Справа № 592/3261/21
Провадження № 1-кп/592/378/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з вищою освітою, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

установив:

21.12.2017 близько 13:00 ОСОБА_3 (відносно якого 27.02.2018 виділені матеріали в окреме кримінальне провадження) спільно з раніше знайомим ОСОБА_7 (який у первісному кримінальному провадженні за №1 000024 був засуджений за вказане кримінальне правопорушення вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.05.2018) підійшли до центрального входу інженерного корпусу ТОВ «Індустріальний парк ПАТРІОТ», який розташований за адресою: м. Суми проспект Курський, 147. Перебуваючи біля входу зазначеного товариства, розуміючи, що за ними ніхто не спостерігає, тобто їх дії є непомітними для оточуючих, у ОСОБА_3 та ОСОБА_7 раптово виник спільний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом вчинення крадіжки металевої кованої урни, яка стояла на підлозі з лівої сторони від вхідних дверей вказаного товариства.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій стороні матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю персоналу та відвідувачів товариства, підняли із підлоги зазначену металеву ковану урну, після чого тримаючи її у руках, ОСОБА_7 з одного боку, а ОСОБА_3 з іншого направилися в сторону вул. Воровського м. Суми, тобто викрали її, де того ж дня були зупинені працівниками поліції.

Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_3 , діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_7 спричинили ТОВ «Індустріальний парк ПАТРІОТ» матеріальних збитків на суму 2200 грн.

Умисні дії які ОСОБА_3 , які виразилися у вчиненні таємного, з корисливою метою викраденні майна, що належить ТОВ «Індустріальний парк ПАТРІОТ» на суму 2200,00 грн суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є вчинення за попередньою змовою групою осіб.

До початку судового розгляду кримінального провадження 14.04.2021 між потерпілим у кримінальному провадженні ТОВ «Індустріальний парк ПАТРІОТ», в особі представника ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про примирення.

Відповідно до умов угоди, потерпілий у кримінальному провадженні ТОВ «Індустріальний парк ПАТРІОТ», в особі представника ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст.471 КПК України, виклали формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнав обвинувачення у повному обсязі зазначеному в обвинувальному акті, щиро розкаявся у своєму діянні, матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі, позитивно характеризується, упродовж останніх двох років до кримінальної відповідальності не притягувався, будь-яких негативних наслідків від його дій не настало, тому сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання з застосуванням ст. 69 КК України, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення ним кримінального правопорушення, а саме за ч.2 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені потерпілому та обвинуваченому.

У судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченню за ч. 2 ст. 185 КК України, погодився на призначення узгодженого покарання, зазначив, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпілий ТОВ «Індустріальний парк ПАТРІОТ», в особі представника ОСОБА_6 просив затвердити угоду про примирення. Зазначив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ч.1 ст.473 КПК України. Завдана кримінальним правопорушенням шкода обвинуваченим відшкодована повністю.

Прокурор просив затвердити угоду про примирення і призначити узгоджене сторонами угоди покарання, оскільки її умови не суперечать вимогам закону та не порушують права сторін угоди.

За вимогами ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, відтак згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, у даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про примирення.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час проведення судового засідання та можливість його понести.

Роз`яснивши положення ч. 5 ст. 474 КПК України судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені зазначеною нормою, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено обвинуваченим та потерпілими у судовому засіданні.

Обвинувачений ознайомлений зі ст. 389-1 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання угоди про визнання винуватості.

Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирилися та добровільно уклали угоду про примирення, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю. Крім того, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлені.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, повне відшкодування матеріальної шкоди, визнання своєї вини, молодий вік.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК України відсутні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні покарання, передбаченого угодою, на підставі статті 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим є нетяжким злочином.

Узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого, даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення та призначення обвинуваченому узгодженого покарання.

За твердженням прокурора процесуальні витрати, речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись ст. 374, 475 КПК України, -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену 14.04.2021 між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ТОВ «Індустріальний парк ПАТРІОТ», в особі представника ОСОБА_6 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 5 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч. 6, 7 ст. 474 КПК України;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1