Провадження № 1-КП/932/106/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

судом присяжних:

головуючого судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

присяжних (основних) ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_5

присяжної (запасної) ОСОБА_6

при секретарі судового засідання ОСОБА_7

за участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро клопотання прокурора щодо продовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0001712, та клопотання про зміну запобіжного заходу:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця п.Безверхове Хасанського району Приморського краю Російської Федерації, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115 КК України та ч.3 ст.289 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0001712 відносно ОСОБА_10 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень за п.6, ч.2 ст.115 КК України та за ч.3 ст.289 КК України.

У судовому засіданні прокурор вважав за необхідне продовжити відносно ОСОБА_10 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ОСОБА_10 скоєно особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі, у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, а тому існують ризики переховування обвинуваченого від суду, впливу на свідків, вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Заперечував проти клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт з електронним браслетом.

Потерпілий підтримав думку прокурора та заперечував проти зміни обвинуваченого запобіжного заходу.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора, оскільки обвинувачений ОСОБА_10 має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, тривалий час, з 18.06.2017 року утримується під вартою в неналежних умовах, які на його погляд є тортурами. Дані обставини свідчать про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав доводи свого захисника та заперечував проти клопотання прокурора.

Вислухавши учасників процесу, суд вважає необхідним клопотання сторони захисту залишити без задоволення, клопотання прокурора задовольнити та продовжити застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з тих підстав, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховувались судом при обранні обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час розгляду у суді кримінального провадження не відпали.

Так, станом на 11 лютого 2021 року, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 спливає 13 лютого 2021 року, судовий розгляд справи триває, а наступна дата судового засідання призначена поза межами строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

При цьому, ОСОБА_10 звинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, що посягає на найвищі соціальні цінності як то недоторканість життя та здоров`я людини, від якого настали тяжкі непоправні наслідки - смерть людини, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, в тому числі і довічне, а тому усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, ОСОБА_10 може залишити місце мешкання та переховуватися від суду.

Окрім цього, ОСОБА_10 офіційно не працював, будь-якого доходу не отримував, обвинувачується також у скоєнні умисного кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним заволодінням транспортного засобу, поєднаного з насильством, що свідчить про відсутність у обвинуваченого стримуючих факторів від вчинення інших злочинів, що також дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику вчинення ОСОБА_10 інших кримінальних правопорушень.

Також, з урахування того, що судовий розгляд у справі ще триває, існує висока вірогідність впливу з боку обвинуваченого на свідків, анкетні дані яких, та їх місця проживання йому відомі, а їх покази можуть мати суттєве значення для об`єктивного розгляду кримінального провадження, у зв`язку із чим є реальним ризик незаконного впливу на вказаних осіб з боку ОСОБА_10 .

Оцінюючи вищевказані обставини, суд приймає до уваги, що хоча тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Суд враховує характер кримінальних правопорушень, вчинених обвинуваченим ОСОБА_10 , які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства та те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Суд вважає, що ризики того, що ОСОБА_10 може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення та незаконно впливати на свідків, на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, та враховуючи зміст пред`явленого звинувачення ОСОБА_10 , а також тяжкість кримінальних правопорушень, характер та обставини протиправних дій, в яких він обвинувачується, виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_10 під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, не зможе забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_10 .

Посилання захисника як на підставу, яка обґрунтовує зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, на те, що ОСОБА_10 тривалий час утримується в ДУВП в неналежних умовах, які на його думку є тортурами, суд не вважає підставою для зміни запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт, так як тривалий розгляд справи пов`язаний з її складністю, кількістю учасників та їх процесуальною поведінкою в даному судовому провадженні, а забезпечення належних умов для осіб, які утримуються під вартою в умовах слідчих ізоляторів, не відноситься до компетенції суду.
Крім цього, суд вважає, що не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу міцні соціальні зв`язки обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки їх наявність та міцність, а також дані, що характеризують особу, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та подальшого продовження запобіжного заходу ОСОБА_10 , оскільки такі обставини існували і на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він звинувачується та жодним чином не виступали стримуючим фактором в його поведінці.

На підставі викладеного, суд вважає доцільним продовжити застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 193-194, 331, 370-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_13 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів задовольнити.

Продовжити застосування ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11 квітня 2021 року, включно.

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Головуючий суддя ОСОБА_1