Номер провадження: 11-кп/813/1310/21
Номер справи місцевого суду: 509/2555/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 07.04.2021, якою продовжено строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6) ч. 2 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні № 0002459, внесеному до ЄРДР 28.07.2018,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 07.04.2021, задоволено клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_8 та продовжено строк дії запобіжного заходу у виглдяі тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6) ч. 2 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні № 0002459, внесеному до ЄРДР 28.07.2018.

Строк дії запобіжних заходів визначено на шістдесят днів, тобто до 05.06.2021 включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій стверджує про те, що оскаржена ухвала є незаконною та необґрунтованою та посилається на такі обставини:

- оскаржена ухвала постановлена незаконним складом суду;

- судом першої інстанції не враховано строки подання клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, оскільки прокурор звернувся з таким клопотанням 06.04.2021, а строк дії попередньої ухвали закінчувався 10.04.2021, тобто прокурор звернувся поза межами передбаченого десятиденного строку, відтак, суд першої інстанції безпідставно розглянуто таке клопотання;

- в оскарженій ухвалі відсутні посилання на докази, які підтверджують існування обґрунтованої підозри (обвинувачення) та ризики, передбачені ст. 177 КПК України;

- перебування під вартою обвинуваченого неможливо з огляду на його вік та стан здоров`я;

- в оскарженій ухвалі не враховано міцніть соціальних зв`язків обвинуваченого, а саме що він має постійне місце проживання;

- можливість обвинуваченого впливати на свідків у кримінальному провадженні є припущення суду першої інстанції;

- посилання суду першої інстанції на розмір майнової шкоди не відповідає формулювання обвинувачення;

- судом першої інстанції проігноровано доводи сторони захисту щодо позитивної характеристики обвинуваченого за місцем його роботи, наявність на утриманні матері похилого віку, наявність нареченої.

За таких обставин, захисник просить скасувати оскаржену ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 07.04.2021, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 23 години 00 хвилин по 06 годину 00 годин.

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор, повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання апеляційного суду, не прибув, до апеляційного суду з клопотаннями про відкладення або перенесення судового розгляду не звертався.
Захисник ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просив апеляційний суд провести судовий розгляд його скарги за його відсутності.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Положеннями ст. 422-1 передбачено можливість та порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 194 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався визначений у передбаченому законом порядку суд при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

1. Що стосується тверджень апеляційної скарги захисника про незаконність складу суду, який розглядав клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Положеннями ст. 6 Конвенції проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Зазначене положення Конвенції знайшло своє відображення у національному законодавстві, а саме його змісту відповідають положення ст. 21 КПК України.
Як зазначено рішенням ЄСПЛ у справі «Андрій Ісаєв проти Росії», положення «встановленим законом» передбачає не лише законну основу існування суду, але і його склад у кожній конкретній справі (пункт 33). Встановлення правил щодо складу суду є прерогативою національного процесуального законодавства.
Критерії визначення складу суду, повноваженого на розгляд кримінального провадження, встановлено ст. 31 КПК України.
Дослідженням оскарженої ухвали вбачається, що судом першої інстанції, а саме головуючим суддею колегії ОСОБА_9 здійснено розгляд клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу за відсутності судді члена колегії ОСОБА_10 , оскільки останній перебуває на лікарняному.
Вказані обставини відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема, апеляційний суд вважає обґрунтованим посилання суду першої інстанції на Закон України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Зазначені положення закону дозволяють реалізувати завдання кримінального процесуального закону України, зокрема, дотриматись розумності строків, з метою недопущення погіршення становища учасників кримінального провадження.
Відтак, здійснення суддею ОСОБА_9 розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу є таким, що здійснено законним складом суду.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги захисника в цій частині задоволенню не підлягають.

2. Щодо тверджень апеляційної скарги захисника про недотримання прокурором передбаченого законом строку на подання розглянутого судом першої інстанції клопотання.
Згідно із положеннями ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При цьому, відповідно до ч. 9 ст. 20-5 Розділу XІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» КПК України, під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
З матеріалів справи вбачається, що прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_8 звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 07.04.2021, про що свідчить штамп відповідного суду.
Цього ж дня зазначене клопотання прокурора було розглянуто та за результатами такого розгляду постановлена оскаржена ухвала, від 07.04.2021.
Водночас, строк дії попередньої ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 визначено до 10.04.2021 включно.
Таким чином, апеляційний суд частково погоджується із доводами апеляційної скарги захисника в цій частині, проте звертає увагу на положення ст. 331 КПК України, які регламентують, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту суд має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
При цьому, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний до спливу продовженого строку повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що незважаючи на подання прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою поза межами передбаченого кримінальним процесуальним законом строку, суд першої інстанції зобов`язаний перевірити доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у цьому випадку, до 10.04.2021.
Відтак, відсутні наслідки несвоєчасного подання прокурором вказаного клопотання, відповідно, порушення не є істотним, з огляду на що апеляційна скарга захисника в цій частині задоволенню не підлягає.

3. Що стосується тверджень апеляційної скарги захисника про відсутність посилань суду першої інстанції в оскарженій ухвалі на докази обґрунтованості підозри (обвинувачення) та підтвердження існування ризиків.
Положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України регламентовано, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом з цим та з огляду на те, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 перебуває на стадії розгляду пред`явленого обвинувачення судом першої інстанції по суті, недоцільним є розгляд питання щодо обґрунтованості підозри, оскільки таке питання не має юридичного значення.
Водночас, на цьому етапі кримінального провадження та при розгляді судом першої інстанції питання про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до повноважень суду першої інстанції не належить надання оцінки зібраних та/або досліджених доказів, оскільки така оцінка на предмет належності та допустимості доказів в їх сукупності та окремо є суто прерогативою суду першої інстанції під час перебування у нарадчій кімнаті за результатами судового розгляду обвинувального акту по суті.
Щодо тверджень апеляційної скарги про відсутність ризиків у цьому кримінальному провадженні, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою є таким, який застосовується у виключних випадках, тобто, коли застосування більш м`якого запобіжного заходу може завадити виконанню завдання кримінального провадження.
З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого п. 6) ч. 2 ст. 115 КК України, який, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно існування ризику переховування ОСОБА_7 від суду, зважаючи на покарання, яке загрожує обвинуваченому, в разі визнання його винуватим, а також відсутність відомостей щодо добровільної явки до органу досудового розслідування після обставин кримінального правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім того, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області відносно того, що обвинувачений ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному проваджені з огляду на те, що після отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів обвинувачений мав процесуальну можливість для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, відтак, йому відомі анкетні дані, зокрема, місця роботи та проживання свідків та потерпілого, крім того, дослідження матеріалів справи встановлено, що обвинувачений мешкає у одному населеному пункті з іншими учасниками кримінального провадження, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також апеляційний суд дійшов до висновку про обґрунтованість посилань суду першої інстанції на існування ризику, передбаченого п. 4) ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, а саме що вказаний злочин вчинений з корисливих мотивів, відтак, є обґрунтовані підстави стверджувати, що існує можливість, якою по суті і ризик, вчинення ним іншого кримінального правопорушення.
Що стосується тверджень апеляційної скарги захисника про неврахування судом першої інстанції відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_7 та інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, апеляційний суд вважає, що таке твердження захисника є неспроможним та спростовується текстом оскарженої ухвали, з якої вбачається, що суд першої інстанції взяв до уваги: суспільну небезпечність діяння; тяжкість інкримінованого злочину та покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 , в разі визнання його винуватим; вік та стан здоров`я обвинуваченого; наявність постійного місця проживання.
Разом з цим, наявність позитивної характеристики обвинуваченого за місцем працевлаштування є обставиною, яку апеляційний суд враховує, проте, на переконання апеляційного суду, наявність такої характеристики не впливає на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину.
Крім того, під час апеляційного розгляду та дослідження матеріалів справи, апеляційним судом не встановлено доказів, які підтверджують доводи апеляційної скарги захисника про перебування на утриманні обвинуваченого матері похилого віку, що унеможливлює перевірку та оцінку зазначених обставин щодо наявності міцних соціальних зв`язків в цій частині апеляційної скарги.

4. Висновки апеляційного суду.
Враховуючи те, що застосування запобіжних заходів має на меті забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, за обставин наявності ризиків, передбаченого п.п 1), 3), 4) ч. 1 ст. 177 КПК України, врахування обставин, передбачених ст. 178 КПК України, Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області обґрунтовано прийшов до переконання, що у даному випадку продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 є доцільним та достатнім для забезпечення завдань кримінального процесуального закону на цьому етапі кримінального провадження.
Матеріали справи не містять даних про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.
Відповідно до положень п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 07.04.2021 - залишити без змін.
Керуючись статями 176, 177, 178, 183, 194, 199, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, від 07.04.2021, якою продовжено строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6) ч. 2 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні № 0002459, внесеному до ЄРДР 28.07.2018 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4