Справа № 524/1917/21
Провадження № 1-кс/524/1031/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2021 року слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Полтавській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 09 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.200 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника СВ відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Полтавській області майор поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 09 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.200 КК України. Клопотання погоджене з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що 08.01.2021 о 17 год. 45 хв., невстановлена особа, шляхом пошкодження скла вхідної двері, проникла до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , звідки вчинила крадіжку майна, а саме: Mac Book Pro 15-inch No А1707, iPad Air 2019, Sony Playstation, телевізору LG сірого кольору, MacBook Air Silver, чим спричинила власнику ОСОБА_5 , матеріальну шкоду.

За даним фактом відомості внесені до ЄРДР за №0000006 від 06.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, відповідно до ухвали слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області 06.04.2021 року, було проведено обшуки домоволодінь за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , території яких мають одну спільну огорожу, власником яких є ОСОБА_6 .

Під час проведення вказаних обшуків було виявлено, оглянуто та вилучено наступну техніку: 4 комп`ютери невідомої марки, 2 з яких без корпусу та 2 в корпусі чорного кольору; 5 комп`ютерних пристроїв невідомої марки, 3 з яких в корпусі чорного кольору та 2 без корпусу, 2 роутери марки «Укртелеком» SIN: та SIN: D000(00009CD24B5F5DA9, світч марки «HP» модель SIN: SN709SD0WWQ; 1 комп`ютерний пристрій без корпусу невідомої марки; 1 пристрій без корпусу; 10 комп`ютерних пристроїв невідомої марки, 5 з яких у корпусах чорного кольору та 5 без корпусів; 1 роутер марки «TP-Link»; 2 світча марки «D-Link»; 1 випрямляч напруги марки «AFC», які на момент обшуку були під`єднані до електромережі та мережі Інтернет.

У рапорті оперативного працівника КРУП ГУНП в Полтавській області вказується, що за допомогою вказаної техніки можливо вчиняється кримінальне правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 200 КК України, тобто підробка документів на переказ, платіжних карток чи інших засобів доступу до банківських рахунків, електронних грошей, а так само придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту підроблених документів на переказ, платіжних карток або їх використання чи збут, а також неправомірний випуск або використання електронних грошей.

За даним фактом відомості були внесені до ЄРДР за №0000114 від 07.04.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 200 КК України.

Прокурором Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області матеріали досудового розслідування, які було внесені до ЄРДР за №0000006 та №0000114, було об`єднано в одне провадження за №0000006.

Вищевказані вилучені комп`ютерні пристрої, роутери та випрямляч напруги було визнано в якості речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Посилаючись на те, що вилучене майно, у розумінні ст. 98 КПК України, є об`єктами, які зберігають на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а отже є речовими доказами у даному кримінальному провадженню, слідчий просить накласти арешт з метою запобігання його пошкодженню, перетворенню та відчуженню, знищенню інформації, яка зберігається на електронних носіях та проведення необхідних слідчих дій.

Слідчий ОСОБА_7 подане клопотання підтримав, просить його задовольнити з підстав, розглянути справу у відсутність.

Представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 проти задоволення клопотання заперечував, просив у його задоволенні відмовити, надав клопотання про розгляд справи у відсутність.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що СВ відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000006 від 09 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.200 КК України.

Ухвалами слідчого судді від 09.03.2021 року слідчим, які здійснюють досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, надано дозвіл на проведення обшуку будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_2 та будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , що належать ОСОБА_6 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання майна, яке здобуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, та яке може бути доказом під час судового розгляду, а саме: Mac Book Pro 15-inch № А 1707, iPad Air 2019, Sony Playstation (чорного кольору), телевізору LG сірого кольору, MacBook Air Silver, з можливістю їх вилучення.

Відповідно до протоколу обшуку від 06.04.2021 року слідчим ОСОБА_7 у ОСОБА_6 вилучено наступне майно: 4 комп`ютери невідомої марки, 2 з яких без корпусу та 2 в корпусі чорного кольору; 5 комп`ютерних пристроїв невідомої марки, 3 з яких в корпусі чорного кольору та 2 без корпусу, 2 роутери марки «Укртелеком» SIN: та SIN: D000(00009CD24B5F5DA9, світч марки «HP» модель SIN: SN709SD0WWQ; 1 комп`ютерний пристрій без корпусу невідомої марки; 1 пристрій без корпусу; 10 комп`ютерних пристроїв невідомої марки, 5 з яких у корпусах чорного кольору та 5 без корпусів; 1 роутер марки «TP-Link»; 2 світча марки «D-Link»; 1 випрямляч напруги марки «AFC», які на момент обшуку були під`єднані до електромережі та мережі Інтернет.

Постановою від 07 квітня 2021 року слідчим вказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Як вбачається з клопотання про накладення арешту, слідчий посилається на те, що вказане у клопотанні майно, має доказове значення у кримінальному провадженні, а відтак, з метою запобігання його пошкодженню, перетворенню та відчуженню, знищенню інформації, яка зберігається на електронних носіях, виникла необхідність у накладенні арешту на дане майно .

Положенням ст.131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з положеннями статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що кримінальне провадження порушено за фактом крадіжки майна, власником якого є ОСОБА_5 , та за фактом можливого вчинення за допомогою комп`ютерної техніки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі "Беєлер проти Італії" N 33202/96, п. 107, рішення у справі «Серявін та інші проти України» № 4909/04 ,п. 39).

Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

Такі висновки суду узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі Смирнов проти Росії було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку відсутні підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження необхідності накладення арешту на вказане у клопотанні майно, а також доказів того, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Долучена до клопотання слідчого постанова про визнання майна речовим доказом від від 07.04.20221 року є формальною, оскільки за своїм змістом не містить даних на підтвердження того, що майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України.

Посилання органу досудового розслідування щодо того, що, можливо, за допомогою комп`ютерної техніки та іншого майна, яке було вилучено в ході обшуку у ОСОБА_6 , вчиняється кримінальне правопорушення, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджено жодними належними доказами.

За таких обставин, у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 168,170-173, 309, 369-372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Полтавській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 09 січня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.200 КК України, відмовити.

Майно, вилучене під час обшуку 06.04.2021 року, а саме: 4 комп`ютери невідомої марки, 2 з яких без корпусу та 2 в корпусі чорного кольору; 5 комп`ютерних пристроїв невідомої марки, 3 з яких в корпусі чорного кольору та 2 без корпусу, 2 роутери марки «Укртелеком» SIN: та SIN: D000(00009CD24B5F5DA9, світч марки «HP» модель SIN: SN709SD0WWQ; 1 комп`ютерний пристрій без корпусу невідомої марки; 1 пристрій без корпусу; 10 комп`ютерних пристроїв невідомої марки, 5 з яких у корпусах чорного кольору та 5 без корпусів; 1 роутер марки «TP-Link»; 2 світча марки «D-Link»; 1 випрямляч напруги марки «AFC», повернути власнику ОСОБА_6 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1