Справа №585/669/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/205/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 585/669/20 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 липня 2020 року, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду про продовження йому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за постійним місцем проживання.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 липня 2020 року ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 24.00 год. 21 вересня 2020 року.

Суд своє рішення вмотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, одне з яких - ч. 3 ст. 187 КК України, є особливо тяжким та за скоєння якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Крім того, ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджувався за скоєння умисних злочинів, не працює та не має постійного джерела доходів, під час досудового розслідування кримінального провадження переховувався від органів досудового розслідування, у зв?язку з чим був оголошений у розшук.

Також, на даний час у провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження № 0000628 по обвинуваченню ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України, а тому на думку суду забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший більш м?який.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що під час вирішення судом питання продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не було належним чином враховано: обґрунтованість пред?явленої йому підозри; відсутність доказів на підтвердження ризиків зазначених у клопотанні; не враховано наявність батьків похилого віку; наявність дружини та доньки. Просить при застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти обо?язок носити засіб електронного контролю, аби спростувати усі сумніви щодо можливого не виконання умов домашнього арешту.

Вислухавши доповідь судді, та захисника яка підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційні скарзі, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому, його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зі змісту статті положень ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що на даний час здійснюється розгляд кримінального провадження № 0000703 від 04 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_7 продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою, останній раз до 17липня 2020 року.

Крім того, із матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений є особою раніше неодноразово судимою, і на даний час відносно нього здійснюється розгляд кримінального провадження пов`язаного як з таємним, так і з відкритим заволодінням майном, а також із застосування насильства небезпечного для життя в момент заподіяння заволодіння майном осіб, з використанням при цьому зброї.

Крім того, ОСОБА_7 має статус обвинуваченого і по кримінальному провадженню № 0000628,за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України, яке також розглядається паралельно.

Відсутні дані про офіційне працевлаштування та дані про сталі джерела доходів.

Під час досудового розслідування кримінального провадження переховувався від органів досудового розслідування, у зв?язку з чим був оголошений у розшук.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу.

Колегія суддів ставиться критично до тверджень обвинуваченого в його апеляційній скарзі щодо не обґрунтованості підозри; відсутності доказів на підтвердження ризиків зазначених у клопотанні; наявність батьків похилого віку; наявність дружини та доньки, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про існування як зазначених ризиків так і проте, що повідомлені обвинуваченим обставини існували до вчинення ним кримінальних правопорушень, однак вони не зіграли жодної запобіжної ролі аби зупинити девіантну поведінку ОСОБА_7 , а тому їх значимість для обвинуваченого, у колегії суддів викликає не безпідставний сумнів.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, оскільки ОСОБА_7 не лише має статус обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, а й має статус обвинуваченого у іншому кримінальному провадженні за кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 ,та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченого.

Таким чином, ухвала міськрайонного суду про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 є законною та обґрунтованою, підстав для скасування судового рішення немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 липня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою до 21 вересня 2020 року, включно залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4