Справа № 686/1980/21
Провадження № 1-кс/686/2513/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про катування та інші серйозні порушення прав громадян з боку правоохоронних органів Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малин Житомирської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0000010,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор першого відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про катування та інші серйозні порушення прав громадян з боку правоохоронних органів Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілих та свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши думку прокурора, яка наполягає на задоволенні клопотання, підозрюваного та його захисника, які просили обрати більш м`який запобіжний захід, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 15.01.2021 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України.

01.03.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України, а саме про те, що він «перебуваючи на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП у Житомирській області, діючи всупереч вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 21, 28, 29 Конституції України, статей 1, 2, 3, 6 підпунктів 1, 2 та 4 статті 7, пункту 1 статті 8, пункту 3 статті 11, пунктів 1, 2 статті 18, статі 43, пункту 10 статті 45, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» умисно, за попередньою змовою зі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими невстановленими на цей час особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, заподіяли фізичне та моральне страждання шляхом нанесення побоїв та інших насильницьких дій потерпілому ОСОБА_8 та потерпілому ОСОБА_9 з метою примусити їх вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати від них відомості та визнання, за таких обставин.

14.01.2021 о 11.58 год. до ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП у Житомирській області з відділу служби «102» управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування головного управління Національної поліції України Житомирської області надійшло повідомлення жителя с. Пиріжки Коростенського району Житомирської області ОСОБА_6 про те, що напередодні невідома особа незаконно заволоділа належним йому транспортним засобом марки «MAZDA-323», номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору.

Того ж дня ОСОБА_6 розмістив у соціальній мережі «Фейсбук» повідомлення про викрадення свого автомобіля. Внаслідок чого ввечері він отримав інформацію, що його автомобіль знаходиться поблизу села Головки.

З метою перевірки отриманої інформації про місцезнаходження свого зниклого автомобіля ОСОБА_6 зорганізувався з ОСОБА_7 та іншими невстановленими на цей час особами та на двох автомобілях, один з яких належав ОСОБА_7 (марка «GREAT WALL HOVER, номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору) вирушили у напрямку села Головки.

Приблизно о 19.30 год. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 та іншими невстановленими на цей час особами, побачили на польовій дорозі між селами Маклаївка та Головки гр. ОСОБА_8 та гр. ОСОБА_9 , які йшли у напрямку села Маклаївка. Оскільки потерпілі були неподалік від викраденого автомобіля, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інші невстановлені на цей час особи вирішили, що вони причетні до його викрадення.

Внаслідок чого у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших невстановлених на цей час осіб виник злочинний умисел на катування потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тобто на заподіяння їм фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв та вчинення інших насильницьких дій з метою примусити потерпілих зізнатися у викраденні автомобіля ОСОБА_6 .

З метою реалізації злочинного умислу на катування потерпілих, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інші невстановлені на цей час особи зупинили автомобілі біля потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вийшли та почали наносити потерпілим удари по різним частинам тіла. Внаслідок чого потерпілий ОСОБА_9 , а згодом і потерпілий ОСОБА_8 впали на землю, закриваючи голову руками, після чого нападники продовжували їх бити по голові та іншим частинам тіла ногами та руками, вимагаючи зізнатися у викраденні автомобіля та погрожуючи фізичною розправою.

Незважаючи на категоричне заперечення потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 своєї участі у незаконному заволодінні автомобілем, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інші невстановлені на цей час особи продовжували їх катувати.

Після подолання супротиву потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 внаслідок їх катування, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інші невстановлені на цей час особи примусили потерпілих стати на коліна, що спричинило потерпілим подальше моральне страждання.

Близько 20.00 год. ОСОБА_6 засобом мобільного зв`язку, зателефонував до невстановленого на даний час працівника ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області та повідомив, що він затримав осіб, які, як він вважає, причетні до викрадення його автомобіля, однак відмовляються це визнати.

Доставити затриманих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області було доручено ОСОБА_4 . Після отримання вказаного доручення у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на продовження катування затриманих потерпілих задля отримання від них зізнання у викраденні автомобіля.

Приблизно о 20.15 год. вечора ОСОБА_4 прибув на місце події у складі екіпажу ГРПП «ГІДРАТ 0964». Після того як ОСОБА_4 вибіг з автомобіля та побачив потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зі слідами катування на обличчі, які стояли на колінах під повним фізичним контролем ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших невстановлених на цей час осіб, він почав реалізовувати спільний з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочинний умисел на подальше катування потерпілих з метою отримання від них зізнання у викраденні автомобіля.

З метою спричинення фізичного та морального страждання, а також виникнення у потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відчуття страху за своє життя, задля отримання від них зізнання у вчиненні викрадення автомобіля, ОСОБА_4 хутко підбіг до потерпілого ОСОБА_8 , раптово дістав пістолет, перезарядив його та приставив до голови потерпілого і зі словами «Де машина?» спустив гачок пістолету одночасно штовхаючи пістолетом голову потерпілого. Після чого у відповідь на репліку потерпілого ОСОБА_8 «Що ти робиш?» вдарив потерпілого рукояткою пістолета по голові, таким чином об`єднавши зусилля із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 для досягнення єдиного спільного злочинного результату. Після вказаної репліки ОСОБА_8 до ОСОБА_4 інший невстановлений на цей час чоловік, який стояв поряд з потерпілим ОСОБА_8 , вдарив потерпілого ногою по голові та зауважив, що потерпілий має шанобливо розмовляти з поліцейським.

Приблизно о 21.00 год. 14.01.2021 потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були доставлені ОСОБА_4 до ВП № 1 Коростенського РУП ГУНП у Житомирській області».

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення зокрема підтверджується: заявою ОСОБА_8 від 15.01.2021 про вчинення злочину, заявою ОСОБА_9 від 15.01.2021 про вчинення злочину, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 20.01.2021, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 20.01.2020, протоколами пред`явлення потерпілому ОСОБА_9 осіб для впізнання за фотознімками від 19.02.2021, висновком експерта № 19/21 комісійної судово-медичної експертизи стосовно ОСОБА_9 від 17.02.2021, висновком експерта № 18/21 комісійної судово-медичної експертизи стосовно ОСОБА_8 від 17.02.2021.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи. Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, з наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Разом з тим, вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки прокурором не наведено підстав, які б дали беззаперечні підстави суду вважати, що ОСОБА_4 має намір ухилятися від слідства, адже лише тяжкість можливого покарання при можливому визнанні підозрюваного винним не може свідчити про існування вказаного ризику відповідно до вимог закону.

У своїй практиці ЄСПЛ наголошує, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці імовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

У справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребує позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Враховуючи початковий етап розслідування кримінального провадження, вважаю, що існують ризики впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Аналізуючи особу підозрюваного слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 не працевлаштований, має постійне місце проживання, раніше не судимий, одружений.

За місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони. Нагороджувався 04.07.2019 грамотою Малинської міської ради за сумлінне виконання службових обов`язків, професіоналізм, ініціативу та наполегливість у справі захисту прав та свобод малинчан; у 2020 році отримував подяку від Малинської міської ради за сумлінне виконання службових обов`язків, професіоналізм, ініціативу та наполегливість у справі захисту прав та свобод малинчан.

За таких обставин по справі, приходжу до висновку про наявність визначених ст. 177 КПК України ризиків: незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст. 178 КПК України, обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, адже саме такий запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Виконання вказаного запобіжного заходу контролюється правоохоронним органом, що убезпечує можливість виходу з місця проживання та відповідно, мінімізує можливі контакти зі потерпілими та свідками, запобігає ризику впливу на них.

При цьому слідчий суддя враховує міцність соціальних зв`язків підозрюваного та наявність у нього постійного місця проживання, а також те, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Однак вищезгадані обставини, які встановлені в ході судового розгляду, не є такими, які б давали можливість обрати більш м`який запобіжний захід.

Водночас, на підозрюваного необхідно покласти відповідні обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.

Строк домашнього арешту слід визначити в межах строку досудового розслідування до 29.04.2021.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 29 квітня 2021 року включно, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утриматись від спілкування із свідками та потерпілими не інакше як в присутності слідчого, прокурора, судді;

- здати на зберігання слідчому у даному кримінальному провадженні свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України.

Ухвала діє до 29 квітня 2021 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 04.03.2021 року.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1