Справа №523/4653/21
Провадження №1-кс/523/1137/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2021 м.Одеса

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 по кримінальному провадженню № 0000370, -
ВСТАНОВИВ:
1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
17.03.2021 року до суду надійшло клопотання слідчого про арешт майна. Слідчий, з метою збереження речових доказів, просить накласти арешт на телефон марки «MEIZU» модель М578H, в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 та сім- карту мобільного оператора « НОМЕР_3 ».

Слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 , у судовому засіданні підтримали клопотання про арешт майна, з підстав зазначених у ньому, просили його задовольнити, але при цьому не заперечували добровільність передання майна його власником. Власник майна поклався на розсуд суд, не заперечував щоб майно зберігалося у сторони обвинувачення.
2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів.
У ході розслідування кримінального провадження було встановлено, що 16.03.2021, о 18 годині 08 хвилин, до Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, невстановлена особа використовуючи номер мобільного оператора «Водофон» з цифровою комбінацією « НОМЕР_3 » повідомила на спец лінію «102» завідомо неправдиву інформацію про замінування стоянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , мотивуючи це тим, що при вході поставлено РГД 5 та Ф-1.

Згідно витягу з ЄРДР від 16.03.2021 року, за вказаним фактом 16.03.2021, розпочате досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, а саме завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, підпалу або інших дій, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

Як зазначено у протоколі огляду предметів від 16.03.2021 року, в ході його проведення, гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надано письмову заяву про долучення належного йому мобільного телефону марки «MEIZU» модель М578H, в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , в середині якого міститься сім-карта мобільного оператора « НОМЕР_3 » за допомогою якого останній здійсний завідомо неправдиве повідомлення на спецлінію «102» про замінування стоянки, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, 22/А, мотивуючи це тим, що при вході поставлено РГД 5 та Ф-1. В ході проведення огляду мобільного телефону марки «MEIZU», а саме під час його увімкнення встановлено, що мобільний телефон на момент огляду перебуває в робочому стані. Виявлено на верхній частині сенсорного екрану показник рівня батареї. На екрані відображення різні папки, що являють собою меню вказаного мобільного телефону. При натисканні першої папки у вигляді «Виклики» та «Контакти», відкривається папка у якій виявлено фіксацію набраних, прийнятих та пропущених дзвінків. При відкритті позначки «исходящий» встановлено, що з даного мобільного телефону здійснювалися виклики на різні абонементні номери, серед яких зафіксовано виклик на момент проведення огляду предмета, а саме мобільного телефону марки «MEIZU» на лінію «102» перший виклик о 18:16 тривалістю 3 хвилин 54 секунди, другий виклик о 18:07 тривалістю 43 секунди та третій виклик 18:06 тривалістю 2 секунди. Після чого, при уведенні на телефоні цифрової комбінації у вигляді «*161#» та натисканні кнопки виклику було встановлено, що в середині телефону міститься сім-карта « НОМЕР_3 ». При уведенні на вказаному телефоні комбінації у вигляді «*#06» на екрані висвітлилась цифрова комбінація у вигляді ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , що свідчить про серійний номер мобільного телефону марки «MEIZU» модель М578H.

Як зазначено у заяві ОСОБА_5 від 16.03.2021 року, він добровільно передає свій мобільний телефон та Сім карту.

Таким чином, було встановлено, що ОСОБА_5 добровільно передав стороні обвинувачення вказаний мобільний телефон та сім карту, які є речовими доказами по справі, про арешт яких просить слідчий.
3.Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким керувався.
Дослідивши надані матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, пояснення сторін у справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні останнього необхідно відмовити з наступних підстав.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Так як зазначене у клопотанні майно було використано як знаряддя вчинення злочину, воно є речовими доказами у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2, 3, 5 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а також на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Відповідно до ч.2 ст.100 КПК України Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так, як телефон марки «MEIZU» модель М578H, в корпусі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 та сім-карта мобільного оператора « НОМЕР_3 » були надані добровільно ОСОБА_5 і перебувають у сторони обвинувачення на законних підставах, підстави вважати що майно не буде збережене, відсутні, тому ,як зазначено вище, у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173,100 КПК України слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 по кримінальному провадженню № 0000370 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1