провадження №: 1-кс/752/8488/20
У Х В А Л А
про арешт майна
28.10.2020 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві, клопотання слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000478, відомості щодо якого 21.10.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді перебуває вищезазначене клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які були вилучені 23.10.2020, під час огляду місця події, за участі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на автомобільній стоянці ТРЦ «Караван» по вул. Луговій в м. Києві.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000478, відомості щодо якого 21.10.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , наказом в.о. начальника Енергетичної митниці Держмитслужби від 10.08.2020 за № 294-с призначений на посаду начальника відділу забезпечення протидії митним правопорушенням Енергетичної митниці Держмитслужби. Митне оформлення вказаних товарів здійснюється відділом митного оформлення «Київ» митного поста «Центральний» за адресою: м. Київ, вул. Світлицького, 28а.

З аналізу митних оформлень даних товарів, що переміщується на адресу декларанта ТОВ «Мозир Україна» встановлено, що до митного контролю надаються документи відповідно до ст.335 МК України, у тому числі зовнішньоекономічний договір (контракт), що підтверджує право володіння, користування та/або розпорядження товарами, а саме за №№ СЕ-МZ/211118 від 21.11.2018, 17-01/20 від 17.01.2020 та SM-060220/MZ від 06.02.2020, а також документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію, а саме договір доручення на надання послуг з декларування вантажів № 2111БР/2018 від 21.11.2018, договір про надання послуг митного брокера №19/03/19-12 від 19.03.2019, договір на митне брокерське обслуговування № 131 від 04.05.2020.

У зв`язку з викладеним, з урахуванням систематичної зміни за вказаний період керівників (директора) вказаної компанії, є підстави вважати що документи подані до митного оформлення можуть бути підробленими, або містять неправдиві відомості що ставить під сумнів їх легітимність.

Відповідно до доповідної записки, в зв`язку з існуванням ризиків незаконного переміщення через митний кордон України та можливим наданням митному органу підроблених документів, які були підставою для переміщення товарів через митний кордон України, отримувачем яких виступає ТОВ «Мозир Україна», вищевказана інформація була внесена до ПІК «Орієнтування» АСМО «Інспектор».

Проте, під час вивчення вказаних документів посадовими особами відділу забезпечення протидії митним правопорушенням встановлено наступну розбіжність, а саме: підпис директора ТОВ «Мозир Україна» ОСОБА_6 на зовнішньоекономічному договорі (контракті) за № СЕ-МZ/211118 від 21.11.2018, який був поданий до митного оформлення, відрізняється від підпису який поставлений на оригіналі зовнішньоекономічного договору (контракту) за № СЕ-МZ/211118 від 21.11.2018.

З урахуванням чого, вищевказані оригінали документів були витребувані від брокеру ОСОБА_7 з метою подальшого їх вивчення та подальшого вилучення відповідно до чинного законодавства. Крім цього, директор ТОВ «Мозир Україна» ОСОБА_8 була усно опитана на підставі ст. 336 МК України по вище вказаним фактам, яку супроводжував представник вказаної компанії - ОСОБА_9 , яким в свою чергу було надано ксерокопію свого паспорта.

У період з 20.10.2020-23.10.2020 у ОСОБА_9 , який назвався представником ТОВ «Мозир Україна», виник злочинний умисел, направлений на пропозицію та надання начальнику відділу забезпечення протидії митним правопорушенням Енергетичної митниці Держмитслужби ОСОБА_5 неправомірної вигоди за вчинення останнім в інтересах ОСОБА_9 дій з використанням влади, а саме: за не складання протоколу про порушення митних правил стосовно посадових осіб ТОВ «Мозир Україна» відповідно до митної декларації № UA 903020/2020/020747 від 16.10.2020.

У зв`язку з чим, начальник відділу забезпечення протидії митним правопорушенням Енергетичної митниці Держмитслужби ОСОБА_5 , який є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, отримавши від ОСОБА_9 пропозицію щодо неправомірної вигоди, відмовився від неї та письмово повідомив про пропозицію неправомірної вигоди спеціаліста у сфері запобігання, виявлення та протидії корупції Енергетичної митниці Держмитслужби.

23.10.2020, під час огляду місця події, за участі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на автомобільній стоянці ТРЦ «Караван» по вул. Луговій в м. Києві було виявлено та вилучено у останнього грошові кошти в сумі 1000 доларів США.

Враховуючи те, що вилучені грошові кошти були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, а також містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і в подальшому вказані грошові кошти визнано, в порядку ст.98 КК України, речовим доказом у кримінальному провадженні №0000478.

В судове засідання слідчий не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. До початку розгляду клопотання подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив його задовольнити. При цьому, з метою недопущення приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення вищевказаних грошових коштів, просив розглянути вказане клопотання без виклику захисника підозрюваного.

Слідчий суддя, у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України, визнав за можливе провести розгляд цього клопотання без виклику захисника підозрюваного з метою недопущення приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення речових доказів по кримінальному провадженню, а також їх незаконного відчуження, тобто з метою виконання завдань та забезпечення накладення арешту майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 КПК України під час судового розгляду та у випадках, передбачених цим Кодексом, під час досудового розслідування забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Положеннями ч. 1 ст. 107 КПК України визначено, що рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію.

Враховуючи вищевказані положення КПК України, слідчий суддя вважає за можливо розглянути клопотання за відсутності слідчого, захисника підозрюваного та без фіксування судового засідання за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів.

Слідчий суддя, вивчивши вказане клопотання та додані до нього документи, вважає необхідним задовольнити клопотання, виходячи з наступного.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений, у встановленому цим Кодексом порядку, на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до п.п. 1,3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Разом з тим, постановою слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 від 23.10.2020, вказані грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000478.

Положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, вказані грошові кошти відповідають вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України і визнано, у встановленому закону порядку, речовими доказами.

Слідчий суддя, у відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна враховує правові підстави для арешту майна, а саме те, що вказані грошові кошти можуть бути об`єктом кримінальних протиправних дій та є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а тому вважає необхідним накласти арешт на вказані грошові кошти.

Слідчий суддя, враховуючи наявність достатніх даних, які вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, обставин вчинення кримінального правопорушення, наслідки, правові підстави для накладення арешту, вважає клопотання слідчого обґрунтованим, оскільки у разі не накладення арешту на вказані речі може призвести до непередбачуваних наслідків, у тому числі до приховування, пошкодження, зникнення, втрати, знищення речових доказів по кримінальному провадженню.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у ході досудового розслідування виникла обґрунтована необхідність у накладенні арешту на вказані грошові кошти з метою збереження речових доказів, а також забезпечення можливої конфіскації майна, у зв`язку із цим клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню, до скасування арешту у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000478, відомості щодо якого 21.10.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, на грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які були вилучені 23.10.2020, під час огляду місця події, за участі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на автомобільній стоянці ТРЦ «Караван» по вул. Луговій в м. Києві.

Ухвала виконується негайно слідчим та прокурором.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1