У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/976/21

№ 1-кп/183/951/21

24 червня 2021 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000310 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мишурін Ріг, Верхньодніпровського р-ну, Дніпропетровської обл., громадянина України, з вищою освітою, розлученого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, пенсіонера за інвалідністю третьої групи загального захворювання, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника потерпілих ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 22 лютого 2021 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підготовче судове засідання по якому було призначено на 26.02.2021 року, однак не було проведено в строк відповідно до вимог ст. 314 КПК України у зв`язку з неявкою учасників судового процесу в судове засідання, та було відкладено з цих підстав, тому підготовче судове засідання проведено 24.06.2021 року.

Прокурор ОСОБА_4 вважає необхідним призначити кримінальне провадження до розгляду, оскільки підстав для закриття провадження не має, також заявив клопотання про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 не заперечував щодо призначення обвинувального акту до розгляду, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому з тих підстав, що останній працює. Вважав можливим застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував щодо призначення обвинувального акту до розгляду, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо обрання йому запобіжного заходу, підтримав думку свого захисника.

Представник потерпілої ОСОБА_7 не заперечував щодо призначення обвинувального акту до розгляду, підтримав клопотання прокурора та в свою чергу просив доповнити клопотання прокурора та зобов`язати обвинуваченого здати свій паспорт для виїзду за кордон на зберігання.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала щодо призначення обвинувального акту до розгляду, підтримала думку свого представника.

Крім того, потерпіла ОСОБА_6 заявила клопотання про залучення Служби у справах дітей взамін законного представника для участі у справі під час судового розгляду.

Представник потерпілої ОСОБА_7 просив залучити Службу у справах дітей на стадії судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 кожен окремо не заперечували проти задоволення клопотання потерпілої.

Дослідивши обвинувальний акт, суд вважає його таким, що відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження немає.

Суд вислухавши думку учасників процесу, вважає можливим призначити провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю учасників процесу та відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_8 з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Домашній арешт є одним із запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, що відповідно до ст.181 КПК України полягає у забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні даного питання, суд керується тим, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Також, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Натомість, клопотання містить лише формальне посилання на обставини, наведені у ст. 177 КПК України, і їх перерахування.

Суд вважає, жодним чином не доведеним та необґрунтованим посилання у клопотанні на такі ризики, як можливість обвинуваченого ОСОБА_3 переховуватись від суду.

Крім того, такі твердження прокурора про наявність зазначеного ризику не відповідають вимогам КПК України, де зазначено, що в клопотанні повинен міститися виклад обставин, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність ризику, зазначеного у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.

Разом з тим, відмова у задоволенні клопотання обумовлена тим, що сторона обвинувачення не довела наявність ризику у кримінальному провадженні, що, в свою чергу, є обов`язковим критерієм при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Отже ризик, на існування якого посилався прокурор, не знайшов свого підтвердження під час розгляду клопотання. Суд, також взяв до уваги належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час розгляду справи у суді. Відсутність міцних соціальних зв`язків в даному випадку не є вирішальним фактором, який би переконливо свідчив про реальність ризику переховуватися від суду.

Окрім цього, згідно матеріалів кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 прокурором було затверджено 11.02.2021 року. 12.02.2021 року супровідним листом зазначений обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування направлено до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Зазначені матеріали надійшли до суду 22.02.2021 року.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування 04.02.2021 року на стадії досудового розслідування ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Строк дії даного запобіжного заходу сплинув 14.02.2021 року. Тобто, в момент направлення обвинувального акту 12.02.2021 року до суду, прокурор не звернувся з відповідним клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Отже, 22.02.2021 року, обвинувальний акт надійшов до суду після спливу дії запобіжного заходу, що вказує на те, що прокурор не вбачав підстав для застосування відповідних заходів забезпечення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 .

Крім того, за час знаходження справи в провадженні суду, тобто з 22.02.2021 року по день розгляду клопотання, яке було заявлене прокурором 24.06.2021 року, стороною обвинувачення так і не надано жодного підтвердження порушення обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає необхідним відмовити у застосуванні щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Щодо клопотання потерпілої ОСОБА_6 про залучення Служби у справах дітей взамін законного представника, суд зазначає таке.

Оскільки кримінальним процесуальним законом не встановлено спеціальних правил для визначення кола осіб, які можуть бути законним представником неповнолітнього потерпілого, суд враховуючи, що законодавцем фактично аналогічно врегульовано питання законного представника як потерпілого (ч. 2 ст. 59 КПК України), так і законного представника та обвинуваченого, приходить до висновку, що застосуванню в даному випадку підлягають застосуванню ч. 2 ст. 44, КПК України

За положеннями ч. 2 ст. 44 КПК України як законні представники можуть бути залучені батьки (усиновлювачі), а в разі їх відсутності - опікуни чи піклувальники особи, інші повнолітні близькі родичі чи члени сім`ї, а також представники органів опіки і піклування, установ і організацій, під опікою чи піклуванням яких перебуває неповнолітній, недієздатний чи обмежено дієздатний.

Приписами ч. 3 ст. 44 КПК України встановлено, що про залучення законного представника слідчий, прокурор виносить постанову, а слідчий суддя, суд - постановляє ухвалу, копія якої вручається законному представнику.

Таким чином, оскільки потерпілий ОСОБА_9 є малолітнім на час розгляду справи, а враховуючи те, що його мати також визнана потерпілою по цій справі, тому суд з метою недопущення порушення прав дитини приходить до висновку про необхідність залучення Служби у справах дітей Новомосковської міської ради у якості законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 .

На підставі викладеного, керуючись ст.177, 178, 181, 314, 315 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 286 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13.05 годину 01 липня 2021 року в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за участю учасників процесу.

У задоволенні клопотання прокурора щодо застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Залучити Службу у справах дітей Новомосковської міської ради у якості законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1