Номер провадження: 11-сс/813/1097/21
Номер справи місцевого суду: 501/2133/21 1-кс/501/552/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 05 липня 2021 року про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000580 від 03 липня 2021 року,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 05 липня 2021 року застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою», строком до 31.08.2021 року включно. Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, у розмірі - 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 136200,00 грн.

Рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивоване наданими матеріалами, у тому числі: вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; віком та станом здоров`я підозрюваного; міцністю соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі відсутністю у нього родини й утриманців; відсутністю у підозрюваного постійного місця роботи; його майновими станом; розміром майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_8 , а також вагомістю наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, зокрема, захисник стверджує, що:

- підозрюваний має міцні соціальні зв`язки: ОСОБА_8 має постійне місце мешкання з цивільною дружиною, на його утриманні знаходяться неповнолітні діти та дружина, має неофіціне місце роботи на станції технічного обслуговування;

- підозрюваний раніше не судимий;

- ОСОБА_8 визнав свою провину та розкаюється;

- прокурором не було доведено неможливості запобігти заявленим ризикам, при застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Посилаючись на викладене, захисник просить скасувати оскаржену ухвалу і ухвалити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 19:00 год. до 7:00 год.

20 липня 2021 року від захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 надійшли пояснення, у яких адвокат додатково до викладено у апеляційній скарзі зазначила, що відповідно до характеристики, наданої сусідами та родичами цивільної дружини підозрюваного, останній з березня 2020 року мешкає разом з ОСОБА_10 та її неповнолітніми дітьми у кв. АДРЕСА_1 , зазанчена квартира належить ОСОБА_10 на праві власності. Відповідно до опитування та складеної характеристики ОСОБА_11 характеризується позитивно, турбується та допомагає утримувати сім`ю, сплачує комунальні послуги, неофіційно працює на станції технічного обслуговування. Окрім того ОСОБА_12 написано гарантійний лист, у якому остання зазанчає, що у випадку обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу він буде проживати у квартирі, яка належить їй на праві власності.

Позиції учасників судового розгляду.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 зазначив, що наведені у клопотанні ризики є низькі, а деяку геть відсутні, так свідок під час самого вчення інкримінованого підозрюваному злочину присутня не була. Щодо ризику переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду захисник зазначила, що вказаному ризику можливо запобігти застосування до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У судовому засідання прокурор зазначив, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, заперечував проти задоволення апеляційної скарги та звернув увагу на те, що стороною захисту обґрунтованість підозри не оспорюється, а також на те, що підозрюваний є громадянином Грузії та не має місця реєстрації на території України.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про необхідність відносно ОСОБА_8 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими.

Щодо висновку суду першої інстанції про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого злочину, який стороною захисту не оскаржується, апеляційний суд звертає увагу на таке.

У даному випадку, слідчий суддя звернув увагу на наявність доказів обґрунтованості підозри, без прямого їх дослідження, чим було виконано вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, та дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, та, відхиляючи посилання захисника на їх формальність, апеляційний суд враховує такі обставини.

Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до шести років, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого діяння, а тому розуміючи, що йому може бути призначена реальна міра покарання у виді позбавлення волі, він може мати намір уникнути покарання, апеляційний суд приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду.

Окрім того, підозрюваний є уродженцем та громадянином Грузії, за інформацією, наявною у органу досудового розслідування, ОСОБА_8 не має постійного місця проживання на території України, підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків він не одружений, дітей не має, відомості щодо інших його утриманців відсутні. Ці обставини, у їх сукупності, також дозволяють дійти висновку про те, що підозрюваний зможе здійснювати спроби ухилення від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення(п.2 ч.1 ст.177 КПК України).

Безпідставними апеляційний суд вважає і доводи апелянта про безпідставність застосування як запобіжного заходу саме трачиння під вартою. Жодних розумних гарантій добросовісної поведінки ОСОБА_8 у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу на вказаній стадії кримінального процесу ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду надано не було.

Водночас, зважаючи на те, що остаточне рішення по справі відносно підозрюваного ОСОБА_8 не прийнято, існує ризик того, що останній може незаконно впливати на свідків та потерпілу у вказаному кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному відомо місце її проживання,.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ч.4 ст.95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано у порядку, передбаченому ст.225 цього кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Отже, лише з моменту надання показань свідками у суді першої інстанції під час розгляду справи та їх повної фіксації на технічному носії такі показання, з огляду на положення стст.84, 95 КПК, набувають ознак доказу в кримінальному провадженні..

Соціальні зв`язки ОСОБА_8 , на які звертає увагу його захисник у апеляційній скарзі та поясненнях до неї, апеляційний суд відхиляє, оскільки, на переконання апеляційного суду, відсутність судимостей, наявність місця проживання та позитивні характеристики за ним не є достатньо переконливими, щоб нівелювати вище зазначені ризики, обставини ж щодо перебування на утриманні підозрюваного дружини та дітей, належними доказами стороною захисту підтверджені не були, надані захисником копії свідоцтв про народження дітей співмешканки підозрюваного самі по собі не підтверджують прийняття активної участі у вихованні дітей та проживання однією сім`єю.

Крім того, захисником не надано будь-яких документів на підтвердження доводів щодо працевлаштування обвинуваченого та джерел його доходів.

Жодних розумних гарантій добросовісної поведінки ОСОБА_8 , попри визнання останнім своєї провини та каяття, у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу на вказаній стадії кримінального процесу ані слідчому судді, ані апеляційному суду надано не було.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК спростовуються матеріалами кримінального провадження, а відсутність будь-яких вимог з боку у потерпілого хоча і заслуговує на увагу, але не є тією безумовною обставиною, яка унеможливлює продовження строку тримання під вартою або ж беззаперечно знижує (зменшуює) ймовірність реалізації ризиків, розглянутих вище.
Враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що за наявності ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, неможливим є застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому застосування тримання під вартою на даному етапі є виправданим.

Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставин в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 05 липня 2021 року про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000580 від 03 липня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4