Справа № 466/8654/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/220/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2021 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судових засідань ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 лютого 2021 року про відмову у задоволенні спільного клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія №30» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
оскарженою ухвалою у задоволенні спільного клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія №30» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись із даною ухвалою, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржену ухвалу скасувати та постановити нову, якою задоволити спільне клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія №30» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про його умовно-дострокове звільнення.

Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що він вину у вчиненому визнав, розкаявся, сумлінно ставиться до своїх обов`язків , як засуджений. Просить врахувати, що він є особою похилого віку, хворіє на гепатит, є ВІЛ інфікованим. Має інші хвороби, що не врахував суд першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, який підтримав апеляційні вимоги, думку прокурора про законність оскарженої ухвали, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Як вбачається, із матеріалів справи, вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 20 листопада 2017 року за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15-ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27.05.2019 на підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 12.07.2017 по 23.12.2017, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок терміну покарання 12 липня 2017 року, кінець терміну покарання 01 травня 2021 року.

За час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_6 характеризується наступним чином: перебуваючи під вартою в УВП-19 м. Львова з 17.07.2017 порушення вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи не заохочувався.

У державну установу «Личакiвська виправна колонія (№30)» засуджений ОСОБА_6 прибув 24.01.2018. За час відбування покарання в установі допустив 1 порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією установи 3 рази заохочувався, за активну участь по благоустрою установи та відділення.

Наявність у засудженого заохочень, на думку суду, не свідчить про те, що він довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, а відтак таке не може бути безумовним свідченням виправлення особи.

Суд першої інстанції вірно оцінив те, що сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого ОСОБА_6 , яка передбачена в ч.2 ст. 81 КК України, являється основною умовою при застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Належне виконання засудженим законних вимог адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання та його належна поведінка є для засудженого обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.
Враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_6 суд першої інстанції вірно прийшов до переконання, що відбуваючи призначене судом покарання, засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а відтак не заслуговує на застосування до нього умовно - дострокового звільнення. ОСОБА_6 , відбуваючи покарання, почав ставати на шлях виправлення, що ще не дає достатніх підстав застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
Колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженого є безпідставними та не заслуговують на увагу.
Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази, пояснення як засудженого ОСОБА_6 так і представника ЛВК №30, характеризуючі дані засудженого.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою скасування чи зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено, відтак ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а подані апеляційні скарги до задоволення не підлягають, як безпідставні.
Керуючись 404, 407, 409, 419, 422 КПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 лютого 2021 року про відмову у задоволенні спільного клопотання адміністрації державної установи «Личаківська виправна колонія №30» та спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення засудженого без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4