ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В період часу з грудня 2018 року по 13 січня 2019 року, точну дату встановити не надалось можливим, працюючи на посаді бармена-адміністратора в кафе «Лапша», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 17-А, будучи обізнаним про місце сховище грошових коштів, вирішив заволодіти грошовими коштами ОСОБА_8 , після закінчення робочої зміни.
Так, 13 січня 2019 о 03 годині 10 хвилин ОСОБА_3 , керуючись прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, визначив об`єктом свого злочинного посягання майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: грошові кошти, що знаходились в металевому сейфі під столом в залі кафе «Лапша», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Космонавтів, 17-А. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, упевнившись, що його дії залишаються непомітними, ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу, скориставшись ключем від дверей, що був у його розпорядженні, зайшов до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому він вимкнув сигналізацію, після чого будучи обізнаним про місце сховище грошових коштів, підійшов до столу під яким перебував сейф, та скориставшись ключем від сейфа, який знаходився в вазі на столі, відкрив вказаний сейф звідки таємно викрав 2000 гривень, які поклав до правої кишені власної куртки, одягнену на нього.
Після чого ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 2000 гривень.
Крім того, у невстановлений час та місці, ОСОБА_3 з метою незаконного заволодіння майном ОСОБА_6 , вступив в попередню змову з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, розподіливши між собою заздалегідь обумовлені ролі у спільному злочинному умислі наступним чином.
30 січня 2019 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , прибула до будинку АДРЕСА_3 , де її зустрів ОСОБА_3 , та запросив до своєї квартири, де в свою чергу на них очікувала особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження.
В подальшому, ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, реалізуючи спільний злочинний умисел на незаконне заволодіння майном ОСОБА_6 , діючи умисно, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, повідомили ОСОБА_6 завідомо неправдиві відомості про те, що вони нібито являються працівниками Малиновського ВП в м. Одесі, та з метою гарантування її подальшого прибуття до Малиновського ВП в м. Одесі, для проведення нібито процесуальних дій, вмовили надати в якості застави золоті вироби, які належали останній, таким чином ввівши її в оману, заздалегідь не маючи наміру повернення зазначеного майна.
При цьому, ОСОБА_6 , вважаючи, що ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, є працівниками Малиновського ВП в м. Одесі, та будучи впевненою в доброчесності їх намірів, не підозрюючи їх злочинних дій, погодилася та передала останнім свої золоті вироби, а саме: золотий ланцюжок вагою 2,6 г., з кулоном у вигляді серця вагою 0.97 г., та золоту каблучку вагою 2,36 г.
Після чого, ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, з отриманими золотими виробами з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 5 000 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень викладених в обвинувальних актах та пояснив, що він працював на посаді бармена-адміністратора в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де 13 січня 2019 з металевого сейфу під столом в залі кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », викрав належні ОСОБА_8 2000 гривень. Крім того, 30 січня 2019 року запросив ОСОБА_6 , до своєї квартири, де він та його знайомий повідомили ОСОБА_6 про те, що вони являються працівниками Малиновського ВП в м. Одесі, та з метою гарантування її подальшого прибуття до Малиновського ВП в м. Одесі, для проведення процесуальних дій, вмовили її надати в якості застави золоті вироби, які належали останній. Після чого, він та його знайомий, отримані золоті вироби здали до ломбарду. У скоєному щиро покаявся.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальних актах, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 в інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дії ОСОБА_3 кваліфікує:

-за епізодом від 13 січня 2019 року, - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто за ч. 1 ст. 185 КК України;

-за епізодами від 30 січня 2019 року, - як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто за ч. 2 ст. 190 КК України;

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень (за епізодом від 13 січня 2019 року, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України на момент вчинення відповідно до ст. 12 КК України був злочином середньої тяжкості, а на теперішній час є кримінальним проступком та за епізодами від 30 січня 2019 року, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином), особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує визнання обвинуваченим вини, щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_3 має на утриманні дитину 2020 р.н., постійне місце проживання та реєстрації, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, раніше не судимий.

На підставі викладеного, при наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, а саме: визнання обвинуваченим вини та щире каяття, та відсутність обставин, що його обтяжують, з урахуванням особи обвинуваченого те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності та враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим діянь, обставини їх вчинення, фактично спричинені наслідки кримінальних правопорушень, та враховуючи його поведінку після вчинення кримінальних правопорушень, та під час судового розгляду, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, добровільно, своєю активною поведінкою сприяв з`ясуванню обставин вчинення даних кримінальних правопорушень, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, та добровільно відшкодував спричинену кримінальними правопорушеннями матеріальну шкоду, суд вважає, що йому необхідно призначити покарання в межах санкцій ч.1 ст.185, у виді обмеження волі та ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України та принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, при цьому враховуючи вказані обставини справи, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_3 , можливе без відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що на переконання суду буде справедливим та співмірним із тяжкістю вчинених кримінальних правопорушень та особою винного.
Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 5, 65, 68, 70, 71, 72 КК України, ст.ст. 100, 128, 368-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України: у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 190 КК України: у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом визначеного іспитового строку, такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 10 березня 2021 року.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1