчого експерименту не обов`язкова.
Встановлення обставин, з метою яких має бути проведений слідчий експеримент, можливе без участі ОСОБА_7 .
Викладені у оскаржуваній постанові слідчого твердження про проведений ремонт дорожнього покриття на ділянці дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода уже були предметом оцінки слідчих суддів та не впливають на можливість досягнення указаної мети слідчого експерименту.
Відсутність /або наявність дорожніх знаків, постійних чи тимчасових на теперішній час, які б відрізнялись від тих, що були на час пригоди, за встановлених під час досудового розслідування фактичних обставин, у тому числі місця дорожньо-траснпортної пригоди, розташування транспортних засобів не можуть слугувати обґрунтуванням неможливості проведення слідчого експерименту на предмет встановлення видимості у напрямку руху та видимості на перешкоду.
А тому відсутність об`єктивної можливості провести слідчий експеримент у наближених умовах , зазначена слідчим у оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження, є безпідставною та не може слугувати належним обґрунтуванням для закриття кримінального провадження.
За таких обставин, неможливо вважати проведене досудове розслідування повним та ефективним, а викладені висновки про наявність підстав для закриття кримінального провадження, такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
В ході досудового розслідування належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин кримінального правопорушення, зокрема усунути указані недоліки досудового розслідування та провести повторний слідчий експеримент за участі потерпілих(го) та їх представника ОСОБА_3 , встановити видимість у напрямку руху та на перешкоду під час проведення слідчого експерименту, у разі необхідності для участі у ньому - залучити спеціаліста.
Дорожньо-транспортна пригода сталася 17.06.2017, тобто у літню пору року.
За належного вжиття заходів слідчим, уповноваженим на здійснення досудового розслідування щодо повного, швидкого, ефективного досудового розслідування, визначених ст..2 КПК України та ч.5 ст.3 КПК України після його відновлення, за переконання слідчого судді, проведення слідчого експерименту можливо забезпечити в максимально наближених умовах, у том числі у аналогічну пору року.
За результатом проведення слідчого експерименту, у разі необхідності прийняти відповідні процесуальні рішення про призначення додаткових або комплексної експертизи, та, в залежності від встановленого, прийняти законне та обґрунтоване рішення, яке у будь-якому випадку має бути належним чином мотивованим.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 284, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя