Єдиний унікальний номер 728/1289/21
Номер провадження 1-кс/728/295/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И Л А :
У судове засідання слідчий, прокурор, підозрюваний та його захисник не з`явилися, що відповідно до ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до ч.4 ст.107 КПК України.
Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Клопотання слідчого відповідає вимогам ст.171 КПК України та погоджене прокурором.
У ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було встановлено, що у грудні 2019 року ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , маючи єдиний намір на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, але не маючи спеціального дозволу на проведення таких робіт, порушуючи вимоги ст.16, ст.19 Кодексу України про надра, відповідно до яких надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, з корисливих мотивів та власного збагачення прибули до недіючої нафтової свердловини АДРЕСА_2 , яку облаштували для незаконного видобутку нафти шляхом самостійного встановлення фланців та крану, призначених для самовільного відбору нафти.
Після цього, приблизно у січні 2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 під`єднали шланг до самовільно встановленого крану на свердловині, який у подальшому протягнули до підземного резервуару для забору нафтопродукції, до якого під дією тиску почала збиратися нафта, яка відповідно до постанови КМУ від 12.12.1994 №827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, незаконно видобувши при цьому 23.4 м3 нафти, яка відповідно до висновку експертизи нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів є нафтопродуктом і є сумішшю вуглеводнів важких та середньо дистильованих фракцій.
01.04.2020 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 автомобілем марки «Volkswagen Траnsрorter» д.н.з. НОМЕР_1 , в салоні якого знаходилися 2 бочки по 1058 л кожна, прибули до вказаної вище свердловини, де умисно, з корисливих мотивів, за допомогою знарядь для видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме мотопомпи марки «Lex 168F 6.5 НР» та обладнання до неї почали відкачувати незаконно видобуту нафту до пластикової бочки в автомобілі, але були зупинені працівниками поліції.
Відповідно до висновку судової інженерно-екологічної експертизи, розмір збитків, спричинений порушенням законодавдства про використання та охорону надр при самовільному користуванні надрами біля с.Варварівка Бахмацького району Чернігівської області становить 1240832.04 грн.
У вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , про що останньому було повідомлено 18.02.2021.
З метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вищевказаного кримінального правопорушення, слідчий просить накласти арешт на майно ОСОБА_5 у виді 4 частини нерухомого майна квартири, розташованої в АДРЕСА_1 , із забороною розпоряджатись та користуватись вказаним майном.
У підтвердження права власності ОСОБА_5 на вказану нерухомість до клопотання додано копію довідки Комунального підприємства «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради №908 від 03.04.2020, згідно з якою, станом на 31.12.2012 право власності на об`єкт нерухомості, розташований в АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Положеннями абзацу першого ч.1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до положень ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч.11, ч.12 ст.170 КПК України, Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
З матеріалів клопотання вбачається, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, у якому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України повідомлено ОСОБА_5 , на майно котрого у виді 1/4 частини квартири, розташованої АДРЕСА_1 , слідчий, при наявності у кримінальному провадженні цивільного позову, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення просить накласти арешт, заборонивши розпоряджатись та користуватись вказаним майном.
Разом з тим, дане клопотання не може бути задоволене з огляду на відсутність на час його розгляду актуальної інформації про право власності на квартиру, розташовану в АДРЕСА_1 , оскільки довідка, яка надана слідчим у підтвердження доводів клопотання, видана КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради у квітні 2020 року, тобто більше року тому і містить інформацію про власників квартири станом на 31.12.2012.
Таким чином, у судовому засіданні не доведено, що на даний час майно, арешт на яке просить накласти слідчий, належить підозрюваному ОСОБА_5 у вказаній у клопотанні частині (1/4).
Окрім того, слід звернути увагу на те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт у даному клопотанні, є житловим приміщенням, тому заборона його використання особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається в силу положень ч.12 ст.170 КПК України.
З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, підстав для задоволення даного клопотання слідчий суддя не вбачає.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя Бахмацького районного суду ОСОБА_1