Справа № 308/2481/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.06.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки судового засідання ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/157/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02. 04. 2021.
Цією ухвалою задоволено клопотання начальника відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, яке було виявлено та вилучено у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: невідому прозору речовину з характерним запахом спирту в пляшках, зокрема: 4 пляшки ємністю 10 л., 37 пляшок ємністю 1,5 л., 10 пляшок ємністю 2 л., 38 пляшок ємністю 1 л., 47 пляшок ємністю 0,5 л., 10 пляшок ємністю 0,25 л., 4 пляшки ємністю 3 л., в загальній кількості 191,5 л.
У клопотанні зазначається також те, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження 26. 03. 2021, на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області по справі №308/2481/21, проведено обшук житлового будинку та прилеглої території за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено невідому прозору речовину з характерним запахом спирту в пляшках, зокрема: 4 пляшки ємністю 10 л., 37 пляшок ємністю 1,5 л., 10 пляшок ємністю 2 л., 38 пляшок ємністю 1 л., 47 пляшок ємністю 0,5 л., 10 шляшок ємністю 0.25 л., 4 пляшки ємністю 3 л. Таким чином в ході обшуку виявлено та вилучено невідому прозору речовину з характерним запахом спирту в пляшках в загальній кількості 191,5 л.
У зв`язку з наведеним, на думку прокурора накладення арешту на вказане тимчасово вилучене майно викликано необхідністю збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації, оскільки вільний доступ до речових доказів, призведе до їх псування, перетворення, втрати, знищення.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що наявні достатні підстави для накладення арешту на це майно, яке відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому слідчий суддя дійшла висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та необхідність його задовольнити.
В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді від 02. 04. 2021 про накладення арешту на майно скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на зазначене у клопотанні майно. Вважає, що ухвала слідчого судді незаконна, невмотивована та необґрунтована, оскільки постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. На її думку, прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна поза 48 год. строком, встановленим п. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки відповідно до протоколу огляду місця події такий було проведено 26. 03. 2021 і закінчено цього ж дня о 08 год. 45 хв., тому з клопотанням про арешт майна прокурору слід було звернутись 28. 03. 2021 о 08 год. 45 хв. Зазначене слугувало підставою для повернення слідчим суддею клопотання, як такого, що подано без додержання вимог стаття 171 КПК України з встановленням 72 годинного строку для усунення недоліків. Окрім того, слідчим суддею не було додержано й строки розгляду клопотання прокурора про арешт майна, а також не повідомлено власника майна про судове засідання. Також, зазначене у клопотанні майно отримано у неприпустимий спосіб, оскільки перебувало у житловому будинку та у транспортному засобі, а дозвіл про проведення обшуку ухвалою слідчого судді надано на проведення обшуку житлового будинку та прилеглої території, при цьому дозволу на обшук транспортного засобу марки «Фольксваген Кадді» не надавався. Одночасно, посилаючись на відсутність власника майна в судовому засіданні під час розгляду клопотання про арешт майна та отримання копії оскаржуваної ухвали тільки 09. 04. 2021, ОСОБА_5 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 02. 04. 2021.
Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від нього не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин його неявки.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення власника майна ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження, виходячи зі змісту ч. 3 ст. 395 КПК України, ОСОБА_5 не порушений, а їїапеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом пяти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Оскільки матеріали судового провадження не містять даних про виклик в судове засідання особи, яка оскаржує ухвалу слідчого судді, а зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_5 вбачається, що копію ухвали слідчого судді від 02. 04. 2021 остання отримала тільки 09. 04. 2021, тому колегія суддів вважає, що апеляційна ОСОБА_5 є такою, що подана в межах строку, передбаченого ст. 395 КПК України для оскарження ухвали слідчого судді.
Відповідно до вимог статей 370, 372 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 02. 04. 2021 відповідає вказаним вимогам закону.
В рамках даного кримінального провадження, прокурор - начальник відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна, виявленого та вилученого в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: невідому прозору речовину з характерним запахом спирту в пляшках, зокрема: 4 пляшки ємністю 10 л., 37 пляшок ємністю 1,5 л., 10 пляшок ємністю 2 л., 38 пляшок ємністю 1 л., 47 пляшок ємністю 0,5 л., 10 пляшок ємністю 0,25 л., 4 пляшки ємністю 3 л, в загальній кількості 191,5 л.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст. ст. 170-173 КПК України.
Згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується в установленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить установлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчою суддею правомірно накладено на нього арешт, зокрема як на речовий доказ.
Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07. 06. 2007 по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З матеріалів судового провадження вбачається,що слідчий суддя відповідно до вимог ст. ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірила наведені в клопотанні прокурора доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку про те, що матеріали провадження містять достатньо даних вважати, що вказане у клопотанні майно, є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, яке залучено до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для прокурора звертатись з клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляду на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ч. 2 ст. 167 КПК України, а тому доводи ОСОБА_5 з приводу безпідставності накладення арешту на майно є необґрунтованими.
Таким чином, як установлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, відповідно до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно в установленому законом порядку визнано речовим доказом у рамках указаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Крім того ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт у порядку ст. ст. 170-174 КПК України та згідно з частинами 2, 3 статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Матеріали судового провадження свідчать про те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості його відчуження.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри в учиненні того чи іншого злочину. Водночас наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
З урахуванням наведеного слідчий суддя, всупереч доводам апеляційної скарги, встановила належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.
Отже, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України.
Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідив всі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахувала правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для власника, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.
Крім того, власник арештованого майна не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, в якому визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення строків подачі клопотання про накладення арешту на майно, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Так, обшук на підставі ухвали слідчого судді проведений 26. 03. 2021 та завершений о 08 год. 45 хв. Прокурор звернувся з клопотанням до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, згідно ксерокопії конверту поштового відправлення 26. 06. 2021, тобто у строк, передбачений наведеною нормою ст. 171 КПК України.
Посилання в апеляційній скарзі на порушення слідчим суддею строку розгляду клопотання, також не заслуговують на увагу, не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на положення ст. 173 КПК України, яка містить перелік підстав для скасування і до яких наведена підстава не належить.
Що стосується інших доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 з приводу отримання арештованого майна у неприпустимий спосіб, то слід зазначити, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10. 03. 2021 надано дозвіл на проведення обшуку житлового будинку та прилеглої території
за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично мешкає ОСОБА_5 , з метою відшукання та вилучення спирту, незаконно виготовлених алкогольних та коньячних виробів, в тому числі, алкогольних та коньячних виробів, на яких можуть бути використані підроблені марки акцизного податку України, засобів та знарядь для їх виробництва та упакування при транспортуванні, чорнових записів, накладних, видаткових накладних, документів (які містять відомості про придбання, транспортування, виготовлення, зберігання та збут таких товарів).
Згідно протоколу обшуку від 26. 03. 2021, в ході проведення обшуку за вищевказаною адресою - АДРЕСА_1 , невідому прозору речовину з характерним запахом спирту в пляшках, зокрема: 4 пляшки ємністю 10 л., 37 пляшок ємністю 1,5 л., 10 пляшок ємністю 2 л., 38 пляшок ємністю 1 л., 47 пляшок ємністю 0,5 л., 10 пляшок ємністю 0,25 л., 4 пляшки ємністю 3 л, в загальній кількості 191,5 л., було виявлено на дворі біля будинку, праворуч від автомобіля білого кольору з номерним знаком НОМЕР_1 . Жодних даних про виявлення вищевказаної речовини в салоні автомобіля та всупереч ухвали слідчого судді від 10. 03. 2021, протокол обшуку від 26. 03. 2021 не містить.
Наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_5 доводи не дають підстав для їх задоволення. Зазначені мотиви не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчий суддя вирішуючи питання про арешт майна, діяв відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням обставин визначених у ст. ст. 170-173 КПК України, з наведенням мотивів прийняття зазначеного рішення.
Невідповідність висновку слідчого судді, викладеного у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає, а тому доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно слід визнати непереконливими та безпідставними.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постановленої слідчим суддею ухвали від 02. 04. 2021 та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 .
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02. 04. 2021 про накладення арешту на майно виявленого та вилученого в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: невідому прозору речовину з характерним запахом спирту в пляшках, зокрема: 4 пляшки ємністю 10 л., 37 пляшок ємністю 1,5 л., 10 пляшок ємністю 2 л., 38 пляшок ємністю 1 л., 47 пляшок ємністю 0,5 л., 10 пляшок ємністю 0,25 л., 4 пляшки ємністю 3 л, в загальній кількості 191,5 л.,- без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: