ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/7630/20
Номер провадження 11-кп/819/817/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: продовження запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

Захисника адвоката ОСОБА_6

Прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0003716 від 12.11.2019 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12.07.2021 щодо ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.07.2021 продовжено строк тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цюрупинськ, Херсонської області, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на 60 днів до 09.09.2021 року включно.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням захисник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій вказує про те, що прокурором не надано доказів або посилань на докази, що перебуваючи на волі обвинувачений буде переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню.

Під час досудового слідства не зібрано жодного належного доказу причетності ОСОБА_8 до скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, крім особистого зізнання.

Не знайдено знаряддя злочину, відсутні свідки та сліди злочину. Характер нанесення тілесних ушкоджень потерпілому не відповідають поясненням які надав ОСОБА_8 під час відтворення на досудовому слідстві.

Зазначає, що факт порушення правил носіння електронного засобу контролю не відповідає дійсності.

Таким чином, колегія суддів під час розгляду клопотання прокурора мала необхідні відомості та докази які давали підстави сумніватися у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому злочину, а отже не мав законних підстав для застосування виняткового запобіжного заходу.

Крім того, зазначає, що прокурором у клопотанні не зазначено обґрунтування неможливості запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зауважує, що зібрані докази свідчать про наявність соціальних зв`язків підозрюваного із матір`ю, батьком, братом, постійного місця роботи, наявність зареєстрованого місця проживання.

Також зазначає, що за час перебування в СІЗО, ОСОБА_8 опинився на межі інвалідності, втратив зір, захворів на гепатит та отримав направлення для встановлення ступеня інвалідності.

Зазначає, що ОСОБА_8 не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у нього не має можливості, скоювати нові злочини не збирається.

Просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12.07.2021 скасувати, постановити нову ухвалу та обрати обвинуваченому ОСОБА_8 інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення скарги, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог статті 422-1 КПК України до суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

12.07.2021 судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого на 60 днів до 09.09.2021 включно.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам його можливого впливу на потерпілу та свідків, з метою зміни ними показань, та можливості переховування від суду.

Крім того, оскільки судовий розгляд кримінального провадження триває, є необхідність в дослідженні обставин по справі, а тому неможливо завершити судовий розгляд з ухваленням судового рішення по суті до закінчення строку дії обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за яке законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також на дані про особу обвинуваченого, наявність факту порушення обвинуваченим умов раніше обраного слідчим суддею щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що стало підставою для зміни його на тримання під вартою, і ці обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно нього, перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду, незаконно впливати на свідків, допит яких на даному етапі судового розгляду не завершено, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, як про те вказує в апеляційній скарзі захисник.

Таким чином, колегія суддів враховує, суспільну небезпечність злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , зокрема, проти здоров`я та життя особи, що є найвищою соціальною цінністю відповідно до ст.3 Конституції України, а тому саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження право особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З огляду на вищевикладене, твердження апеляційної скарги захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого є непереконливими.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі всебічно з`ясованих обставин дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, а саме у виді домашнього арешту, як про те просить в апеляційній скарзі захисник, не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Що стосується доводів захисника про те, що під час досудового слідства не зібрано жодного належного доказу причетності ОСОБА_8 до скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, крім особистого зізнання. Не знайдено знаряддя злочину, відсутні свідки та сліди злочину. Характер нанесення тілесних ушкоджень потерпілому не відповідають поясненням які надав ОСОБА_8 під час відтворення на судовому слідстві, то на цій стадії судового розгляду суд не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінальних правопорушень, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність чи недоведеність винуватості обвинуваченого, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні злочинів, де перевіряється наявність ризиків та необхідність продовження застосування щодо неї обмежувального заходу, оскільки обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 надійшов до суду тільки 13.05.2021.

Що стосується посилання апеляційної скарги захисника на наявність соціальних зв`язків підозрюваного із матір`ю, батьком, братом, постійного місця роботи, наявність зареєстрованого місця проживання, то колегія суддів хоча і враховує дані відомості, проте, з огляду на характер, вид та обставини вчинення злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 , відомості про його особу, вказані обставини, не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які давали б можливість застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Щодо посилання захисника на те, що за час перебування в СІЗО, ОСОБА_8 опинився на межі інвалідності, втратив зір, захворів на гепатит та отримав направлення для встановлення ступеня інвалідності, то відповідно до копії виписки з медичної картки №4 на обвинуваченого ОСОБА_8 , яка була надана стороною захисту як додаток до апеляційної скарги то ОСОБА_8 неодноразово від проходження огляду в умовах установи та лікарні відмовлявся, не дозволяв себе оглянути та зробити перев`язку після нанесення собі порізів на шиї. А також відмовляється від проведення обстеження лікарями.

Крім того, матеріали кримінального провадження містять відомості, що адміністрацією установи попереднього ув`язнення вживались неодноразові заходи для належного медичного обстеження обвинуваченого, проте жодного діагнозу, який би перешкоджав подальшому триманню під вартою встановлено не було. Відомості щодо стану здоров`я останнього сформовані лише стороною захисту, а беззаперечних даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що стан здоров`я ОСОБА_8 не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Під час вивчення матеріалів провадження будь-яких фактів порушення конституційних прав обвинуваченого на свободу та особисту недоторканість, затягування судового розгляду кримінального провадження, як про те вказує апелянт, колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12.07.2021 щодо ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .