Справа № 344/4125/21
Провадження № 1-кс/344/1655/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся 19.03.2021р. із скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування та зобов`язання вчинити дії, а саме: зобов`язати уповноважену особу керівника окружної прокуратури м.Івано-Франківська виконати рішення судів у справі №344/523/21 та вчинити дії передбачені ст.214 КПК України щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 01.09.2001р.

Мотивами скарги зазначив, що за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 від 14.01.2021р. у справі №344/523/21, ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_5 від 18.01.2021р., залишеною без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 04.02.2021р., було задоволено частково скаргу, а саме в частині зобов`язання уповноважену особу Івано-Франківської місцевої прокуратури внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 29.12.2020р. Як встановлено апеляційним судом та судом першої інстанції у справі №344/523/21 факт невиконання зазначених скаржником судових рішень після скасування постановою Івано-Франківського міського суду від 22.12.2008р. постанови про відмову у порушенні кримінальної справи за його заявою від 01.09.2001 року є дійсно наявним, за змістом розгляду заяви ОСОБА_3 від 29.12.2020р. Водночас на виконання даних рішень судів, виконано їх частково, тобто по п.2 скарги, залишивши без виконання п.1 скарги від 29.12.2020р., хоча така була задоволена повністю про внесення в ЄРДР відомостей за такою заявою. Пункт 1 ж стосувався вимоги: Івано-Франківській місцевій прокуратурі виконати судові рішення у справі №5-12/2004 щодо порушення кримінального провадження за заявою від 01.09.2001р., поданою ще за вимогами КПК 1960р.

В судовому засіданні скаржник підтримав доводи скарги.

Прокурор заперечив доводи, зазначивши, що рішення у справі №344/523/21 було виконано 21.01.2021р. та внесено до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення за ч.1 ст.382 КК України, зі зміною кваліфікації на ч.3 ст.382 КК України, а 12.03.2021р. підслідність даного кримінального провадження визначено за Державним бюро розслідувань. Разом з тим, ухвалою суду від 18.01.2021р. було відмовлено у вимозі про внесення відомостей в ЄРДР за заявою від 01.09.2001р. так як вимоги КПК 2012 року не поширюються на заяви подані до цього.

Заслухавши пояснення, дослідивши всі наявні докази в матеріалах справи, слідчий суддя встановив наступне.

10.03.2021р. ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківської місцевої прокуратури із заявою про внесення відомостей в ЄРДР на виконання рішення у справі №344/523/21.

18.03.2021р. йому була надана відповідь.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як вбачається із ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленні потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Дійсно, за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 від 14.01.2021р. у справі №344/523/21, ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_5 від 18.01.2021р., залишеною без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 04.02.2021р., було задоволено частково скаргу, а саме в частині зобов`язання уповноважену особу Івано-Франківської місцевої прокуратури внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 29.12.2020р.

Як встановлено апеляційним судом та судом першої інстанції у справі №344/523/21 за змістом розгляду заяви ОСОБА_3 від 29.12.2020р., факт невиконання зазначених скаржником судових рішень після скасування постановою Івано-Франківського міського суду від 22.12.2008р. (як зясовано в судовому засіданні дане рішення прийняте 13.10.2004р. у справі №5-12/2004, можливо є допущена описка в рішенні) постанови про відмову у порушенні кримінальної справи за його заявою від 01.09.2001 року - є дійсно наявним.

Водночас на виконання даних рішень судів, як доводив скаржник, виконано їх частково, тобто по п.2 заяви виконано, залишивши без виконання п.1 заяви від 29.12.2020р., хоча така була задоволена повністю щодо внесення в ЄРДР відомостей за такою заявою.

Зі змісту долученої до скарги ОСОБА_3 його ж заяви від 29.12.2020р. пункт 1 її стосувався вимоги: Івано-Франківській місцевій прокуратурі виконати судові рішення у справі №5-12/2004 щодо порушення кримінального провадження за заявою від 01.09.2001р., поданою ще за вимогами КПК 1960р. (суть заяви порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_6 за ст.209, 388 КК України)

Слід зазначити, що ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 04.02.2021р. у справі №344/523/21 вказано, що доводи апелянта ОСОБА_3 в частині відсутності процесуальних рішень органу досудового розслідування після скасування постановою суду постанови прокурора міста від 21.10.2004р. про відмову у порушенні кримінальної справи за заявою від 01.09.2001р. - є логічними і обгрунтованими, тому в цій частині слід було б задовольнити скаргу, але така й задоволена повністю за резолютивною частиною ухвали слідчого судді. Відповідно є процесуальний обов`язок вказаної прокуратури представити скаржнику постанову за результатами розгляду заяви від 01.09.2001р. (абз.3,4 арк.3 ухвали).

Даною ухвалою, яка є остаточною і набрала законної сили, також зазначено, що не вірною є позиція слідчого судді щодо непоширення положень КПК України 2012р., оскільки з р.ХІ п.3 Перехідних положень КПК України 2012р. прямо слідує що заяви та повідомлення про злочини, які надійшли до органів дізнання, слідчих, прокурорів до набрання чинності цим Кодексом і по яких не прийнято рішення про порушення кримінальної справи або про відмову у порушенні кримінальної справи, передаються органам досудового розслідування згідно з цим Кодексом для початку досудового розслідування в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як зазначено вст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з практикою Європейського Суду одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах:Sovtransavto Holding v. Ukraine,№48553/99, п. 77, від 25 липня 2002 року;Ukraine-Tyumen v. Ukraine, №22603/02, п. 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Рішення у справі №344/523/21 було виконано, як зазначив прокурор та не заперечив скаржник, 21.01.2021р. та внесено до ЄРДР відомості про кримінальні правопорушення за ч.1 ст.382 КК України, зі зміною кваліфікації на ч.3 ст.382 КК України, а 12.03.2021р. підслідність даного кримінального провадження визначено за Державним бюро розслідувань. Але, як вже зазначено вище, тільки в частині п.2 вимоги заяви від 29.12.2020р.

Підставою внесеного на даний час кримінального провадження, що розслідується ДБР, є якраз і невиконання прокуратурою рішення суду 13.10.2004р. у справі №5-12/2004, та постанови Івано-Франківського міського суду від 22.12.2008р., яка набрала законної сили, у справі №2-а-18/2008 (за позовом ОСОБА_3 до прокуратури м.Івано-Франківська, прокуратури Івано-Франківської області, Держави в особі Державного казначейства України про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вжити заходів та вчинити певні дії) якою визнано неправомірною бездіяльність прокуратури м.Івано-Франківська щодо виконання постанови Івано-Франківського міського суду від 13.10.2004р. (у справі №5-12/2004) та зобов`язано вжити вичерпних заходів на виконання даної постанови та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 04.04.2005р..

З ухвали ВАС України від 13.11.2014р. справа К-5710/10, долученої до матеріалів справи, відмовний матеріал на постанову прокурора від 20.10.2001р. було повернуто Івано-Франківським міським судом 22.04.2005р. у прокуратуру м.Івано-Франківська.

Отже, з цього часу прокуратура мала б вчинити певні дії передбачені КПК України 1960 року, які не були вчинені, що доведено скаржником та не спростовано матеріалами скарги, а в разі не вчинення таких дій після набрання чинності нової редакції КПК України 2012р., така заява розглядається за правилами вже ст.214 КПК України, про що зазначив Івано-Франківський апеляційний суд у справі №344/523/21.

Ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Однак, керуючись принципом змагальності кримінального провадження відносно подання до суду доказів своєї правової позиції, враховуючи те, що на даний час слідчому судді не надано доказів про внесення відомостей на виконання в повному обсязі рішень судів у справі №344/523/21, зокрема вчинити дії передбачені ст.214 КПК України щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 01.09.2001р. (без зазначення даною ухвалою класифікації злочину, оскільки така не входить до повноваження слідчого судді).

Водночас, усвідомлюючи підняту скаржником наявну проблему щодо неотримання ним як потерпілим значної суми коштів від особи боржника за вироком суду 1997 року рішенням 2001р. за цивільним позовом, слідчий суддя все ж таки звертає увагу скаржника на те, що некоректні висловлювання у змісті скарги щодо посадових осіб (прокурорів, органів ДВС та юстиції, суду) допускає таким чином прояв ним неповаги до таких осіб, а також поведінку, яка підриває авторитет правосуддя, яка виражається також в питаннях необхідності дотримання моралі, інших норм етики та стандартів поведінки.

Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Водночас, положення частини третьої статті 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020р.

Тому, з 17.06.2020р. такі ухвали можуть бути предметом оскарження учасниками судового процесу.

Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу окружної прокуратури міста Івано-Франківська внести відомості до ЄДРДР за заявою ОСОБА_3 від 01.09.2001р.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1