Номер провадження 1-кп/737/10/21
Справа № 737/850/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Куликівка кримінальне провадження №0000189 від 28.07.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Табачне, Бахчисарайського району, АР Крим, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою; АДРЕСА_2 , раніше судимого останній раз:
20.10.2017 року Деснянським районним судом міста Чернігова за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, 19.05.2020 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області звільнений умовно-достроково з невідбутим терміном 11 місяців 04 дні згідно ст. 81 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:
25 липня 2020 року близько 23 год 00 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи на ганку будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з мотивів раптово виниклих непрязних відносин, умисно наніс ОСОБА_6 не менше семи ударів дерев`яною палицею, а саме: не менше чотирьох ударів в ділянку голови, як мінімум один удар в ділянку лівої половини грудної клітки та як мінімум один удар в ділянку лівого гомілково-ступневого суглобу, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійними ранами, саднами підшкірними гематомами голови, субкон`юнктивальним крововиливом лівого ока, забою з набряком м`яких тканин лівої половини грудної клітки та лівого гомілково-ступневого суглобу, які як усі в сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також наніс як мінімум один удар в ділянку лівого передпліччя, чим спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому лівої ліктьової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, яке відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя в момент заподіяння і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав та пояснив, що ОСОБА_7 неодноразово приходив додому до його співмешканки ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , де проживав і він, деколи залишався там на ніч, спав у сараї. Неодноразово попереджав ОСОБА_7 , щоб той не приходив більше до них. Дату точно не пам`ятає близько 23 год ОСОБА_7 знову прийшов, почав стукати по вікнах, казав, що йому немає де жити. На що він сказав йому «я ж тобі казав, щоб ти не приходив», взяв його за шкибарки і кинув, той упав між сіткою і лавкою, потім взяв палку і став люпцювати ОСОБА_7 палкою. Визнає себе винним, але вказує, що терпіти того, що ОСОБА_7 ходить до них, більше не міг. Палку спочатку викинув, а потім спалив.

Від потерпілого ОСОБА_6 до суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розгляд справи проводити за його відсутності, обвинуваченого суворо не карати.

Крім визнання своєї вини, винуватість ОСОБА_4 у інкримінованому йому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст.122 КК України, повністю підтверджується безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні доказами, а саме:

-заявою потерпілого ОСОБА_6 від 28.07.2020 року, згідно якої він просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , який 25.07.2020 наніс йому тілесні ушкодження (а.с. 73);

-протоколом допиту потерпілого від 28.07.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_6 показав, що 25.07.2020 року, близько 22 год прийшов до раніше знайомих товаришів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які мешкають по АДРЕСА_2 , щоб забрати довідку про водійське посвідчення. Постукав у двері, після чого з будинку вийшла ОСОБА_8 , а через декілька хвилин після розмови з ОСОБА_8 вийшов ОСОБА_9 з дерев`яною палицею в руках та почав бити його палицею по голові близько п`яти разів, він ухилявся та прикривався руками, а ОСОБА_9 продовжував наносити удари палицею по руках, спині, ребрах та в голову. Після нанесених ударів він упав на землю, ОСОБА_9 підійшов та почав знову бити палицею по ногах, спині, удари наносив хаотично, скільки ударів наніс невідомо, бо втратив свідомість. До тями прийшов, коли ОСОБА_9 плескав його долонями по обличчю та запитав, чи є в нього пляшка. На що він відповів, що немає та дав ОСОБА_9 сто гривень, потім ОСОБА_9 з ОСОБА_8 пішли у невідомому напрямку, а він піднявся та пішов до знайомої, яка пустила його переночувати в сарай (а.с. 125);

-виписним епікризом №4491, відповідно до якого ОСОБА_6 знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Чернігівська ЦРЛ» з 27.07.2020 по 10.08.2020 з діагнозом: закритий скалковий перелом лівої ліктьової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, забійні рани голови, обширна підшкірна гематома голови, шиї, обох очних ямок, забій лівої половини грудної клітки, забій лівого г/с суглобу, ЗЧМТ, струс головного мозку, гематома повік, субкон`юктивальні крововиливи (а.с. 77);

-висновком експерта №520 від 06.10.2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому ліктьової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, яке виникло внаслідок ударної дії тупого, твердого предмету і відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу. Крім того, у нього виявлені закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, забійними ранами, саднами, підшкірними гематомами голови, субкон`юктивальним крововиливом лівого ока, забій з набряком м`яких тканин лівої половини грудної клітки та лівого гомілково-ступневого суглобу, які виникли від дії тупих, твердих предметів по механізму удару, струсу та тертя і, як усі в сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Не виключена можливість, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 могли утворитися 25.07.2020 року. Дані тілесні ушкодження не являються небезпечними для життя в момент заподіяння чи такими, що спричинили втрату будь-якого органу або його функції, розлад здоров`я зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на 1/3. Наявні у ОСОБА_6 тілесні ушкодження не являються небезпечними для життя в момент їх заподіяння, отже не потребують негайної медичної допомоги для збереження життя. Перебіг травматичного процесу в даному випадку без надання своєчасної медичної допомоги однозначно передбачити неможливо. Виходячи із кількості ушкоджень, описаних в медичній документації, їх характеру та розташування, можна припустити, що ОСОБА_6 міг піддаватися впливу не менше 7 травмуючих дій: не менше 4 травмуючих дій в ділянку голови, як мінімум 1 травмуючої дії в ділянку лівої половини грудної клітки, як мінімум 1 травмуючої дії в ділянку лівого передпліччя та, як мінімум 1 травмуючої дії в ділянку лівого гомілково-ступеневого суглобу. Тілесні ушкодження спричинялись з силою, достатньою для їх утворення, висловитись щодо направлення вектора травмуючої сили не надається можливим через відсутність відповідних судово-медичних даних. Тілесні ушкодження виникли від дії тупих, твердих предметів, висловитись щодо індивідуальних ознак травмуючої поверхні яких не надається можливим, могли завдаватись як одним, так і декількома предметами. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 виникли від дії тупих, твердих предметів, в тому числі і внаслідок нанесення ударів дерев`яною палицею. Утворення вищевказаного комплексу тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту, в тому числі і при попередньому наданні тілу прискорення та подальшим ударом об площину, виступаючі предмети, виключається (а.с. 99-104).

-протоколом проведення слідчого експерименту від 30.10.2020 року, згідно якого у присутності захисника та понятих ОСОБА_4 розповів, що 25.07.2020 року близько 21.00 год. він разом із ОСОБА_10 перебували за місцем свого мешкання. Цього ж дня близько 23 год почув стукіт у вікно, вийшовши, помітив раніше знайомого ОСОБА_6 який візуально був у стані алкогольного сп`яніння, між ними виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 підійшов ближче та піднявся на поріг, оскільки ОСОБА_6 не хотів іти, ОСОБА_4 взяв його за плечі та зіштовхнув із порогу, в наслідок чого той упав під лавку, потім ОСОБА_4 взяв палицю розміром близько одного метра та почав наносити удари палицею по ОСОБА_6 . Наносив удари по спині по лівій частині більше, удари наносив хаотично, великої уваги куди саме наносив не звертав та попадав у область голови, спини. ОСОБА_6 при цьому, закривався руками та намагався уникати ударів, на що обвинувачений продовжував наносити удари та попадав по руках. По ОСОБА_6 він наніс палицею близько семи ударів, в подальшому він допоміг ОСОБА_6 піднятися посадив його на поріг. ОСОБА_4 під час слідчого експерименту на манекені показав, яким саме чином зіштовхнув ОСОБА_6 із східців, у якій позі останній упав, показав, як саме наносив удари в область спини та голови (а.с. 113-114).

Надані суду докази з приводу їх належності, допустимості та достовірності сторонами кримінального провадження не оспорювались. Порушень норм КПК України, які відповідно до ст. 86, 87 КПК України тягнуть за собою недопустимість зазначених доказів, в суді не встановлено. Досліджені судом докази по кримінальному провадженню суд визнає належними, допустимими та достовірними.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку та розглядаючи на підставі ст. 337 КПК України кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає доведеною повністю вину ОСОБА_4 в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , тобто в умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а його дії кваліфікуються за ч.1 ст.122 КК України.
Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_4 судом встановлено, що він офіційно не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується посередньо, притягувався до адміністративної відповідальності.
Згідно висновків Досудової доповіді, складеної Куликівським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області від 01.02.2021 року стосовно громадянина ОСОБА_4 , орган пробації вважає, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як високий. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для конкретних осіб, оцінюється як високий. Виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

ОСОБА_4 раніше судимий згідно вироку Деснянського районного суду міста Чернігова від 20.10.2017 року за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, 19.05.2020 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області звільнений умовно-достроково з невідбутим терміном 11 місяців 04 дні згідно ст. 81 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення до закінчення строку невідбутої частини покарання за попередній злочин при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочину.

Згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання, суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, як ним, так і іншими особами. При призначенні покарання особі, яка вчинила злочин суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтересом потерпілого щодо суворості покарання та правом обвинуваченого на справедливе покарання.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України виходить із загальних засад призначення покарання,враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є нетяжким злочином, наявність пом`якшуючих покарання обставин та обставини, що обтяжує покарання, дані про особу обвинуваченого, враховуючи умови його життя, критичну оцінку ним своєї протиправної поведінки, позицію сторони обвинувачення та захисту щодо призначення покарання, позицію потерпілого, який в заяві просив суворо не карати обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Правила статті 71 КК України поширюються, зокрема, і на випадки вчинення нового злочину до закінчення строку невідбутої частини покарання при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком. При цьому, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком вважається, зокрема, частина покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково (за ст. 81 КК України).

Оскільки злочин, вчинений обвинуваченим до закінчення строку невідбутої частини покарання при умовно-достроковому звільненні та строк невідбутої частини покарання становить 11 місяців 04 дні (згідно рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 20.10.2017 року та ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.05.2020 року), суд, із застосування положень ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком суду частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком та призначає ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази відсутні.
Відомості про процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. Оскільки клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу в ході судового розгляду кримінального провадження не надходило, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу згідно даного вироку суду.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 20 жовтня 2017 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту фактичного виконання вироку.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільних позовів у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази відсутні
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1