Єдиний унікальний номер 448/1096/20
Провадження № 1-кп/448/68/21
В И Р О К
Іменем України

21.04.2021 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу суду в м.Мостиська кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 від 26.08.2020 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Твіржа Мостиського району Львівської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої в АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, заміжньої, непрацюючої, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 25.08.2020 року о 21:00 год., перебуваючи на території господарства за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту із ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно нанесла ОСОБА_5 декілька ударів руками по голові та в подальшому наносила удари руками та ногами по різних ділянках тіла. Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, над лівою ключицею, на грудях, в ділянці лівого ліктьового і правого колінного суглобів, синців на шиї, в ділянці грудини, на лівому плечі, на спині та на лівій нозі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю та підтвердила обставини, що наведені у обвинувальному акті і оголошені прокурором. Пояснила, що дійсно 25.08.2020 року в вечірній час між нею та потерпілою ОСОБА_5 виник конфлікт на побутовому ґрунті, який переріс у бійку, в результаті чого вона своїми діями спричинила останній тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаялася, обіцяла в подальшому таких дій не вчиняти, просила вибачення в потерпілої та просить суд не застосовувати до неї суворої міри покарання.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, вона та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною 5 ст.9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Показання обвинуваченої ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.
Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного - відсутні, жодних клопотань з цього приводу учасниками кримінального провадження не заявлялись.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 доведеною у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення кримінального проступку та вважає, що її дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, оскільки вона своїми діями заподіяла потерпілій умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Визначаючи ступінь небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема характеру вчинених дій, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.
Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями "Про практику призначення судами кримінального покарання", досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.66 КК України судом визнається: щире каяття, повне і беззастережне визнання вини обвинуваченою та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.67 КК України судом не встановлено.

Судом також враховується характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, що обвинувачена ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, її (обвинуваченої) стан здоров`я - на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває; її сімейний та матеріальний стан є заміжньою, має на утриманні двох малолітніх дітей: дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; її роль у скоєному кримінальному правопорушенні та поведінку до і після вчинення такого,- обвинувачена ОСОБА_3 усвідомила протиправну поведінку, виявляє жаль з приводу вчиненого кримінального правопорушення та готова нести кримінальну відповідальність; суд також враховує думку потерпілої ОСОБА_5 , котра в судовому засіданні вказала, що при призначенні виду покарання обвинуваченій покладається виключно на розсуд суду.

Беручи до уваги наведені обставини в сукупності, суд при призначенні покарання також виходить із встановленої ст.50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 можливе шляхом застосування до неї покарання у виді штрафу. Жодних перешкод для призначення обвинуваченій такого виду покарання судом не встановлено. Саме такий вид покарання відносно обвинуваченої ОСОБА_3 буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченою, так і іншими особами.

З урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,- обвинуваченою ОСОБА_3 вчинено кримінальний проступок та майнового стану, судом, у відповідності до вимог ч.2 ст.53 КК України, визначається розмір призначеного покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч.1 статті 125 КК України, а саме в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався, підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.
Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_3 - не обирати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 ст.349 КПК України.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1