Провадження №11-сс/824/3512/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
слідчого ОСОБА_8 ,
адвоката, який діє
в інтересах ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000974 від 05.11.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_9 ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року про відмову в задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_9 ОСОБА_10 на повідомлення ОСОБА_9 про підозру від 18.11.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, у кримінальному провадженні №0000974,

В С Т А Н О В И Л А :

06 травня 2021 року адвокат, який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 ОСОБА_10 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із скаргою в порядку ст.303 КПК України про скасування повідомлення про підозру від 18.11.2020 року стосовно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, у кримінальному провадженні №0000974 від 05.11.2015 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року відмовлено в задоволенні вказаної скарги. Обґрунтовуючи своє рішення слідчий суддя зазначив, що при здійсненні повідомлення ОСОБА_9 про підозру, органом досудового розслідування було дотримано вимог ст.ст.276-278 КПК України.

На вказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_9 ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу в якій не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною та необ`єктивною, через неповноту судового розгляду та істотне порушення норм кримінального права. Слідчим суддею взагалі не досліджені обставини, які вказують на сплив строку досудового розслідування, який відносно ОСОБА_9 закінчився ще 05.05.2017 року. Окрім цього, повідомлення про підозру ОСОБА_9 , яке є процесуальною дією, не було здійснено у передбачений законом спосіб, слідчий не може надати розписку про отримання ОСОБА_9 такого повідомлення, натомість надає декілька різних адрес за якими залишав повідомлення про підозру, однак згідно витягу із реєстру нерухомого майна будинків за вказаними слідчим адресами, взагалі не існує. Також зазначає, що ухвала слідчого судді суперечить фактичним обставинам справи, оскільки жодних доказів нанесення ОСОБА_9 будь-яких збитків, матеріали кримінального провадження не містять, повідомлення про підозру ґрунтується лише на припущеннях. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_9 .

Заслухавши:
доповідача суддю апеляційного суду;
прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного, ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, як законну та обґрунтовану;
слідчого, який надав пояснення щодо правильного та безпомилкового вручення ОСОБА_9 повідомлення про підозру;
захисника підозрюваного, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі;
ознайомившись з матеріалами скарги та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів скарги та ухвали слідчого судді, Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженніу кримінальному провадженні №0000974 від 05.11.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.ч.1, 2 ст.364-1, ч.4 ст.191, ч.2 ст.367, ч.2 ст.366, ст.218-1, ч.3 ст.209 КК України.

18 листопада 2020 року в рамках вказаного кримінального провадження було складено повідомлення про підозру за ч.5 ст.191 КК України щодо ОСОБА_9

06 травня2021 року захисник підозрюваного ОСОБА_9 ОСОБА_10 звернувся до Печерськогорайонного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст.303 КПК України про скасування повідомлення про підозру стосовно ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду м. Києва від 19 травня 2021 року відмовлено в задоволенні вказаної скарги, оскільки при повідомлення про підозру ОСОБА_9 було здійснено з дотриманням вимог ст.278 КПК України та повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів для підозри.

З таким висновком слідчого судді повністю погоджується колегія суддів, зважаючи на наступне.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачений ст.278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст.277 КПК України.

Таким чином, підставою оскарження повідомлення про підозру може бути порушення вищевказаних процесуальних норм.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо порушення процесуальної процедури повідомлення про підозру, слід визнати необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що повідомлення ОСОБА_9 про підозру за ч.5 ст.191 КК України було складено 18.11.2021 року і в цей же день через неможливість вручення ОСОБА_9 повідомлення про підозру особисто, слідчим було застосовано у дію положення ч.1 ст.278 КПК України, а саме «у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень».

Такий спосіб для вручення повідомлення передбачений ч.1 ст.135 КПК України, а саме особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою або згідно ч.2 ст.135 КПК у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Так, копію повідомлення ОСОБА_9 про підозру було направлено за допомогою засобів поштового зв`язку на всі відомі досудовому розслідуванню адреси проживання чи реєстрації підозрюваного, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , яка була офіційно отримана за запитом Головного слідчого управління НП України.

Також, копію повідомлення про підозру ОСОБА_9 було направлено на адресу: АДРЕСА_2 , яка встановлена відповідно до рапорту головного о/у ДСР НП України ОСОБА_11 складеного на виконання доручення старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_12 від 11.03.2020 року.

При цьому, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.11.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , було проведено обшук, після здійснення якого 18.11.2020 року, слідчим з урахуванням того, що це є місце проживання підозрюваного та його дружини, на видному місці було залишено копію повідомлення про підозру щодо ОСОБА_9 .

Проведення обшуку місця проживання ОСОБА_9 за вказаною адресою здійснювалося за участі понятих та представника ОСББ «Мукачівський», а саме диспетчера ОСОБА_13 , якому після проведення обшуку було вручено копію повідомлення ОСОБА_9 про підозру, для передачі останньому, при його прибутті за місцем проживання.

За таких обставин, слід зробити висновок, що повідомлення ОСОБА_9 про підозру, відповідає вимогам ст.277 КПК України, та у відповідності до вимог ст.278 КПК України з урахуванням положень ст.135 КПК України здійснилося у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України.

Доводи апелянта щодо повідомлення ОСОБА_9 слідчого про його виїзд за кордон, шляхом надіслання заяви на електронну адресу НП України, із зазначенням своєї електронної адреси, через яку при необхідності його можливо повідомити про участь у процесуальних діях у кримінальному провадженні, не можуть вважатися достатньо обґрунтованими, оскільки не підтверджені доказами, які переконливо свідчать про дотримання підозрюваним положень ст.136 КПК України.

Так, із наданої захисником апеляційному суду копії листа від 05.10.2020 року, направленого ОСОБА_9 вбачається, що він надіслав через електронну адресу, яка належить невідомо кому, повідомлення необхідного йому змісту на електронну адресу НП України, при цьому зазначив, що його слід повідомляти по наявним телефонам або email, однак адресу електронної пошти, яка належить саме йому ОСОБА_9 , він не вказав.

Тому, при наявності у слідчого, станом на день повідомлення ОСОБА_9 про підозру, копії наданого захисником листа, слідчий не міг достовірно знати, що при направленні складеного повідомлення про підозру на електронну адресу зазначену у даному листі, його отримає саме ОСОБА_9 , натомість поштові адреси на які слідчим було розіслано повідомлення про підозру, належать ОСОБА_9 , що підтверджується документами наявними в матеріалах справи та суперечить доводам захисника щодо неналежності таких поштових адрес ОСОБА_9 та не існування їх взагалі.

Посилання захисника, на те що ухвала слідчого судді суперечить фактичним обставинам справи, оскільки жодних доказів нанесення ОСОБА_9 будь-яких збитків, матеріали кримінального провадження не містять, повідомлення про підозру ґрунтується лише на припущеннях, колегія суддів не приймає до уваги з урахуванням положень глави 24 КПК України, де чітко визначено, що оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Тобто, перед слідчим суддею не ставиться питання доведеності поза розумним сумнівом вини підозрюваного ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а лише вирішується питання щодо обґрунтованості підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.За наявності обґрунтованих даних, які спростовують всі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий за погодженням із прокурором має право змінити раніше повідомлену підозру чи за наявності для цього підстав прийняти рішення про закриття кримінального провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Крім того, у справі «K.F. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Що стосується доводів апелянта про сплив строку досудового розслідування, та складення повідомлення про підозру щодо ОСОБА_9 поза його межами, колегія суддів вважає їх безпідставним, оскільки дане питання перевірено слідчим суддею та зроблено достатньо обґрунтований висновок з посиланням на відповідні норми Закону, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Отже, перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів не вбачає порушень норм КПК України для скасування ухвали слідчого судді.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 ОСОБА_10 , слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року, необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року про відмову в задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_9 ОСОБА_10 на повідомлення ОСОБА_9 про підозру від 18.11.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, у кримінальному провадженні №0000974 від 05.11.2015 року, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4