Номер провадження: 11-сс/813/1159/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000772 від 15.04.2021 року,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 липня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 на 60 днів, до 13.09.2021 року, з утриманням в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Рішення суду мотивоване наявністю що ризики, передбачені п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені під час застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, не зменшилися та продовжують існувати, тому є необхідність подальшого тримання під вартою підозрюваного, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню встановленим ризикам та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Окрім того слідчим суддею було враховано наявність обставин, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах ОСОБА_9 , подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, зокрема захисники зазначають, що:

- дії ОСОБА_9 не становлять будь-якого кримінального правопорушення, рівень обґрунтованості підозри з часу обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу не зростав, тобто жодним чином не підтвердив її. Прокурором не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_9 . Кваліфікація дій за ст. 189 КК України не співвідноситься з матеріалами, наявними у кримінальному проваджені, з вказаних обставин взагалі вбачаються ознаки цивільно-правових відносин;

- слідчим суддею при постановлені ухвали не було враховано відсутність жодних доказів в обґрунтування того, що заявлені, або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою. Звертають увагу суду, що належність особи до громадянства іншої держави не презюмує будь-які ризики; тяжкість покарання, як і наявність обґрунтованої підозри не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою; відсутні докази спроб впливу підозрюваного на будь-яких осіб в межах вказаного кримінального провадження;

- слідчим суддею не приділено належної уваги, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, зокрема постійне місце проживання, дружину та сина, який має захворювання, та останні перебувають на його утриманні;

- слідчим суддею не було враховано відсутність обґрунтування стороною обвинувачення неможливості застосування будь-якого альтернативного менш обтяжливого запобіжного заходу;

- клопотання слідчого у порушення вимог ч. 3 ст. 199 КПК України не містить виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засідання захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Захисник ОСОБА_8 окремо зауважив, що протоколи допиту ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є неналежними доказами.

Прокурор ОСОБА_6 зазначив, що оскаржувана ухвала є цілком законною та обґрунтованою, та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у проваджені слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000772, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

22 травня 2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, а саме: вимога передачі чужого майна з погрозою застосування насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

22 травня 2021 року Київським районним судом м. Одеси щодо підозрюваного ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на два місяці, а саме до 19.07.2021 року.

Надаючи оцінку доводам апеляційних скарг захисників щодо відсутності обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Частиною другою ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У зв`язку з тим, що чинними нормами кримінального процесуального законодавства не надано оцінку поняттю «обґрунтована підозра» та не визначено єдиних критеріїв підходу до визначення її наявності у кримінальному провадженні, в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ, є джерелом права.

Так, у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення.

Крім того, ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі.

Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Таким чином, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих стороною обвинувачення доказів тих самих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, на підставі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, перелік яких міститься у клопотанні слідчого та відтворений в ухвалі слідчого судді.

В матеріалах клопотання наявні докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає критерію «обґрунтована підозра», зазначеному у вищенаведених рішеннях ЄСПЛ.

Водночас, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчим суддею на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначено лише ймовірну причетність ОСОБА_9 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, за кваліфікуючими ознаками вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Надаючи оцінку доводам апеляційних скарг захисників в частині неправильної кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 189 КК України, апеляційний суд зазначає, що доводи сторони захисту в цій частині у певній мірі виходять за межі повноважень слідчого судді при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу. На даному етапі слідчий суддя має встановити доведеність того, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення і є підстави для здійснення подальшого досудового розслідування. При цьому, належну оцінку доказам, питання кваліфікації дій ОСОБА_9 має дати суд при можливому розгляді справи по суті, а отже апеляційний суд вважає, що захист у своїй апеляційній скарзі ставить більш високі вимоги та критерії оцінювання доказів, які, на його думку, мають бути наведені стороною обвинувачення на підтвердження пред`явленої підозри.

Що стосується посилань сторони захисту на недопустимість деяких із доказів, колегія суддів наголошує на тому, що оцінка доказів з точки зору, в тому числі, допустимості, буде надана судом, відповідно до вимог ст.ст. 89, 94 КПК України, під час судового розгляду кримінального провадження по суті, натомість, на теперішній час слідчий суддя лише вирішує питання щодо достатності певного обсягу зібраних доказів для переконання стороннього спостерігача про те, що особа причетна до вчинення злочину та стосовно неї існують законодавчо встановлені підстави для продовження строку застосування запобіжного заходу.

Надаючи оцінку доводам апеляційних скарг захисників щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, згідно з частиною 2 даної статті, є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, а також встановити недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з вимогами п.1 ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Співставляючи доводи клопотання слідчого з обґрунтуванням, наведеним в оскаржуваній ухвалі, на предмет наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді що в зазначеному провадженні не зменшився ризик того, що підозрюваний може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за його вчинення у разі доведення вини, останній може переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності. При вирішенні питання про наявність даного ризику також враховуються відомості про те, що підозрюваний є громадянином іншої держави, який перебуває на території України з 2019 року, однак останній не звернувся до територіального органу або підрозділу Державної міграційної служби для оформлення посвідки на тимчасове або постійне проживання.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходив із встановленого КПК України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та дійшов правильного висновку про те, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Визнаючи наявність вказаного ризику, апеляційний суд також враховує ознайомлення підозрюваного ОСОБА_9 з протоколами допиту потерпілого та свідків, що дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість впливу на цих осіб.

Окрім того, з урахуванням обставини інкримінованого підозрюваному ОСОБА_9 кримінального правопорушення, його корисливого характеру, а також беручи до уваги характеризуючи підозрюваного матеріали, серед яких: відсутність у підозрюваного ОСОБА_9 місця роботи, а відтак і офіційного прибутку, апеляційний суд також погоджується і з висновком слідчого суддя про провадження існування ризику у вигляді можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального провадження (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

У зв`язку із викладеним, апеляційний суд не погоджується із доводами сторони захисту про недоведеність органом досудового розслідування жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та вважає їх такими, що спростовуються наданими апеляційному суду матеріалами провадження.

Водночас, апеляційний суд вважає слушними твердження сторони захисту про те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, на його утриманні перебувають дружину та сина, проте зазначає, що вказані обставини не зменшують ризики, встановлені апеляційним судом вище, та не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обставини вчинення злочину, в якому останній обґрунтовано підозрюється та характеристику його особи.

Щодо посилань захисників на неврахування слідчим суддею можливості застосування будь-якого альтернативного менш обтяжливого запобіжного заходу, апеляційний суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Апеляційний суд погоджується з висновком оскаржуваної ухвали про те, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, з огляду на сукупність встановлених вище обставин не зможе запобігти встановленим ризикам. Крім того, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі слушно зазначив, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинене із погрозою застосування насильства.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що за наявності ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, неможливим є застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому застосування тримання під вартою на даному етапі є виправданим.

Оцінюючи твердження сторони захисту щодо недоведеності органом досудового розслідування обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, апеляційний суд такі доводи вважає помилковими та зазначає, що у клопотанні слідчий та прокурор навели обґрунтовані обставини, на підставі яких завершити досудове розслідування до закінчення дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_9 неможливо, зокрема, у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих та процесуальних дій, а саме: отримати висновок призначеної 09.07.2021 експертизи відео-, звукозапису; отримати висновок призначеної 28.05.2021 комплексної біологічної експертизи за експертною спеціальністю 9.3 «Імунологічні дослідження», судової експертизи зброї за експертною спеціальністю 3.1 « Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї»,трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 (дактолоскопічні дослідження); отримати висновок призначеної 28.05.2021 комплексної біологічної експертизи за експертною спеціальністю 9.3 «Імунологічні дослідження», судово вибухово-технічну експертизу за експертною спеціальністю 5.2 «Дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху», трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 (дактолоскопічні дослідження), винесеної від 28.05.2021; отримати розсекречені ухвали Одеського апеляційного суду про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій; додатково допитати підозрюваних по обставинам зафіксованим у протоколах негласних слідчих (розшукових) дій; виконати вимоги ст. 290 КПК України, а саме повідомити сторони кримінального провадження про завершення досудового розслідування та надати доступ до матеріалів досудового розслідування; виконати вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а саме скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи вищевикладені обставин в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статями 177, 178, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000772 від 15.04.2021 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4