Справа № 632/402/21
провадження № 1-кп/632/72/21

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006 від 06 січня 2021 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Первомайський Харківської області, громадянина України, з професійно технічною освітою, без визначеного місця роботи, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, не одруженого, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 30 травня 2013 року за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки;
за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10 лютого 2016 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до шести років позбавлення волі, звільненого 17 березня 2017 року по відбуттю строку покарання;
якому висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 повторно вчинив незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) за таких обставин.

Так, 01 січня 2021 року (точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалося) обвинувачений ОСОБА_3 в мережі Інтернет побачив оголошення про продаж потерпілою ФОП ОСОБА_6 (надалі-потерпіла) кросівок торгової марки «Аdidas». Отримавши інформацію про можливість оплати товару після отримання, у обвинуваченого ОСОБА_3 виник умисел на заволодіння майном потерпілої - кросівок торгової марки «Аdidas», шляхом вчинення шахрайських дій - зловживання довірою потерпілої.

Цього ж дня, реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_3 здійснив у потерпілого через мережу Інтернет замовлення на придбання кросівок торгової марки «Аdidas», з оплатою після отримання, при цьому, не маючи наміру здійснити оплату.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, 05 січня 2021 року обвинувачений ОСОБА_3 близько 17 год. 25 хв, діючи умисно, повторно, з корисних мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, прибув до відділення № 2 ТОВ «Нова пошта», що розташоване за адресою: Харківська область, м. Первомайський, 4 мікрорайон, будинок № 11, де, зазначивши номер експрес-накладної, отримав своє замовлення для огляду - кросівки торгової марки «Аdidas». У ході огляду свого замовлення, скориставшись зайнятістю працівників ТОВ «Нова Пошта», здійснив заміну надісланих йому кросівок торгової марки «Аdidas», які належали потерпілій, на заздалегідь принесені з собою старі черевики.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 повідомив співробітника відділення « ІНФОРМАЦІЯ_3 » про те, що він своє замовлення забирати не буде, та заволодівши кросівками торгової марки «Аdidas» шляхом зловживання довірою потерпілої, з місця вчинення злочину зник, обернувши вказане майно на свою користь, а в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій майнову шкоду загальним розміром 1310 грн. 00 коп.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене потворно.

15 квітня 2021 року між прокурором Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 472 КПК України, за участю захисника ОСОБА_5 , з наданням потерпілою ОСОБА_6 письмової згоди прокурору на укладання угоди, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з цією угодою прокурор та обвинувачений, представлений захисником ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 190 КК України. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 , згідно з умовами зазначеної угоди беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому злочині.

Сторони угоди погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Сторонами узгоджені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Під час судового розгляду прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 , просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 15 квітня 2021 року.

Вислухавши думку сторін угоди, розглядаючи, у порядку ч. 3 ст. 474 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Статтею 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема щодо нетяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор ОСОБА_4 під час судового розгляду вважала, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК та КК України. Зокрема, дана угода укладена за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_6 , наданої прокурору, потерпілій безпосередньо були роз`яснені вимоги КПК України, і вона погодилася саме на укладання угоди про визнання винуватості, розуміючи що має право на укладання угоди про примирення. Діям обвинуваченого ОСОБА_3 надана правильна правова кваліфікація за ч. 2 ст. 190 КК України. Узгоджене покарання у виді 02 років позбавлення волі за ч. 2 ст. 190 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 під час судового розгляду також просили зазначену угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, що йому інкримінується. Зазначив про те, що він щиро розкаюється у вчиненому, підтвердив обставини вчинення ним злочину, які повністю відповідають обставинам, встановленим органом досудового розслідування. Зокрема, пояснив, що, дійсно, 05 січня 2021 року близько 17 год. 25 хв. шляхом вчинення шахрайських дій заволодів кросівками фірми «Аdidas», розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши власнику майна - ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на суму 1310 грн. 00 коп. З розміром процесуальних витрат 817 грн. 25 коп. згоден. Надав згоду на призначення узгодженої міри покарання. Захисник ОСОБА_5 наполягав на відсутності підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, зазначивши, що ним були роз`ясненні підзахисному усі умови угоди та характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим.

Отже, судом під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд, шляхом заслуховування пояснень сторін угоди, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. Для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Згідно ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлені. Зазначене органом досудового розслідування в якості обставини, що обтяжує покарання, повторне вчинення злочину, суд не бере до уваги, оскільки вчинення обвинуваченим нового злочину є кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 190 КК України.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, не одружений, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , дітей та осіб похилого віку на утриманні немає, зареєстрований та має місце постійного проживання. Відповідно до висновку органу пробації, наданому у досудовій доповіді, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та ризик небезпеки для суспільства, є високим, виправлення без позбавлення може становити небезпеку для суспільства.

Аналізуючи зміст угоди в частині обраного покарання, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим ст. ст. 50, 65-67 КК України, а саме: пропонується в межах встановлених у санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання.

Угода про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 була укладена за письмової згоди потерпілої ОСОБА_6 на укладання відповідної угоди, відповідно до вимог абзацу 2 п. 3 ч. 4. ст. 469 КПК України.

Отже, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а відтак існує наявність усіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Суд також вважає за необхідне відповідно до ст.ст. 118, 122, 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 817 гривень 25 копійок.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 в рамках цього кримінального провадження не застосовувався. Клопотання про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого прокурором не заявлялось, у зв`язку з чим у суду немає правових підстав для його обрання. Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту постановлення вироку, тобто з 16 квітня 2021 року.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 314, 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 15 квітня 2021 року між прокурором Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 472 КПК України, за участю захисника ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту постановлення вироку, тобто з 16 квітня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта загальною сумою 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок.

Речові докази по кримінальному провадженню: кросівки чорного кольору з надписом «Аdidas» 43 розміру, що зберігаються у ВП №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області (квитанція № 279) - повернути потерпілій ОСОБА_6 , як законному власнику;«ДВД» диск з відеозаписом камер спостереження відділення № 2 «Нової пошти» - залишити в матеріалах кримінального провадження; черевики чорного кольору, що зберігаються у ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області (квитанція № 273) - знищити.
Відповідно до вимог статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а для особи, яка тримається під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1