Єдиний унікальний номер судової справи 201/7163/21
Номер провадження 1-кс/201/2275/2021
УХВАЛА
Іменем України

19 липня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , ознайомившись із заявою Голови Селянського Фермерського господарства «Індафі» ОСОБА_2 про відвід слідчого у кримінальному провадженні № 0001434 від 09.11.2017 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2021 року до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява Голови Селянського Фермерського господарства «Індафі» ОСОБА_2 про відвід слідчого у кримінальному провадженні № 0001434 від 09.11.2017 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

Вивчивши заяву, слідчий суддя вважає, що вона підлягає поверненню заявнику, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона подана особою, яка не має права подавати скаргу.

Згідно із ч. 1 ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

КПК України не містить положень щодо представника заявника, в тому числі коли заявником є юридична особа та яким чином підтверджуються його повноваження.

Для випадків неврегульованості певних питань у ч. 6 ст. 9 КПК передбачено правило, згідно з яким у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Однією із загальних засад кримінального провадження є рівність перед законом і судом (п. 3 ч. 1 ст. 7 КПК).

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 7 КПК, який розкритий у ч. 1 ст. 10 КПК, не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками.

Ураховуючи наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що у кримінальному провадженні представником заявника може бути особа, яка за змістом КПК може бути представником іншого учасника кримінального провадження, з якими його можна порівняти. При цьому, підтвердження повноважень представника заявника у кримінальному провадженні має здійснюватися у такій формі та порядку, які не наділятимуть останнього привілеями та не обмежуватимуть у порівнянні з іншими учасниками кримінального провадження. Тобто, з дотриманням засади рівності перед законом і судом всіх учасників кримінального провадження. І такі форма та порядок підтвердження повноважень представника заявника у кримінальному провадженні повинні бути такими ж, як і при підтвердженні повноважень представників інших учасників кримінального провадження, з якими його можна порівняти.

Оскільки ст. ст. 64-1, 64-2 КПК, так само як і ст. 60 КПК структурно знаходяться у §5 глави 3 розділу I КПК, котра визначає хто є заявником у кримінальному провадженні, можна зробити висновок, що представника заявника, яким є юридична особа, в контексті можливості здійснювати повноваження представника у кримінальному провадженні можна порівняти із представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та представником юридичної особи, яка є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт. Крім того, враховуючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні може бути розпочате, як з ініціативи заявника (ч. 1 ст. 60 КПК), так і з ініціативи потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК), котра може проявлятися у поданні заяви про кримінальне правопорушення, у зазначеному контексті представника заявника можна порівняти також із представником юридичної особи, яка є потерпілим (ч. 2 ст. 58 КПК).

А тому порядок і форма підтвердження повноважень представника заявника, задля дотримання засад рівності перед законом і судом, повинні бути такими ж самими, як і передбачені для вищевказаних осіб ч. 3 ст. 58, ч. 2 ст. 64-1, ч. 5 ст. 64-2 КПК.

Так, за змістом вищевказаних норм кримінального процесуального закону, представником вказаних учасників кримінального провадження як юридичних осіб може бути: захисник ( ч. 2 ст. 58, абз. 2 ч. 1 ст. 64-1, абз. 2 ч. 4 ст. 64-2 КПК), тобто адвокат в розумінні ст. 45 КПК; керівник чи інша особа, уповноважена законом або установчими документами (ч. 2 ст. 58, абз. 3 ч. 1 ст. 64-1, абз. 3 ч. 4 ст. 64-2 КПК); працівник юридичної особи (див. ч. 2 ст. 58, абз. 4 ч. 1 ст. 64-1, абз. 3 ч. 4 ст. 64-2 КПК).

Отже, представником заявника, який є юридичною особою, аналогічно вказаним вище приписам, окрім особи, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником (адвокатом), може бути керівник чи інша особа, уповноважена законом або установчими документами, а також працівник юридичної особи.

При цьому можливість особи у кримінальному провадженні діяти при зверненні до суду, в т.ч. під час підписання та подання заяви/скарги, в якості представника обумовлюється необхідністю підтвердження наявності у неї відповідних повноважень. На підтвердження повноважень діяти від імені та в інтересах СФГ «Індафі», у тому числі підписувати і подавати заяву/скаргу до суду, представник СФГ «Індафі» разом із заявою повинен був надати докази того, що він є керівником вказаної юридичної особи, а саме головою СФГ «Індафі», як про це він зазначає у заяві.

За правилами п. п. 2, 3 ч. 3 ст. 58, п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 64-1, п. п. 2, 3 ч. 5 ст. 64-2 КПК повноваження на участь у провадженні представників юридичних осіб, які є потерпілими, чи щодо яких здійснюється провадження, або третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, у випадку, коли такі представники не діють у статусі адвоката, можуть підтверджуватися: копією установчих документів юридичної особи, якщо представником є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особи; довіреністю - якщо представником є працівник відповідної юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ГК України, під установчими документами розуміється: рішення про утворення юридичної особи або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб`єкта господарювання.

При цьому, як вбачається із заяви, її підписано Головою СФГ «Індафі» ОСОБА_2 , який на підтвердження своїх повноважень, до матеріалів заяви не долучив копії установчих документів означеної юридичної особи та будь-яких підтверджуючих документів щодо перебування ОСОБА_2 на посаді голови СФГ «Індафі».

Крім того, додатки, які перелічені в розділі «Додатки», заявником не долучені.

Таким чином, у заяві відсутня інформація, яка б дозволяла зробити висновок про те, що ОСОБА_2 може представляти інтереси СФГ «Індафі» у кримінальному провадженні.

За таких обставин, заяву слід повернути особі, яка її подавала та роз`яснити, що повернення заяви, відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Голови Селянського Фермерського господарства «Індафі» ОСОБА_2 про відвід слідчого у кримінальному провадженні № 0001434 від 09.11.2017 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, - повернути ОСОБА_2 .

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із заявою.

Роз`яснити, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1