КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2020 року, якою скасовано ОСОБА_7 іспитовий строк та направлено його для відбування покарання у виді 2 років позбавлення волі, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2020 року задоволено подання Шевченківського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у м. Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо засудженого ОСОБА_9 та направлено засудженого ОСОБА_9 для відбування призначеного покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Ухвала суду мотивована тим, що засуджений ОСОБА_10 двічі не з`явився на реєстрацію до Шевченківського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у м. Києві та Київській області у призначений час без поважних причин, тобто не виконав покладених на нього судом обов`язків, а також наявні дані про притягнення засудженого ОСОБА_9 у період випробування та іспитового строку до кримінальної відповідальності за вчинення нового злочину, свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_10 підлягає направленню для відбування призначеного Святошинським районним судом м. Києва покарання.
Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в який просила скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2020 року щодо скасування звільнення з випробуванням засудженого ОСОБА_9 .

При цьому апелянт вважає, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушені положення ст. 62 Конституції України та ч. 3 ст. 166 КПК України.
На думку апелянта, направлення обвинувального акта до суду не є доказом вини особи та підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки, відповідно до положень ст. 62 Конституції України, ОСОБА_10 вважається невинуватим у вчиненні злочину, доки його вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, який набрав законної сили.
Також зазначає, що відповідно до абзацу другого ч. 3 ст.166 КВК України систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень, а згідно з матеріалами провадження ОСОБА_10 не з`явився на реєстрацію 25 листопада 2019 року у зв`язку із поганим самопочуттям, про що зазначив у своєму поясненні інспектору "Центру пробації", та 10 лютого 2020 року, але зареєструвався наступного дня, пояснивши, що про реєстрацію згадав о 8 годині вечора.
Отже, на думку апелянта, зазначені порушення ОСОБА_9 не є систематичними, та їх характер не свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, оскільки систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень.

Апелянт звертає увагу суду, що ОСОБА_10 у зв`язку із втратою паспорту працює неофіційно на кіностудії ім. Довженка наладчиком, громадського порядку не порушував, до адміністративної відповідальності не притягувався, конфліктів за місцем проживання не має.

Посилаючись на зазначені доводи, захисник вважає подання передчасним, а подальше виправлення та перевиховання ОСОБА_11 є можливим без ізоляції від суспільства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення з таких підстав.
Так, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року ОСОБА_10 засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року щодо ОСОБА_9 виконувався Шевченківським районним відділом філії ДУ "Центр пробації" у м. Києві та Київській області, начальник якого звернувся до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, посилаючись на те, що засуджений двічі 25 листопада 2019 року та 10 лютого 2020 року не з`явився на реєстрацію та відносно нього відкрите кримінальне провадження за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, яке 31 жовтня 2019 року направлено до Шевченківського районного суду.
Суд першої інстанції задовольнив вказане подання з наведених у ньому підстав.
Доводи апелянта про те, що направлення обвинувального акта до суду не є доказом вини особи та підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.
Так, згідно з ч. 3 ст.78 КК України визнання особи винуватою у вчиненні нового злочину протягом іспитового строку має наслідком призначення покарання за правилами ст. 71 КК України, а не направлення засудженого для відбування покарання, призначеного попереднім вироком.
Доводи захисника про те, що неявка ОСОБА_9 двічі на реєстрацію не може бути підставою для скасування звільнення, також є слушними.
Частиною першою статті 34 КВК України встановлено, що поважними причинами неявки засудженого за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк є несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.
Як вбачається з матеріалів провадження, засудженому ОСОБА_7 було встановлено дні явки на реєстрацію 2 та 4 понеділок кожного місяця, відповідно до листка реєстрації засуджений з`являвся на реєстрацію у встановлені дні та надав пояснення щодо днів його неявки.
Так, засуджений ОСОБА_10 пояснив, що 25 листопада 2019 року він не з`явився на реєстрацію у зв`язку із поганим самопочуттям, а 10 лютого 2020 року не з`явився, оскільки працював і про день реєстрації згадав лише о 8 годині вечора, однак наступного дня, 11 лютого 2020 року з`явився на реєстрацію та надав пояснення про причини неявки.
Пояснення ОСОБА_12 про причини невиконання ним обов`язків, покладених на нього вироком суду, матеріалами провадження не спростовані.
Разом з тим, в матеріалах провадження відсутні докази того, що ОСОБА_10 ухилявся від виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду, що могло бути підставою для скасування звільнення від відбування покарання.

Матеріали особової справи також не містять жодних даних про вчинення ОСОБА_12 правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
За таких обставин ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2020 року про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_9 та направлення для відбування призначеного покарання не може вважатись законною і обґрунтованою, відтак підлягає до скасування, а в задоволенні клопотання органу пробації слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2020 року про скасування звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року та направлення засудженого для відбування призначеного покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року у виді позбавлення волі строком на два роки скасувати.

Відмовити у задоволенні подання Шевченківського районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у м. Києві та Київській області про скасування звільнення від покарання з випробуванням ОСОБА_9 за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_13

Справа №761/4888/20

Провадження № 11-кп/824/160/2021
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_14
Доповідач ОСОБА_1