ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/500/21 Справа № 695/1354/21 Категорія: ч.1 ст. 162 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора обвинуваченого потерпілогоОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 травня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого на підставі ст. 89 КК України

визнано виним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 162 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст. 162 КК України - у виді обмеження волі строком на один рік;

- за ч.1 ст. 162 КК України - у виді обмеження волі строком на один рік шість місяців.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком на один рік шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, та покладено обов`язки, передбачені ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-дактилоскопічної експертизи від 23.04.2021 № СЕ-19/124-21/5388-Д в сумі 980,70 грн. та судово-дактилоскопічної експертизи від 27.04.2021 № СЕ-19/124-21/5557-Д в сумі 1 144,15 грн.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 травня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 10.04.2021 близько 23.00 год., умисно, таємно, шляхом вийняття віконного скла, всупереч волі власника, за відсутності визначених законом підстав, проник до приміщення літньої кухні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_10 , де знаходився до моменту виявлення останнього.

Він же, повторно, 12.04.2021 близько 02.00 год., умисно, таємно, шляхом пошкодження навісного замка вхідних дверей, всупереч волі власника, за відсутності визначених законом підстав, проник до будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та належить ОСОБА_8 , де знаходився до моменту виявлення останнім.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду, перший заступник керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, просив вирок місцевого суду змінити, та виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку зайве посилання на необхідність засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та застосування вимог ст. 70 КК України і призначення у зв`язку з цим за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточного покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік шість місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що місцевим судом необґрунтовано призначено ОСОБА_7 подвійне покарання за вчинення тотожних кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162 КК України, та відповідно безпідставно застосовано щодо нього положення ст. 70 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, та просила її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку потерпілого ОСОБА_8 , який також не заперечував проти задоволення апеляційних вимог прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

У відповідності до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлено, що за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими, пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові під 08.02.2021 у справі № 390/235/19 за результатами розгляду касаційної скарги прокурора надано правовий висновок, відповідно до якого за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частинами статті) КК України, які є тотожними кримінальними правопорушеннями та не мають самостійної санкції, окремо покарання не призначається.

Верховний Суд звернув увагу на те, що законодавство України про кримінальну відповідальність та кримінальне процесуальне законодавство не містить положень про те, що кримінальні правопорушення, які утворюють передбачену ч.1 ст. 32 КК України повторність тотожних кримінальних правопорушень, мають бути окремо кваліфіковані і за кожне правопорушення, кваліфіковане за однією статтею або частиною статті, має бути призначене окреме покарання. Кваліфікація двох або більше тотожних кримінальних правопорушень та призначення за ними покарання здійснюється згідно з усталеною судовою практикою.

Так, передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень (ст. 70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади кримінальних правопорушень і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчене кримінальне правопорушення, а решта як готування до кримінального правопорушення чи замах на нього.

За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається. Якщо вчинені кримінальні правопорушення, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до ч.2 ст. 33 КК України повинні отримувати окрему кваліфікацію (наприклад, крадіжка без кваліфікуючих ознак і крадіжка, вчинена повторно, або крадіжка, поєднана з проникненням у житло). Якщо кримінальні правопорушення, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України. У таких випадках повторність кримінальних правопорушень повинна зазначатися у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних кримінальних правопорушень.

У такому випадку суд кваліфікує зазначені кримінальні правопорушення за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК України та призначає покарання, передбачене її санкцією.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, місцевим судом ОСОБА_7 визнано виним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 162 КК України, та призначено йому покарання: за ч.1 ст. 162 КК України - у виді обмеження волі строком на один рік; за ч.1 ст. 162 КК України - у виді обмеження волі строком на один рік шість місяців.

Тобто в даному випадку, місцевим судом допущено подвійне призначення покарання ОСОБА_7 за вчинення тотожних кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162 КК України, та відповідно безпідставно застосовано щодо останнього положення ст. 70 КК України.

Згідно ст. 409, п.3 ч.1 ст. 413 КПК України підставою для зміни вироку є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 слід задовольнити, та змінити вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.05.2021 щодо ОСОБА_7 , виключивши з його мотивувальної та резолютивної частини зайве посилання на необхідність засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та застосування вимог ст. 70 КК України і призначення у зв`язку з цим за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточного покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Слід вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік шість місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки. Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку зайве посилання на необхідність засудження ОСОБА_7 за ч.1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та застосування вимог ст. 70 КК України і призначення у зв`язку з цим за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточного покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст. 162 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на один рік шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді