Справа № 703/1075/20

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м.Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі

головуючого-судді ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у киимінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 05.07.2019р. за № 0001098 щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацюючого, неодруженого, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , застосовано примусові заходи медичного характеру, госпіталізований до Київської міської психоневрологічної лікарні № 3 ,

за вчинення вчиненні суспільно-небезпечного діяння за ч.2 ст.185 КК України

за участю

прокурора ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника -адвоката ОСОБА_6 ,

особи, щодо якої розглядається клопотання, ОСОБА_3

встановив:

ОСОБА_3 22 червня 2019 року близько 04 год 00 хв, перебуваючи поблизу будинку № 60 по вул. Б. Хмельницького в м. Сміла Черкаської області, незаконно заволодів належними ОСОБА_7 золотим ланцюжком 585 проби вагою 9 грам, вартістю 6045,93 грн; золотим хрестом 585 проби вагою 2 грами, вартістю 1343,54 грн; мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmі 5Plus 3/32Gb», вартістю 2666,67 грн, грошовими коштами в сумі 120 грн, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 10176,14 грн.

До Смілянського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання прокурора Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_3 за скоєння суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор, враховуючи досліджені докази та приймаючи до уваги висновок судово-психіатричного експерта, зазначила про необхідність застосування ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним типом нагляду.

Захисник, законний представник та ОСОБА_3 не заперечували проти застосування примусових заходів медичного характеру.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, в направленій на адресу суду заяві просив розглядати справу у його відсутності. В судовому засіданні, яке відбулось 03.03.2021 року пояснив, що 22.06.2019 року він вживав алкоголь зі своїми друзями. В подальшому він заснув біля під`їзду свого будинку. Коли прокинувся, то виявив відсутність ключів, телефону, золотого ланцюжка та хрестика, а також гаманця, в якому було 120 грн. В цей час біля нього нікого не було, однак через 5 хв він побачив ОСОБА_3 , який проходив поруч. Особисто вони не знайомі, але до цього він його декілька разів бачив. Про крадіжку речей він повідомив поліцію на наступний день. Також на наступний день хтось намагався відчинити двері до квартири, де він проживає з матір`ю. Однак, коли його мати відчинила двері, то лише почула як спускався ліфт. З балкону він побачив ОСОБА_3 , який виходив з під`їзду. Впізнав його по одягу, рюкзаку та за рисами обличчя. В подальшому в поліції він впізнав свої ключі, йому також повернули телефон.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Факт вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

- висновком експерта № 8/445 від 26.07.2019 року, відповідно до якого ринкова вартість станом на 22 червня 2019 року 1 граму золота 585 проби могла становити 671,77 грн. Ринкова вартість станом на 22 червня 2019 року мобільного телефону «Xiaomi Redmі 5Plus 3/32Gb» становить 2666,67 грн;

- протоколом огляду місця події від 01.07.2019 року та таблицями зображено до нього, згідно з яким у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено чотири в`язки ключів;

- протоколом огляду речових доказів від 05.07.2019 року, а саме вилучених у ОСОБА_3 ключів;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 06.03.2020 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_7 впізнав в`язку ключів, яка йому належить та булла викрадена у нього 22.06.2019 року.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру та якщо слід, то які саме.

Водночас, суд зазначає, що згідно клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру дії ОСОБА_3 були кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, повторно за ознакою наявності попередніх судимостей за вчинення аналогічного злочину.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 503 КПК України кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Таким чином, у разі вчинення суспільно небезпечного діяння особою у стані неосудності відповідне діяння не може бути кваліфіковане за ознакою повторності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що дії ОСОБА_3 є суспільно-небезпечним діянням, передбаченим ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з урахуванням досліджених судом доказів воно мало місце і воно вчинено ОСОБА_3 .

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 132 від 25.03.2020 року ОСОБА_3 на період часу, до яких відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на теперішній час виявляв і виявляє ознаки хронічного пихічного захворювання на шизофренію параноєдну в періоді активного розвитку процессу з актуальною галюцинаторно-маячною симптоматикою, психапатоподібною поведінкою дисоціального типу, що ускладнена вживанням психоактивних речовин опіоїдів, що, на думку комісії, позбавляло на вказані періоди часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них покази в судовому процесі.

У зв`язку з наявністю у ОСОБА_3 клінічних ознак пасивного типу суспільної небезпеки, відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст.94 КК України, у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним типом нагляду.

Відповідно до вимог ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Згідно з п.3 наказу МОЗ України №397 від 08 жовтня 2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що до ОСОБА_3 необхідно застосувати примусові заходи медичного харатеру у виді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги зі звичайним типом нагляду.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати мають бути віднесені на рахунок держави, питання речових доказів вирішується згідно з вимогами ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 93, 94 КК України, ст. 372, 395, 503, 512, 513 КПК України, суд-

ухвалив:

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України примусові заходи медичного характеру у виді госпиталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду, про що йому оголосити.

Речові докази: в`язка ключів, залишити потерпілому, звільнивши його від зобов`язань по зберігальній розписці.

Судові витрати прийняти на рахунок держави.

Копію ухвали направити до Київської міської психоневрологічної лікарні № 3 для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не оскаржено, а у разі оскарження - після розгляду скарги апеляційним судом.

Повний текст ухвали проголошений 15.06.2021 року.

Головуючий: ОСОБА_1