Справа № 740/4307/20
Провадження № 1-кп/740/149/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники кримінального провадження:

- прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

- обвинувачений ОСОБА_6 ,

- захисник ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в с. Сальне Ніжинського району Чернігівської області, розлучений, не працює, має середню спеціальну освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

установив:
19 вересня 2020 року близько 18-30 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів проник на територію господарства за адресою: АДРЕСА_1 , де з приміщення курника таємно викрав 3 курей звичайної «змішаної породи» вартістю 99,50 грн за кожну та одного півня звичайної «змішаної породи» вартістю 234,38 грн, які належать ОСОБА_8 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 532,88 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення.

Обвинувачений ОСОБА_6 спочатку не визнавав своєї вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Після повного дослідження доказів, на чому наполягав обвинувачений та його захисник, а саме допиту потерпілої, дослідження письмових доказів, ОСОБА_6 погодився з викладеними в обвинувальному акті стосовно нього обставинами, зазначив, що крав не сам, а з ОСОБА_9 , визнав свою вину у вчиненому правопорушенні, каявся, обіцяв не повторювати подібного, відшкодувати шкоду потерпілій, висловив бажання виправитися, оскільки має трьох неповнолітніх дітей. В останньому слові обвинувачений також підтвердив, що визнає свою вину у скоєному.

Допитана під час розгляду справи потерпіла ОСОБА_8 показала, що того дня їздила в Київ, а коли повернулася додому, то ввечері виявила зникнення курей трьох курок і одного півня. На її думку, викрав курей сусід ОСОБА_10 , він і раніше крав курей. Вона була присутня при проведенні слідчого експерименту, думала, що приведуть ОСОБА_10 , а привели ОСОБА_11 . Вважає і підозрює у крадіжці курей саме ОСОБА_10 , а не ОСОБА_11 . Жодних претензій до обвинуваченого не має.

Вина ОСОБА_6 підтверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом слідчого експерименту від 29 вересня 2020 року за участю потерпілої та підозрюваного, згідно з яким у АДРЕСА_2 ОСОБА_6 було запропоновано показати, як саме він вчинив кримінальне правопорушення, на що він погодився та повідомив таке. 19 вересня 2020 року у вечірній час він проходив по АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_12 . Неподалік господарства № 12 ОСОБА_6 попросив ОСОБА_12 щоб той його почекав, а сам з лівого боку від входу на територію господарства № 12 переліз через паркан, а далі за допомогою дерев`яної палиці відкрив хвіртку та зайшов на територію господарства. Там він знайшов мішок, після чого зайшов до хліва, де знаходились кури, та викрав три курки і півня, поклав їх до мішка та пішов з території господарства.

У судовому засіданні оглянуто відеозапис проведеного слідчого експерименту, який підтверджує зазначені у вищевказаному протоколі проведення слідчого експерименту відомості.

Крім цього, судом досліджено протокол огляду місця події від 23 вересня 2020 року у присутності понятих, відповідно до якого місцем огляду є подвір`я будинку АДРЕСА_2 . Зі сторони вулиці подвір`я огороджене парканом та мається хвіртка, обладнана зі сторони двору запиральним пристроєм. На подвір`ї ліворуч розміщена літня кухня, праворуч сарай на 4 відділення, прямо розміщений одноповерховий житловий будинок, по периметру подвір`я між вказаними будівлями мається паркан. Між літньою кухнею та будинком у паркані мається прохід через металеві двохстворчаті двері до присадибної ділянки, дані двері закриваються на металевий гачок. По подвір`ю ходять дорослі кури різної масті. У двох крайніх зліва відділах сараю маються сідала для курей. Дані відділи мають окремі входи з подвір`я через дерев`яні одностворчаті двері, які на момент огляду відкриті, пошкоджень не мають. При огляді проведено фотографування.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає їх належними та допустимими на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Загальними засадами кримінального провадження за змістом ст. 7 КПК України, є, зокрема, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та суд кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення.

Згідно із ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження.

Таким чином, вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена в повному обсязі і підтверджена дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КК України цей Кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є щире каяття.

Згідно зі ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також ураховує особу обвинуваченого, який не працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, має трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з довідкою виконкому Лосинівської селищної ради від 11 лютого 2021 року станом на 01 лютого 2021 року ОСОБА_6 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , склад сім`ї: батько ОСОБА_16 , 1960 року народження; мати ОСОБА_17 , 1961 року народження; сестра ОСОБА_18 , 1984 року народження; племінник ОСОБА_19 , 2011 року народження; син ОСОБА_15 , 2010 року народження; дочка ОСОБА_14 , 2014 року народження; син ОСОБА_13 , 2019 року народження.

Відповідно до характеристики старости сіл Сальне та Садове ОСОБА_20 від 24 вересня 2020 року за час проживання в селі ОСОБА_6 зарекомендував себе з негативного боку. Зловживає спиртними напоями, створює конфліктні ситуації з односельцями, були неодноразові приводи в поліцію, в громадській роботі участі не брав.

Відповідно до довідок Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» та Комунального некомерційного підприємства «Ніжинська центральна районна лікарня», ОСОБА_6 на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра відповідно не перебуває.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 грудня 2019 року затверджено угоду про примирення, укладену 28 жовтня 2019 року між потерпілою ОСОБА_21 та обвинуваченим ОСОБА_6 , та визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначено йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.

Згідно з вимогою щодо судимості, 09 квітня 2020 року ОСОБА_6 знятий з обліку відділу пробації у зв`язку з відбуттям громадських робіт.

16 липня та 11 серпня 2020 року до суду направлено два обвинувальні акти стосовно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, а 11 вересня 2020 року один за ч. 2 ст. 185 КК України, які на теперішній час перебувають на розгляді в суді.

Згідно з досудовою доповіддю органу з питань пробації, виправлення ОСОБА_6 без позбавлення чи обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Також суд ураховує ставлення ОСОБА_6 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості та засудженні своїх дій, бажанні виправитися.

Визначені у статтях 50, 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на принципах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави та суспільства.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, ураховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у п. 2 постанови від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими суди повинні призначати покарання менш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, - суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі.

Суд наділений правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбуття, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Зважаючи на вказані обставини в сукупності, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, і на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Одночасно на обвинуваченого покладаються обов`язки, встановлені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Кримінальним правопорушенням завдано матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 532,88 грн. У поданій до суду заяві потерпіла указала, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Питання про долю речових доказів судом не вирішується відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, оскільки вони суду не надавалися та судом не досліджувалися.

Керуючись ст. 2, 7, 22, 26, 368 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1