Справа № 196/93/21
Провадження № 1-кп/209/200/21
У Х В А Л А

17 травня 2021 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участі: - секретаря ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
потерпілого - ОСОБА_4
захисника обвинувачених (адвоката) - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
свідків - ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР 11 вересня 2018 року за № 0000445 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, суд -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Відносно обвинувачених був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 21.04.2021 року.
В судовому засіданні захисником обвинувачених заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання або нічний домашній арешт.
Своє клопотання мотивує тим, що під час допиту потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що обличчя нападників він не бачив, що обвинувачені за статурою не схожі на тих осіб, що здійснили злочин відносно нього. Крім того потерпілий пояснив, що під час вчинення відносно нього злочину, будь-якої зброї він не бачив і нею йому не погрожували. Тілесні ушкодження, що заподіяні потерпілому, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №275. Також розмір коштів викрадених у потерпілого досконало не встановлено, оскільки як вказав останній, він не памятає, яка саме сумма, була у нього викрадена, що ставить під сумнів взагалі їх існування. Отже показання потерпілого спростовують, твердження сторони обвинувачення про застосування під час вчинення злочину, насильства небезпечного для здоровя потерпілого, а також погрозі зброєю, що ставить під сумнів вірність кваліфікації вчиненого діяння. Крім того прокурором не доведено, що ОСОБА_6 перебував у розшуку, повідомлення про підозру вручено з порушенням норм КПК України, а саме вручено особі, не за місцем проживання останнього, порушено право на захист. Вважає продовження запобіжного заходу порушує права обвинуваченорго ОСОБА_6 , оскільки згідно наданої довідки, останній утримується під вартою з 10.12.2020 року, без належних на те підстав та за відсутності доведених стороною обвинувачення ризиків. Посилався, що ОСОБА_6 працевлаштований, що підтверджується наданою ним довідкою з місця роботи ОСОБА_6 та характеристикою підприємства. Крім того згідно "Акту про проживання" встановлено, що ОСОБА_6 проживав за адресою, АДРЕСА_3 з травня 2018 року по грудень 2020 року, а також і за іншою адресою, а саме АДРЕСА_1 , що стороною обвинувачення не було з`ясовано, при врученні підозри та ніби-то розшуку останнього. Також посилався, що обвинувачений має сталі соціальні зв`язки, має дитину, про яку піклувався та допомагав. З підстав викладеного, вважає, що ризики оголошені прокурором в судовому засіданні, взагалі не існують.

Відносоно обвинуваченого ОСОБА_7 захисник у своєму клопотанні посилався на те, що під час допиту потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що обличчя нападників не бачив, що обвинувачені за статурою не схожі на тих осіб, що здійснили злочин відносно нього. Крім того потерпілий пояснив, що під час вчинення відносно нього злочину, будь-якої зброї він не бачив і нею йому не погрожували. Тілесні ушкодження, що заподіяні потерпілому, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №275. Також розмір коштів викрадених у потерпілого досконало не встановлено, оскільки як вказав останній, він не пам`ятає, яка саме сумма, була у нього викрадена, що ставить під сумнів взагалі їх існування. Отже показання потерпілого спростовують, твердження сторони обвинувачення про застосування під час вчинення злочину, насильства небезпечного для здоров`я потерпілого, а також погрозі зброєю, що ставить під сумнів вірність кваліфікації вчиненого діяння. Крім того прокурором не доведено, що ОСОБА_7 перебував у розшуку, повідомлення про підозру вручено з порушенням норм КПК України, а саме вручено захиснику, який залучений з регіонального центру безкоштовної правової допомоги, порушено право обвинуваченого на захист, оскільки захисник отримав свій процесуальний статус передчасно, повістка від 04.10.2018 року вручена ОСОБА_7 08.10.2018 року для участі у слідчих діях без зазначення процесуального статусу, оскільки підозра оголошена 05.10.2018 року, у протоколі допиту дідуся обвинуваченого, зазначено, що вони з внуком на той час не проживали разом, що засвідчує про неможливість належного вручення повісти про виклик. ОСОБА_7 працевлаштований, що підтверджується довідкою з місця роботи ОСОБА_7 та характеристикою підприємства. Крім того згідно "Акту про проживання" встановлено, що ОСОБА_7 проживав за адресою, АДРЕСА_2 а також за адресою: АДРЕСА_4 , що стороною обвинувачення не було з`ясовано, при врученні підозри та ніби-то розшуку останнього. У своєму клопотанні посилався, що обвинувачений має сталі соціальні зв`язки, має хворих дідуся і бабуся, які потребують постійного стороннього догляду. З підстав викладеного, вважає, що ризики оголошені прокурором в судовому засіданні, взагалі не існують.

Крім того захисник посилався, що тяжкість санкції статті КК України, що інкримінується обвинуваченим, не може слугувати підставою застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме у вигляді тримання під вартою. Також посилався, що ризики такі як вплив на свідків або існування вірогідності вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченими, не доведені жодними належними доказами.

Потерпілий підтримав клопотання захисника обвинувачених ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_6 повністю підтимав свого захисника та викладені ним у клопотанні факти.

Обвинувачений ОСОБА_7 повністю підтимав свого захисника та викладені ним у клопотанні факти.

У судовому засіданні була допитана свідок, заявлена стороною захисту, щодо підтвердження обставин місця мешкання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_8 в суді пояснила, що він є її сусідом по АДРЕСА_5 , жив звичайним життям, бачила його досить часто на вулиці з дитиною. Знає його як спокійну та порядну людину.

У судовому засіданні був допитаний свідок, заявлений стороною захисту, щодо підтвердження обставин місця мешкання обвинуваченого ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що є сусідом по АДРЕСА_6 . Проживає там з 2015 року. ОСОБА_7 до взяття його під варту бачив кожного дня його у дворі.

Прокурор заперечував, щодо заявленого клопотання, посилаючись, що ризики продовжують існувати, обвинувачені перебуваючи на волі можуть впливати на свідків. Крім того пояснив, що потерпілий дійсно під час безпосереднього допиту у судовому засіданні, змінив свої покази, а тому вважає, що доки не дослідженні письмові докази та не з`ясовані обставини та події вчинення злочину, продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, а згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Положеннями статті 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Згідно ч. 2 ст. ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за яке може бути призначено покарання до дванадцяти років позбавлення волі. Останній усвідомлюючи покарання яке йому загрожує за даний злочин перебуваючи на волі може переховуватись від суду з метою уникнути у майбутньому відповідальності, може впливати на свідків. Всі ці обставини свідчать про необхідність залишення раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за яке може бути призначено покарання до дванадцяти років позбавлення волі. Останній усвідомлюючи покарання яке йому загрожує за даний злочин перебуваючи на волі може переховуватись від суду з метою уникнути у майбутньому відповідальності, може впливати на свідків. Всі ці обставини свідчать про необхідність залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого.

На думку суду, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним вище ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому, вони обумовлені у світлі, як вказаних відомостей, так і факторів пов`язаних з характером вказаних осіб, їх моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій вони піддаються до кримінальної відповідальності, з огляду на що суд вважає, що, у даному конкретному випадку, обставини визначені ст. 177 КПК України щодо ризиків продовжують існувати.
Що стосується доводів захисника щодо порушення норм КПК України щодо вручення підозри обвинуваченим, то вказане питання розглядалося судом та було прийнято відповідне рішення.
Пояснення свідків суд приймає до уваги, в якості підтвердження місця мешкання, обвинувачених, однак вказанні свідчення не підтвердждують відстутність ризиків, впливу на свідків та можливості переховування обвинувачених від суду.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
З урахуванням викладеного, суд вважає клопотання захисника обвинувачених таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.177, 178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотань захисника обвинувачених - ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1