Справа № 308/5276/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000245 слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області рядового поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділу поліції №1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області рядовий поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
В обгрунтування вимог клопотання слідчий посилається на те, що 24.04.2021 о 09 годині 32 хвилин по спецлінії 102 ВП № 1 Ужгородського РУН ГУНИ в Закарпатській області надійшло повідомлення від працівника прикордонної служби про те, що громадянин ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетинаючи державний кордон України, за не проходження самоізоляції вдома, намагався надати працівнику прикордонної служби грошову винагороду у розмірі 600 гривень.
24.04.2021 року під час огляду місця події, який проводився за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Соломоново, КПП «Чоп-Тиса», де в службовому кабінеті №202 старшого зміни прикордонних нарядів на столі виявлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даному паспорті було виявлено та вилучено три купюри номіналом по 200 гривень з серійним номерами ХЕ 5022442, УК8247557, КМ7544657. які упаковано до спец, пакету НПУ №ЕХРТ021 1995.
26 квітня 2021 року постановою слідчого CВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області три купюри номіналом по 200 гривень з серійним номерами ХЕ5022442, УЕ8247557, КМ7544657 - визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.
Слідчий зазначає, що вилучені грошові кошти, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, є предметом злочинної діяльності, в тому числі можуть бути предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій та мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий зазначає, що існує необхідність в накладенні арешту на вилучені в ході огляду місця події 24 квітня 2021 року грошові кошти, а саме три купюри номіналом по 200 гривень з серійними номерами ХЕ5022442, УЕ8247557, КМ7544657.
В судове засідання слідчий не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду клопотання. До суду надійшла заява відповідно до якої слідчий клопотання підтримує, просить суд його задовольнити та розглянути клопотання у його відсутності.
Власник майна ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задовлення клопотання не заперечив, вказав, що не причетний до вчинення злочину.
Заслухавши пояснення власника майна ОСОБА_3 , перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що СВ відділу поліції №1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 24.04.2021 року внесені до ЄРДР за №0000245, попередня правова кваліфікація ч.1 ст. 369 КК України.
В рамках цього провадження 24.04.2021 року під час огляду місця події, який проводився за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Соломоново, КПП «Чоп-Тиса», де в службовому кабінеті №202 старшого зміни прикордонних нарядів на столі виявлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даному паспорті було виявлено та вилучено три купюри номіналом по 200 гривень з серійним номерами ХЕ 5022442, УК8247557, КМ7544657. які упаковано до спец, пакету НПУ №ЕХРТ021 1995.

Слідчим долучено постанову про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 26.04.2021 року, згідно якої вилучені в ході огляду місця події від 24.04.2021 року речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпе-чення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України) .
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170цього Кодексу (ч. 1ст.173КПКУкраїни).

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна, а саме грошових коштів (три купюри номіналом по 200 гривень з серійними номерами ХЕ5022442, УЕ8247557, КМ7544657) з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання підлягає до задоволення.

Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Одночасно, слідчий суддя вважає, що слідчим дотримано вимог ст.ст. 170,171 КПКУкраїни і в клопотанні слідчого наявне обґрунтування необхідності арешту виявлених під час огляду речей , та конкретизовано підстави та мета накладення на них арешту.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто неможе бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільстваі на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів не втручання в право власності, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненного кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме три купюри номіналом по 200 гривень з серійними номерами ХЕ5022442, УЕ8247557, КМ7544657 обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

За таких обставин слідчий судя при розгляді данного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем)тимчасово володіти,розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудовогорозслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст.170-173,372,395КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000245 слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області рядового поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на три купюри номіналом по 200 гривень з серійними номерами ХЕ5022442, УЕ8247557, КМ7544657, які упаковано до спец. пакету НПУ №ЕХРТ0211995 скріпленими підписами понятих та слідчого, які виявлені та вилучені за адресою : Закарпатська область, Ужгородський район село Соломоново, КПП «Чоп-Тиса», шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.
Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 25.05.2021 року о 15-28 годині.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1