Справа №522/8782/21
Провадження №1-кс/522/4861/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Одеської обласної прокуратури щодо повторного не внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення, передбачених ст. 161, ст.364 та ст. 365 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Одеської обласної прокуратури щодо повторного не внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення, передбачених ст.161, ст.364 та ст.365 КК України за заявою про незгоду із закриттям кримінального провадження №0001436 від 20.05.2020 року, в якій просить зобов`язати уповноважену особу Одеської обласної прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення, передбачених ст. 161, ст.364 та ст. 365 КК України на підставі його заяви від 11 травня 2021 року.

Ознайомившись зі скаргою, приходжу до висновку, що скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

До матеріалів скарги ОСОБА_3 додано копію заяви від 11 травня 2021 року, в якій зазначено про незгоду із постановою про закриття кримінального провадження №0001436 від 20.05.2020 року слідчого Другого СВ ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві.

Із прохальної частини зазначеної заяви вбачається, що ОСОБА_3 просить не закривати кримінальне провадження №0001436 від 20.05.2020 року і №0005400 та поновити розслідування.

Таким чином, з наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 оскаржує дії Другого СВ ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві.
Скарги на рішення, дії, бездіяльність слідчого, або прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, з урахуванням вимог ст.ст.32,33 КПК України щодо територіальної та інстанційної підсудності.
Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своєму рішенні від 22.04.2020 року у справі №51 - 1901 впс 20.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.
За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.
Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).
Діючим КПК України, зокрема п. 2 ч. 2 ст. 304 передбачено повернення скарги, яка не підлягає розгляду в цьому суді, при цьому не передбачено, які саме випадки вказують на неможливість розгляду саме в цьому суді.
Тому, слідчий суддя вважає, що у даному випадку необхідно звернутись до загальних засад кримінального провадження, а саме - законності, що регламентована ч. 6 ст. 9 КПК України, якою визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Тому слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.
Виходячи з того, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює досудове розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244), то, з урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України, вірним є застосування зазначеного правила й до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (зокрема ч. 1 ст. 306 КПК України).
Отже, скарги на рішення, дії або бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Аналогічна правова позиція викладена у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 05.04.2013 № 223-538/0/4-13, згідно якого судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Отже, правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду інших клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом, у тому числі й скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування.
З 20 листопада 2019 р. прокуратура припинила функцію досудового розслідування, однак продовжила здійснювати процесуальне керівництво, тобто організацію і координацію досудового слідства.
Тобто, оскільки прокуратура не є органом досудового розслідування, то визначення підсудності за її місцезнаходженням, не відповідає приписам КПК України про підсудність скарг, що подаються в порядку ст. 303 КПК України.
З наданих матеріалів клопотання та доданих до нього доказів вбачається, що скаржник просить зобов`язати службових осіб повторно внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, розслідування по якому вже проводилось, та прийнята постанова про закриття кримінального провадження. Інших доказів, які б вказували на інші обставини, - до клопотання не надано.
Враховуючи викладене, оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження може подати до місцевого суду за фактичною адресою місця знаходження органу досудового розслідування, в порядку передбаченому КПК.
Керуючись ст.ст. 303-308 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Одеської обласної прокуратури щодо повторного не внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення, передбачених ст. 161, ст.364 та ст. 365 КК України повернути ОСОБА_3 на підставі п.2 ч.2 ст. 304 КПК України.
Копію ухвали разом зі скаргою та усіма додатками до неї невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу.
Ухвала протягом п`яти днів може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

24.05.21