Справа № 204/3849/21
Провадження № 1-кс/204/983/21
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю слідчого ОСОБА_4 ,

за участю заявника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження та скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2021 року до суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження та скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Управління СБУ у Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000056 від 03.07.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.201 КК України. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2020 року по справі №932/49/20 клопотання старшого слідчого ОСОБА_8 про накладення арешту було задоволено в повному обсязі, накладено арешт на тимчасово вилучене 25 грудня 2019 року при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно. Вважає, що на даний час відсутні підстави арешту грошових коштів та майна, вилучених під час проведення 25.12.2019 року обшуку, такі грошові кошти та майно підлягають поверненню їх володільцю ОСОБА_7 , а кримінальне провадження №0000051 від 03.07.2019 року, підлягає закриттю на підставі ч.9 ст.284 КПК України, а саме у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України.
У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 просив скасувати арешт майна та закрити кримінальне провадження №0000051.
Слідчий, прокурор у судовому засіданні, кожний окремо, заперечували проти задоволення даного клопотання, та зазначили, що строки досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні не сплили та зазначене в клопотання майно є речовими доказами в даному кримінальному провадженні, яке на сьогоднішній день триває, а тому з метою їх збереження потреба в арешті на даний час не відпала.
Вислухавши думку учасників справи, вивчивши подане клопотання та додані до нього матеріали, вважаю за необхідне у задоволенні клопотання відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить:
1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;
2) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.
В ході судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що 26.06.2020 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.201 КК України, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051, та як вбачається з копії витягу самостійне виявлення слідчим кримінального правопорушення. Зазначене підтверджено копією рапорту про виявлення кримінального правопорушення від 26.06.2020.
Санкцією статті передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Відповідно до ст.12 КК України, зазначене прирівнюється до особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч.2 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Виходячи з того, що строком досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину є вісімнадцять місяців, то строк досудового розслідування закінчується 26.12.2021 року.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в частині закриття кримінального провадження №0000051 не підлягає задоволенню.
Щодо клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про скасування арешту майна, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до чч.1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Виходячи з п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2020 року, було накладено арешт на влучене 25 грудня 2019 року при проведенні обшуку у будинку по АДРЕСА_1 , майно, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування ним.
Як вбачається з клопотання, в тому числі, і про скасування арешту майна, заявник як на підставу для скасування арешту посилається на те, що на даний час потреба в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження відпала.
У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 січня 2020 року арешт на майно було накладено з метою збереження речових доказів.
Також, заявником у клопотанні не доведена відсутність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а саме, що у випадку скасування арешту на майно, воно не буде відчужено третім особам, знищено або приховано.
Вирішуючи питання про скасування арешту на грошові кошти, слідчий суддя виходить із наступного.
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебувають у шлюбі з 29 вересня 2017 року, а отже набуте ними майно, в тому числі, від підприємницької діяльності, є предметом спільної сумісної власності подружжя, а не особистою власністю кожного із них окремо.
ОСОБА_7 не надано безперечних доказів того, що грошові кошти є її особистою власністю, що вони отримані нею у дар чи спадок, внаслідок продажу того майна, яке є особистою приватною власністю. Санкція ч.2 ст.201 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років із конфіскацією майна, що виправдовує обмеження права власників майна та накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна.
Слідчим суддею також було встановлено існування обставин, які підтверджують, що незастосування заборони відчуження, розпорядження майном може призвести до його втрати, передачі майна.
Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Дослідивши клопотання про скасування арешту та додані до нього копії документів, слідчий суддя дійшов висновку, що адвокатом ОСОБА_5 не доведено, що арешт на майно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 накладено необґрунтовано, зокрема, не спростовано вищевказану позицію слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, а також те, що незастосуванння арешту вищевказаного майна може привести до ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, у тому числі ризиків втрати, відчуження цього майна.
Слідчий суддя враховує те, що на час розгляду клопотання адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 30.06.2020 року здійснюється, а тому, в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження потреба не відпала, а адвокатом у поданому клопотанні та судовому засіданні не доведено протилежного.
З огляду на наведене, слідчий суддя вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про скасування арешту майна є необґрунтованим та не доведено, що відпала необхідність в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання і в цій частині.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 219, 284, 309, 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження та скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1