Справа № 645/4048/21
Провадження № 1-кс/645/972/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року Слідчий суддя Фрунзенського районного суду
м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002183 від 30.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

встановив:
Прокурор Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 звернулась до Фрунзенського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002183 від 30.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Підставами для накладення арешту прокурор зазначає, що слідчим слідчого відділу ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому 30.12.2020 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002183 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч..3 ст. 190 КК України за заявою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи правом власності на його квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 проживав за адресою АДРЕСА_1 . У березні 2020 року поблизу пункту приймання склотари, де заявник здавав пляшки, до ОСОБА_4 підійшов чоловік ім`я ОСОБА_5 , якого заявник знав з 2016 року, з іншою невідомою особою, які шляхом залякування та нанесення тілесних ушкоджень змусили ОСОБА_4 пройти до його квартири, де в ході бесіди та паралельного застосування фізичного насилля, викрали договір купівлі-продажу зазначеної квартири, згідно якого вона на праві власності належить ОСОБА_4 , та запропонували останньому поїхати до села, де особа на ім`я ОСОБА_5 надасть йому роботу та будинок, де він зможе жити.
Від вищезазначеної пропозиції ОСОБА_4 відмовився, після чого невідомі особи пішли, забравши договір купівлі-продажу з собою.
У травні 2020 року чоловік на ім`я ОСОБА_5 з іншим невідомим, знову всупереч волі ОСОБА_4 прийшли до квартири останнього, та вкотре почали пропонувати поїхати до села, але після відмови знову пішли.
Такі пропозиції ОСОБА_4 в подальшому надходили багаторазово від чоловіка на ім`я ОСОБА_5 .
У вересні 2020 року чоловік на ім`я ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , який проживає разом з ОСОБА_4 , прийшов до помешкання останнього та побачивши на підвіконні зазначеної квартири паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , забрав його собі, та знову запропонував ОСОБА_4 поїхати до села, на що ОСОБА_4 відповів, що поміркує над даною пропозицією. Після чого ОСОБА_5 та ще декілька невстановлених чоловіків почали здійснювати моральний тиск шляхом чергових настійливих пропозицій щодо переїзду до села, на що ОСОБА_4 вирішив погодитись поїхати та подивитись, що саме за роботу пропонують та умови житла.
Згадані вище особи повідомили ОСОБА_4 про те, що він буде працювати охоронцем полів та житиме за адресою: АДРЕСА_2 .
Наступного дня особи на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_5 відвезли ОСОБА_4 на автомобілі марки «Тойота» до с. Роздольне Зміївського району, де познайомили з чоловіком на ім`я ОСОБА_8 , який пообіцяв роботу та годування. Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_5 покинули ОСОБА_4 та поїхали в невідомому напрямку. Через декілька днів особа на ім`я ОСОБА_8 відвіз ОСОБА_4 до м. Зміїв для зустрічі з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , де ОСОБА_4 відвели до нотаріуса та запропонували підписати довіреність, відповідно до якої ОСОБА_4 довірив Вадиму продати свою квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яку останній підписав.
Особи на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_5 повідомили, що після продажу вказаної квартири повернуть ОСОБА_4 його паспорт, картку платника податків та грошові кошти в сумі 5000 доларів США, після чого відвезли до с. Роздольне, де він проживав разом з ОСОБА_8 до 15 жовтня 2020 року.
15 жовтня 2020 року приїхавши до м. Харкова ОСОБА_4 зустрів сусіда ОСОБА_10 , який повідомив про те, що квартира, яка належить заявнику вже продана, у зв`язку з чим останньому декілька тижнів довелося начувати поблизу гаражів.
Через два тижні ОСОБА_4 , зустрівши особу на ім`я ОСОБА_5 , отримав від нього інформацію про те, що все повернуть через декілька днів, але після цієї зустрічі заявник чоловіка на ім`я ОСОБА_5 він не бачив, у зв`язку з чим 02.12.2020 ОСОБА_4 поїхав до центру обліку бездомних осіб за адресою: АДРЕСА_3 , де і проживає по теперішній час.
У ході досудового розслідування встановлено, що власником двокімнатної квартири загальною площею 34,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.04.2015 до 09.10.2020 дійсно був ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . Право власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 22.04.2015 за №9449038, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 09.10.2020 зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_12 , реєстраційний номер обліковою картки платника податків: НОМЕР_2 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: реєстр №4296, виданого 09.10.2020 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:54503828 від 09.10.2020) приватним нотаріусом ОСОБА_11 .
Продаж зазначеної квартири, згідно договору купівлі-продажу від 09.10.2020, проводився за 424 200,00 гривень, що еквівалентно 15 000 доларів США. Згідно інформації по вказаному договору, підписантом, який діє від імені продавця ( ОСОБА_4 ) є ОСОБА_13 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який зареєстрований в буд. АДРЕСА_4 , згідно з довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_14 22.09.2019 за реєстровим №933.
Станом на 22.06.2021 ОСОБА_4 обіцяних грошових коштів від продажу вищезазначеної квартири так і не отримав.
Згідно п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 (далі - Порядок), розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру, Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - Єдиний реєстр документів), а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.
Згідно з п. 6 Порядку, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення; відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухо майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документів; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.
ОСОБА_4 під час посвідчення довіреності на ім`я ОСОБА_13 , будучи введеним в оману вищевказаними особами, очікував на настання зовсім іншого результату від даного правочину, а не на такий, в якому ОСОБА_4 залишиться без права на володіння своїм майном, не отримуючи грошових коштів від продажу квартири, та інших обіцяних вигод.
Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням права володіння.
Згідно із ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав, передбачених законом.
Прокурор зазначив, що з метою забезпечення недопущення наступного продажу та зміни власника спірного нерухомого майна, яке набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на даний час належить на праві приватної власності ОСОБА_12 , згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54503828 від 09.10.2020, на підставі договору купівлі-продажу серія та номер: реєстр №4296, виданий 09.10.2020р. Враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що у разі не прийняття рішення про заборону розпоряджатися, відчужувати та користуватися вказаною квартирою з боку теперішнього власника є можливість продажу вищевказаної квартири з метою отримання грошових коштів з продажу майна набутого злочинним шляхом, що призведе до зміни власника нерухомого майна, та в подальшому унеможливить відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_4 , а тому необхідно накласти арешт на нерухоме майно (квартиру) за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, прокурор з метою забезпечення накладення арешту на майно, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, просить розглянути дане клопотання без повідомлення власника даного майна - ОСОБА_12
Прокурор ОСОБА_3 , у судовому засіданні підтримала вказане клопотання та просила суд його задовольнити.
Суд, заслухавши пояснення прокурора, перевіривши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.
З метою забезпечення арешту майна, згідно ч.2 ст.172 КПК України, ОСОБА_12 про розгляд клопотання прокурора не повідомлялась.
Відповідно до ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки на виконання вимог ст. 170 КПК України прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно має значення для досудового розслідування.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
У відповідності до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, крім іншого, повинні бути зазначені підстава і мета накладення арешту відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Згідно з ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України, в тому числі арешт майна допускається з метою забезпечення п. 1 збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
З врахуванням наведеного слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання, оскільки на виконання вимог ст. 170 ч.2 КПК України прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що в даному випадку арешт допускається як з метою забезпечення речових доказів, так і з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002183 від 30.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - задовольнити частково.
Визначити арешт нерухомого майна - квартири за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01) шляхом заборони проведення будь-яких реєстраційних дій щодо відчуження даного нерухомого майна.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали направити на виконання Департаменту реєстрації Харківської міської ради.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1