Провадження №1-кс/760/3565/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову від 08.09.2014р. старшого прокурора прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0002198 від 30.12.2012р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшла зазначена скарга.

Подана скарга обґрунтована тим, що слідчими СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002198 від 30.12.2012р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

08.09.2014р. постановою старшого прокурора прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження № 0002198 від 30.12.2012р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Потерпілий ОСОБА_3 в поданій скарзі зазначає, що вказана постанова прокурора, на його думку, є незаконною та передчасною, оскільки орган досудового розслідування перед закриттям кримінального провадження не вчинив жодних слідчих та процесуальних дій в даному кримінальному провадженні, зокрема, не встановив місцезнаходження ОСОБА_5 , якому в даному кримінальному провадженні 24.04.2014р. було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Крім того, ОСОБА_5 був оголошений в розшук в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим було зупинено досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002198 від 30.12.2012р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України до встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 .

Разом з тим, 08.09.2014р. прокурором було постановлено постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, оскільки в ході досудового розслідування відсутні будь-які докази, які б підтверджували відносини між потерпілими ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , так як, на думку прокурора, всі відносини виникали між потерпілими та ТОВ «Інфініті центр» та ПП «Інфініті центр» і особі головного бухгалтера ОСОБА_7 .

Однак, потерпілий ОСОБА_3 в поданій скарзі стверджував, що висновки прокурора, викладені в оскаржуваній постанові, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім цього, потерпілий ОСОБА_3 зазначив, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки прокурором у мотивувальній частині постанови не вказано зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови та їх належне обґрунтування.

Тому, потерпілий ОСОБА_3 просив слідчого суддю скасувати постанову від 08.09.2014р. старшого прокурора прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0002198 від 30.12.2012р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

19.05.2021р. від потерпілого ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він підтримав доводи, викладені у скарзі та просив розглядати подану скаргу у його відсутності.

Уповноважений прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд у відсутності потерпілого ОСОБА_3 та уповноваженого прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0002198 від 30.12.2012р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 4) набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; 5) помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; 6) існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; 7) потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення; 8) стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим, прокурором рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, прокурора спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

В ході судового розгляду скарги встановлено, що слідчими СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002198 від 30.12.2012р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

08.09.2014р. постановою старшого прокурора прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження № 0002198 від 30.12.2012р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Вказана постанова прокурора обґрунтована тим, що в ході досудового розслідування відсутні будь-які докази, які б підтверджували відносини між потерпілими ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , оскільки всі відносини виникали між потерпілими та ТОВ «Інфініті центр» та ПП «Інфініті центр» і особі головного бухгалтера ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

З метою з`ясування питання щодо дотримання прокурором вимог законодавства та з метою перевірки оскаржуваної постанови на предмет її відповідності вимогам ст. 110 КПК України, слідчим суддею були досліджені матеріали кримінального провадження № 0002198 від 30.12.2012р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відповідно до яких, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи потерпілого ОСОБА_3 щодо необґрунтованості постанови та її невідповідності вимогам процесуального законодавства знайшли свого підтвердження.

Так, слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування в даному кримінальному провадженні не були проведенні всі необхідні слідчі (розшукові) дії, необхідних для встановлення істини в даному кримінальному провадженні, що свідчить про неповноту проведеного досудового розслідування та вказує на невідповідність проведеного досудового розслідування завданням кримінального провадження його дієвості.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що оскаржувана потерпілим ОСОБА_3 постанова прокурора не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, з наступних підстав.

Так, відповідно до частини 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Як вбачається з долученої до скарги фотокопії постанови прокурора від 08.09.2014р. прокурор прийняв рішення про закриття кримінального провадження № 0002198 від 30.12.2012р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Аналізуючи оскаржувану постанову від 08.09.2014р., слідчий суддя приходить до висновку, що резолютивна частина постанови прокурора містить посилання на підставу для закриття кримінального провадження відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Разом з тим, вимогами ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав, з яких може бути закрито кримінальне провадження, зокрема, встановлена відсутність події кримінального правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України) та встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України). Однак, вимоги ч. 1 ст. 284 КПК України не містять такої підстави для закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

На думку слідчого судді, така конструкція постанови прокурора про закриття кримінального провадження є неприйнятою, оскільки наведена прокурором підстава для закриття кримінального провадження не відповідає вимогам КПК України.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена прокурором постанова від 08.09.2014р. про закриття кримінального провадження обґрунтована висновками, протилежними встановленим обставинам справи, та не відповідає завданням та засадам кримінального провадження, передбаченим ст.ст. 2, 9 КПК України, а також практиці Європейського суду з прав людини стосовно проведення ефективного розслідування.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що скарга потерпілого ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова прокурора від 08.09.2014р. скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 40, 84, 91, 110, 223, 284, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу потерпілого ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову від 08.09.2014р. старшого прокурора прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0002198 від 30.12.2012р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1