Номер провадження: 11-кп/813/1418/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000736 від 28 березня 2015 року,відносно

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно непрацевлаштований, неодружений, з середньою освітою, судимий:

-11 липня 2007 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк один рік;

-30 жовтня 2008 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, на підставі ст.69,70,71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць;

-14 грудня 2010 року вироком Суворовського районного суду м. Одеси за ч.2 ст.309 КК України, на підставі ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки шість місяців;

-14 березня 2017 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч.2 ст.186 КК України, на підставі ст.69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки;

-24 жовтня 2018 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та фактичні обставини, встановлені
судом першої інстанції.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2020 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки два місяці.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання, шляхом часткового складання, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2018 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки три місяці.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк відбуття покарання зараховано ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення в період з 21 серпня 2020 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також оскарженим вироком вирішено питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Оскарженим вироком встановлено, що 08 березня 2019 року приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , будучи раніше засудженим за вчинення злочину проти власності, судимість за який не знята і не погашена у встановленому законом порядку, перебуваючи у магазині «Таврія-В», який належить ПП «Таврія Плюс», за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаївська, 8, діючи повторно, таємно викрав із прилавку магазину три пляшки шампуню торгової марки «Head&Shoulders», на загальну суму 245 гривень 58 копійок. З місця злочину зник, майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій юридичній особі ПП «Таврія Плюс» матеріальну шкоду в зазначеному розмірі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити їй строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржений вирок та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Обґрунтовуючи поважність пропуску строку на апеляційне оскарження зазначила, що підготовче судове засідання проводилось без її участі та обвинувачений ОСОБА_8 не надавав своєї згоди на його проведення.

Крім того зазначила, що відмова від захисника відбулась не в її присутності, повідомлення про судове засідання від 13 листопада 2020 року вона не отримувала, про оскаржений вирок дізналась лише 23 квітня 2021 року від родичів ОСОБА_8 .

За таких обставин вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, оскільки оскаржений вирок ухвалено без виклику особи, яка такий вирок оскаржує.

З технічних причини не вдалось провести апеляційний розгляд в режимі відеоконференції з ДУ «Одеська виправна колонія №14», в якій ОСОБА_8 відбуває призначене йому покарання.

Позиції учасників апеляційного провадження

Заслухавши суддю доповідача, адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та просила його задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти його задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Положеннями ст.55 Конституції України регламентовано, що кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п.1) ч.1 ст.392 КПК України вирок суду, крім випадків, передбачених ст.394 КПК України, може бути оскаржений в апеляційному порядку.
Обвинувачений, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині, що стосується інтересів обвинуваченого та інші особи зазначені у ст.393 КПК України, реалізують своє конституційне право на апеляційне оскарження судових рішень (п.8 ст.129 Конституції України) шляхом подачі відповідної апеляційної скарги.

Згідно з п.1) ч.2 ст.395 КПК України вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що адвокат ОСОБА_7 здійснювала захист та представництво інтересів обвинуваченого ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування, а також була присутня у підготовчому судовому засіданні, призначеному на 02 грудня 2019 року, яке не відбулось через неявку інших учасників судового розгляду. Після цього адвокат ОСОБА_7 в судові засідання Приморського районного суду м. Одеси не з`являлась та оскаржуваний вирок від 13 листопада 2020 року був ухвалений без її участі.

У своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 зазначила про те, що здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 на підставі Доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 15 червня 2019 року за №015-0003190, копію якого вона додала до своєї апеляційної скарги.

Статтею 23 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» від 02.06.2011 року за № 3460-VI (далі Закону) визначені підстави та порядок припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Так, відповідно до п.3) ч.1 ст.23 Закону надання безоплатної вторинної правової допомоги припиняється за рішенням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у разі, якщо особа користується захистом іншого захисника або залучила іншого представника у справі, за якою їй призначено захисника чи представника відповідно до цього Закону.

В матеріалах кримінального провадження міститься Ордер серії ОД №80558 від 02 квітня 2021 року, що посвідчує повноваження іншого адвоката ОСОБА_9 на надання правової допомоги ОСОБА_8 у Одеському апеляційному суді.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що з 02 квітня 2021 року дати вступу у справу адвоката ОСОБА_9 повноваження адвоката ОСОБА_7 на представництво та захист інтересів обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000736 припинились.

Таким чином апеляційний суд дійшов висновку про те, що адвокат ОСОБА_7 не наділена повноваженнями на подачу апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2020 року.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Апеляційний суд бере до уваги і той факт, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 квітня 2021 року вже було відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Приморського районного суду від 13 листопада 2020 року і розгляд вказаного питання відбувався за участі адвоката ОСОБА_10 .

Звертаючись з апеляційною скаргою, в якій порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат ОСОБА_7 не довела, що на теперішній час вона наділена повноваженнями на захист та представництво ОСОБА_8 , а також не надала доказів про реальне існування у неї перешкод у реалізації права на оскарження вироку Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2020 року, який вже набрав законної сили та був звернений до виконання.

Згідно з п.4 ч.3 ст.399 апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2020 року відносно ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, а тому апеляційну скаргу слід повернути особі, що її подала.

Керуючись статтями 376, 395, 396, 399, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Приморського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2020 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст.185 КК України.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 повернути особі, яка її подала з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4