Справа № 504/1039/21
Номер провадження 1-кс/504/290/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.04.2021 рокусмт.Доброслав

Слідчий суддя Комінтернівського районного суду Одеської області ОСОБА_1

розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_2 , що подане його представником адвокатом ОСОБА_3 про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:
31.03.2021 року до Комінтернівського районного суду Одеської області надійшло клопотання ОСОБА_2 , що подане його представником адвокатом ОСОБА_3 про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України.

Вказана заява вмотивована тим, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 0,061 га кадастровий номер: :02:001:0339, реєстраційний номер: 227, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною Інформаційною довідкою. Вказану земельну ділянку ОСОБА_2 набув в процесі звернення стягнення на спадкову масу померлої ОСОБА_4 , яка була боржником, за кредитним договором. №0 від 28.04.2007 року. Право вимоги за вказаним договором заявник набув за договором відступлення права вимоги від 30.01.2015 року. Однак вільно розпорядитися своєю власністю, ОСОБА_2 , не може, оскільки вказане нерухоме майно знаходиться під арештом Прокуратури м. Одеси від 15.01.2010, за заявою від 13.01.2010 року №18/098-42. ОСОБА_2 не є підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному провадженні в якому накладено арешт. Більш того, вказане майно не доказом у кримінальній справі та вказане майно не може бути піддане спеціальній конфіскації, а кримінальна справа N 098 була закрита ще у 2009 році.

Слідчий суддя дослідивши матеріали наданого клопотання виходить із такого.

У главі 10 КПК України «Заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування» перелічено види заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, відповідно до положень ст. 131 цього Кодексу арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Підстави та процедура розгляду клопотання про скасування арешту майна врегульовані нормою статті 174 КПК України, згідно положень якої підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до положень ст. 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Зі змісту означеної норми випливає, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження чи їх скасування, в тому числі скасування арешту майна подається за правилами виключної підсудності за місцем розташування органу, яким проводиться досудове розслідування, а не за місцем знаходження майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що арешт, який просить слідчого суддю скасувати заявник був накладений прокуратурою м. Одеси, кримінальна справа № 098, в межах якої був накладений даний арешт, також була порушена прокуратурою м. Одеси та передана до СУ ГУМВС України. Відтак кримінальна справа, в рамках якого подане дане клопотання, розслідувалася органом досудового розслідування, який знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Комінтернівського районного суду Одеської області, що виключає можливість розгляду даного клопотання Комінтернівським районним судом Одеської області.

При цьому, посилання заявника на ч. 1 ст. 248 КПК України в редакції 1960 року, згідно якої при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом, слідчий суддя також враховує та зауважує, що рішення про закриття кримінальної справи у межах кримінальної справи № 98 ухвалене не Комінтернівським районним судом Одеської області, а Приморським районним судом м. Одеси 20.03.2009 року.

Підсудність - це сукупність юридичних властивостей кримінального провадження, на підставі яких кримінальний процесуальний закон визначає, в якому саме суді і в якому складі суддів має розглядатися і вирішуватися по суті справа. Підсудність виступає процесуальним інститутом, що має велике значення для належного відправлення правосуддя у кримінальному провадженні. Правила про підсудність випливають із основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, засад кримінального провадження, визначених у главі 2 КПК, а також засад організації судової влади, окреслених у розділі 1 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів». Вони безпосередньо ґрунтуються на принципах побудови системи судів загальної юрисдикції, встановлених ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», а саме територіальності, спеціалізації та інстанційності. Порушення правил підсудності належить до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та тягне за собою скасування судового рішення. Стаття 34 КПК України регулює порядок направлення кримінального провадження з одного суду до іншого тільки після надходження до суду обвинувального акту для розгляду по суті за правилами глави 27 та 28 КПК України. Заяви, клопотання, скарги у кримінальних провадженнях на стадії досудового розслідування, які подані до суду (слідчим суддям) з порушенням правил підсудності, не вирішуються шляхом зміни підсудності судом та/або закриття судового провадження. При цьому, ст. 34 КПК України не наділяє суди повноваженнями направляти такі заяви, клопотання, скарги для розгляду з одного суду першої інстанції до іншого.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Таким чином, оскільки питання направлення клопотань, скарг, поданих під час досудового розслідування за підсудністю, КПК України не передбачено, відтак, клопотання про скасування арешту майна слід повернути як таке, що не підлягає розгляду в цьому суді.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 КПК України закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Застосування аналогії процесуального закону, КПК України не передбачено.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про повернення вказаного клопотання заявнику.

Зважаючи на викладене, суд вбачає підстави для застосування аналогії закону, а саме: норми пункту 2 частини 2 статті 304 КПК України щодо повернення скарги, яка не підлягає розгляду в цьому суді.

Окрім того, слідчий суддя звертає увагу і на таке.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року м. Київ справа № 727/2878/19 вказано та повторено такі висновки: «Спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства», «Якщо арешт накладений на майно особи, щодо якої за КПК України 1960 року була порушена кримінальна справа, але надалі постанову про порушення кримінальної справи за тим же процесуальним законом суд скасував, не вирішивши питання про зняття зазначеного арешту, спір про звільнення цього майна з-під арешту слід розглядати за правилами цивільного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 766/21865/17)», «Якщо арешт накладений на майно особи під час досудового розслідування за правилами КПК України 1960 року, ця особа була засуджена, і вирок не виконаний, однак до її засудження інша особа на підставі судового рішення стала власником відповідного майна, то вирішення питання щодо зняття такого арешту здійснюється за правилами кримінального судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 569/4374/16-ц)», «Якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року і такого, що триває, а кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 335/12096/15-ц з урахуванням ухвали про виправлення описки від 3 липня 2018 року, від 17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17 та від 7 листопада 2018 року у справі № 296/8586/16-ц)», «Якщо арешт накладений за КПК України 2012 року на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року(постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 202/5044/17, від 28 листопада 2018 року у справі № 636/959/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 640/17552/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 202/1452/18, від 11 вересня 2019 року у справі № 504/1306/15-ц)».

З матеріалів заяви вбачається, що заявник не був учасником кримінальної справи № 98, що закрита Приморським районним судом м. Одеси 20.03.2009 року на підставі п. 4 ст. 6 КПК України. Кримінальна справа № 98 була розпочата та закрита на підставі норм КПК 1960 року. Заявник став власником земельної ділянки, з якої просить зняти арешт після завершення вищевказаної кримінальної справи.

Отже у даному випадку, окрім підсудності розгляду заяви, заявнику слід детально дослідити питання юрисдикції, з метою вирішення указаного питання судом встановленим законом

Керуючись ст. ст. 132, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 , що подане його представником адвокатом ОСОБА_3 про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1