Справа № 635/2709/21
Провадження № 1-в/635/359/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду спільне подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія № 100» ОСОБА_4 , голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_5 відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борки Зміївського району Харківської обл., громадянина України, одруженого, не працюючого, з середньою-спеціальною освітою, проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:

1)09.10.1997 року Московським районним судом м. Харкова за ст. 141ч.2, 142ч.2, 17-141ч.2, 42, 45 КК України до 5 років позбавлення волі умовно з іспитовим строком на 3 роки та виплатою штрафу 1 500 грн. в дохід держави.
2)24.09.1998 року Московським районним судом м. Харкова за ст. 140ч.3, 43 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений 20.08.2003 року умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 8 днів.
3)23.06.2004 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ст. 15-185ч.2, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 15.06.2006 року умовно достроково на невідбутий строк 11 днів.
4)05.12.2008 року Ізюмським міським судом Харківської області за ст. 185ч.2, 185ч.3, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 28.05.2012 року умовно достроково на не відбутий строк 3 місяці 23 дні.
Засуджений: 24.12.2019 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.185ч.2, 185ч.3, 70ч.1 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 72ч.5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення в строк покарання з 01.08.2019 року по 24.01.2020 року

про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання у відповідності до статті 81 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшло спільне подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія № 100» ОСОБА_4 , голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_5 відносно засудженого ОСОБА_6 (далі ОСОБА_6 ) про умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_6 засуджено 24.12.2019 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ст.185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 72ч.5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення в строк покарання з 01.08.2019 року по 24.01.2020 року. Початок строку 01.08.2019 року. Кінець строку - 08.04.2022 року. Засуджений ОСОБА_6 прибув до державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» 21.02.2020 року із державної установи «Харківський слідчий ізолятор». Працевлаштований кухонним робітником до господарчої обслуги. Стягнень не має. Заохочувався три рази. На заходи виховного характеру реагує позитивно, робить правильні висновки. Висловлює позитивні наміри у подальшому житті після звільнення. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Навики кухара». Розкаюється у раніше скоєному злочині. Соціально-корисні зв`язки з близькими родичами підтримує шляхом листування. За характером спокійний, доброзичливий, товариський, цілеспрямований. Має адекватну самооцінку. Під час індивідуальних бесід розсудливий, відвертий. Здатен раціонально мислити. Зовнішній вигляд охайний. Засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 фактичного строку покарання. Адміністрація державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» разом зі спостережною комісією при Харківській районній державній адміністрації Харківської області клопочуть про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 на не відбутий строк, як особі, яка сумлінною поведінкою та чесним трудом довела своє виправлення.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення подання заперечував, вважаючи його передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник адміністрації та засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, подання підтримали.

Суд, вислухавши думку прокурора стосовно питання, що розглядається, дослідивши матеріали справи, в тому числі особову справу засудженого, дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений ч.3 ст.81 КК України термін покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (ч.3 ст.81 КК України).
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Згідно характеристики, наданої адміністрацією ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» від 07.04.2021, засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02.08.2019 року. Під час тримання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 21.02.2020 року відбуває строк покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». За час відбування покарання характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягався, стягнень не має. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався тричі. Працевлаштований кухонним робітником до господарчої обслуги установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає участь в організації та проведенні виховних заходів в установі. Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми
диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться
позитивно, за результатами участі у програмі отримав професію кухаря. Відповідно до ст. ст. 110,112,113, КВК України соціально-корисні зв`язки
підтримує з матір`ю шляхом телефонних розмов, листування, отримує посилки.
Стосунки доброзичливі, позитивно впливають на процес виправлення засудженого. Питання щодо можливого застосування ст. 100, 101 КВК України було
розглянуто 25.03.2020 року. Засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої
законодавством заохочувальної норми як особі, що не стає на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст. 82 КК України було розглянуто
09.09.2020 року. Засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої
законодавством заохочувальної норми як особі, що не стала на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування ст. 81 КК України може бути
розглянуто не раніше 19.03.2021 року. У скоєному злочині провину визнав повністю. За вироком суду має позов на загальну суму 1523, 70 грн. На адресу установи
виконавчих листів не надходило, проте засуджений з власної ініціативи достроково
відшкодував позов у повному обсязі. Засуджений ОСОБА_6 на профілактичних обліках установи не перебуває. На думку адміністрації колонії засуджений ОСОБА_6 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. На підставі статті 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.
З довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати вбачається, що засуджений ОСОБА_6 працював не спочатку відбування покарання, а саме - з травня 2020 року по січень 2021 року.
Інших доказів про працевлаштування засудженого ОСОБА_6 після прибуття до ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» ані матеріали судової справи ані матеріали особової справи засудженого не містять.

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_8 неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, пов`язаних з викраденням чужого майна, за які йому призначені покарання пов`язанні з позбавленням або обмеженням волі, проте, ОСОБА_8 належних висновків для себе не зробив та знову продовжував вчиняти аналогічні злочини, за що був засуджений останнім вироком до позбавлення волі.

Матеріали особової справи засудженого не містять даних про розгляд питання адміністрацією колонії про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 . Натомість, згідно наявних в матеріалах справи характеристик засудженого ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» так і не дійшла висновку про те, що за час відбування покарання ОСОБА_6 довів чи не довів своє виправлення, про доцільність чи не доцільність застосування до нього статті 81 КК України висновки відсутні.

При дослідженні матеріалів особової справи судом встановлено, що ОСОБА_6 неодноразово був засуджений за аналогічні злочини, на шлях виправлення не став, неодноразово був звільнений умовно-достроково, однак така пом`якшувальна міра не дала позитивних результатів і ОСОБА_6 продовжував вчиняти аналогічні злочини.
Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_6 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів, а також про неефективність застосування до нього звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, поведінку за весь час відбуття покарання, суд констатує про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні спільного подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія № 100» ОСОБА_4 , голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_5 відносно засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення на невідбутий строк - відмовити.

Ухвала протягом семи діб з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим з дня отриманням ним ухвали суду.

Повний текст ухвали проголошено 17.06.2021.

Суддя ОСОБА_1