Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/160/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2021 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 31 березня 2021 року, якою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вершино Кам`янки, Новгородківського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого утриманців, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого останній раз вироком Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2016 року за ч.2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць; звільненого по відбуттю строку покарання 21.08.2020 року, підозрюваного у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 12 год. 30 хв. 31 березня 2021 до 12 год. 30 хв. 29 травня 2021, із визначенням розміру застави в сумі 2270 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 31 березня 2021 року, задоволено клопотання слідчого погоджене з прокурором та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 12 год. 30 хв. 31 березня 2021 до 12 год. 30 хв. 29 травня 2021, із визначенням розміру застави в сумі 2270 грн.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що він 23.03.2021 року о 03:00 год., в будинку по АДРЕСА_2 , повторно таємно викрав два мобільних телефони належних потерпілій ОСОБА_9 .

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_8 після обставин, в яких він підозрюється, вчинив умисні дії спрямовані на приховування злочину, залишив місце події, на власний розсуд розпорядився майном потерпілої, що істотно підвищує ризик невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків, відтак не може бути застосований менш суворий вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Відстоювання підозрюваним власної правової позиції, є вагомою підставою для перешкоджання у встановленні чи перекручуванні ним визначальних обставин у справі, знищенню слідів злочину. Обізнаність про місце проживання потерпілої є ризиком незаконного впливу на неї з боку підозрюваного. Попередні судимості є ризиком вчинення підозрюваним нових злочинів, що негативно позначиться на розумних строках та затягне ухвалення остаточного рішення.

ОСОБА_8 не дотримується правил поведінки в суспільстві, оскільки вночі вживав алкогольні напої в іншому населеному пункті, тобто здатен продовжити вчиняти нові злочини чи переховуватись від слідства. Перебування у стані алкогольного сп`яніння є ризиком неявки до суду та оголошення у розшук. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним у вчиненні злочину до 5 років позбавлення волі, є вагомою передумовою для початку його переховування від слідства чи суду. Запропонований слідчим вид запобіжного заходу, попередить можливість вчинення підозрюваним нових злочинів та повністю забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

ОСОБА_8 підозрюється у нетяжкому злочині, не пов`язаному із застосуванням або погрозою застосування насильства. Згідно п. 1 ч. 4 ст.183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно визначити заставу ,- один розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом, станом на перше січня 2021 року, який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, та зумовлений ступенем довіри, до нього при якому перспектива втрати внесеної застави, буде стримуючим фактором, щоб в особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь яким чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді та обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Свої вимоги обґрунтував тим, що підозрюваний ОСОБА_8 , готовий співпрацювати зі слідством і допомогти слідчим органам та суду розібратися у зазначеній події і готовий нести справедливе покарання. ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні злочину за ч. 2 ст. 185 КК України, який є не тяжким злочином. Крім того, викрадені речі повернуті потерпілій, яка претензій не має. Також, ще до затримання ОСОБА_8 , останній працював на овочевому ринку у М. Кропивницький і заробляв кошти на проживання. Крім того, ОСОБА_8 має постійне місце проживання. Поряд у будинку проживає його бабуся, за якою ОСОБА_8 доглядає та допомагає їй по господарству. Наявність постійного місця проживання та родини говорить про міцність соціальних зв`язків та відсутність потреби переховуватись від слідства та суду. Таким чином мети для застосування такої жорсткої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою ОСОБА_8 об`єктивно немає.

Вказує, що в клопотанні слідчого не достатньо обґрунтовані ризики передбачені ст.177 КПК України, а такої мети для застосування міри запобіжного заходу, як тримання під вартою ОСОБА_8 об`єктивно не має, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції є необгрунтованою та незаконною.

Заслухавши доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, яка просила відмовити в апеляційній скарзі захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.
Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Повідомлення про підозру було вручено підозрюваному о 15:55 год. 30.03.2021.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, який є: закінченим, умисним, корисливим, повторним. Об`єктом посягання є: майно потерпілого. Взято до уваги дані що характеризують особу підозрюваного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Судимість не погашена, відбував покарання в місцях позбавлення волі. Після звільнення не працевлаштувався, законного джерела доходу не має. Така поведінка свідчить про втрату ним сталих соціальних зв`язків, відсутності бажання стати на шлях виправлення та займатись суспільно-корисною працею.

Також слідчим суддею правильно враховано ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те що ОСОБА_8 після обставин, в яких він підозрюється, вчинив умисні дії спрямовані на приховування злочину, залишив місце події, на власний розсуд розпорядився майном потерпілої, що істотно підвищує ризик невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Відстоювання підозрюваним власної правової позиції, є вагомою підставою для перешкоджання у встановленні чи перекручуванні ним визначальних обставин у справі, знищенню слідів злочину. Обізнаність про місце проживання потерпілої є ризиком незаконного впливу на неї з боку підозрюваного. Попередні судимості є ризиком вчинення підозрюваним нових злочинів, що негативно позначиться на розумних строках та затягне ухвалення остаточного рішення. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним у вчиненні злочину до 5 років позбавлення волі, є вагомою передумовою для початку його переховування від слідства чи суду.

Разом із тим, слідчим суддею правильно враховано, що зміст характеристики з місця проживання свідчить про існуючий конфлікт між підозрюваним та бабою, тобто домашній арешт не здатен забезпечити контроль дотримання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя правильно врахував суспільну небезпеку злочину, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_8 його особу, та матеріальний стан, і визначив розмір застави в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2270 грн.

Доводи захисника адвоката ОСОБА_7 викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що ризики зазначені в клопотанні слідчого, передбачені ст.177 КПК України не доведені, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції та в повній мірі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Крім того, доводи в апеляційній скарзі стосовно наявності міцних соціальних зв`язків та проживання поряд у будинку його бабусі, за якою ОСОБА_8 доглядає та допомагає їй по господарству, що свідчить про відсутність потреби переховуватись від слідства та суду, є необґрунтованими та безпідставними. Так, як на підтвердження зазначених фактів до суду першої та апеляційної інстанції будь-яких належних підтверджуючих документів не надано. Разом із цим, згідно характеристики виданою Новгородківською селищною радою наявної в матеріалах справи (а.с.28) ОСОБА_8 ніде не працює, схильний до зловживання спиртних напоїв, вчиняє крадіжки та сварки з родичами, веде антигромадський спосіб життя, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, враховуючи особу підозрюваного, та вищевикладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що належна поведінка ОСОБА_8 на досудовому слідстві, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, також із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого слідчим суддею рішення.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 31 березня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого погоджене з прокурором та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 12 год. 30 хв. 31 березня 2021 до 12 год. 30 хв. 29 травня 2021, із визначенням розміру застави в сумі 2270 грн. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)