Справа: № 148/547/21
Провадження №1-кс/148/153/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2021 року м. Тульчин

Слідчий суддя
Тульчинського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання сторони кримінального провадження № 0000086 від 22.03.2021,слідчого СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Стовпинка, Олевського району, Житомирської області, зареєстрованого, за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого без реєстрації, за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за участю сторін кримінального провадження: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:
У слідчому відділі Тульчинському РВП ГУНП у Вінницькій області знаходиться на досудовому розслідуванні кримінальне провадження №0000086щодо ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Органами досудового розслідування встановлено, що21.03.2021 близько 22.30 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання, що розташоване у АДРЕСА_2 , взяв зареєстровану рушницю марки «ЧіфСан», калібру 12 мм з маркуванням № НОМЕР_1 (дозвіл на право носіння зберігання № НОМЕР_2 від 14.03.2012, термін дії якого закінчився 14.03.2021), заряджену набоями калібру 12 мм, приїхав до багатоквартирного житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_3 , де зайшовши в приміщення квартири АДРЕСА_4 виявив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В подальшому, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_4 вищевказаного будинку, тримаючи в руках рушницю марки «ЧіфСан», почав погрожувати ОСОБА_7 та її синові ОСОБА_8 , якого дома не виявилось фізичною розправою та навівши на останню рушницю погрожував вбивством. В свою чергу ОСОБА_7 з метою вибігти з приміщення квартири почала рухатись повз ОСОБА_4 , однак останній реалізуючи свій умисел спрямований на хуліганство із застосуванням вогнепальної зброї, діючи умисно та цілеспрямовано, грубо порушуючи громадський порядок, з особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до існуючих в суспільстві правил поведінки і моральності, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, використовуючи малозначний привід для конфлікту, усвідомлюючи, що його злочинні дії можуть спричинити тілесні ушкодження, не маючи наміру від них відмовлятись, усвідомлюючи свою явну перевагу у фізичній силі, штовхнув рукою ОСОБА_7 в область грудей, від чого остання впала на скляні балконні двері, які розбились, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді різаної рани ліктя середньої третини.
Після цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на хуліганство із застосуванням вогнепальної зброї, прагнучи самоствердитись за рахунок приниження іншої особи знову рукою штовхнув ОСОБА_7 внаслідок чого остання впала на підлогу коридору та ОСОБА_4 звівши в руках рушницю марки «ЧіфСан» направив її на ОСОБА_7 та вимагав повідомити де знаходиться її син ОСОБА_8 , при цьому погрожуючи їй вбивством, однак коли остання відмовилась повідомляти про місцезнаходження сина, ОСОБА_4 відвівши рушницю здійснив один постріл та влучив у карниз, після чого здійснив другий постріл та влучив у підлогу біля місця, де знаходилась ОСОБА_7 , тим самим створюючи реальну загрозу життю та здоров`ю ОСОБА_7 .. Після цього, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення.
Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , мотивована тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за скоєння яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років та підозрюваний може вчиняти нові кримінальні правопорушення; переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про існування ризиків визначених у п. 1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, та про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
У судовому засіданні слідчий, прокурор підтримали клопотання про застосування даного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили його задовольнити, оскільки наявні всі ризики визначені ст. 177 КПК України, і не має підстав застосовувати більш м`який запобіжний захід.
Підозрюваний у судовому засіданні зазначив, що вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, переховуватися не буде, оскільки і не переховувався та має постійне місце проживання з 2016 року, за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка міської ради, виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання про взяття під варту та застосувати домашній арешт.
Захисник ОСОБА_6 заперечила щодо задоволення клопотання, оскільки ризики визначені статтею 177 КПК України, органом досудового розслідування не доведені, і не доведено те, що не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з врахуванням того, що підозрюваний визнає вину, має постійне місце проживання.
Заслухавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши представлені матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першої статті 177 КПК України.

На час розгляду клопотання органом досудового слідства 22.03.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).
На думку суду, відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.
При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно положення п. «с» ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.20060, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
Так, на підтвердження наявності підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, органом досудового розслідування надано: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 6), протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення (а.с. 7), протокол допиту потерпілого (а.с. 8 - 9), протоколи огляду місця події (а.с. 11 12, 17, 21), постанову про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання (а.с. 13, 16), протокол затримання ОСОБА_4 (а.с. 14 15), протокол обшуку (а.с. 19 20), повідомлення про підозру (а.с. 22 24), протокол допиту підозрювано ОСОБА_4 (а.с. 26), довідку про відсутність судимості (а.с. 31), протокол допиту свідка (а.с. 32).
В клопотанні слідчий та прокурор в судовому засіданні звертають увагу на те, що на даний час наявні наступні ризики, а саме підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, знищити, сховати чи спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.
Однак, під час розгляду даного клопотання, прокурором не було доведено наявність таких ризиків, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати чи спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки в межах даного провадження проведено обшук та огляд, і вилучені речові докази. Що стосується наступних ризиків, а саме те, що підозрюваний може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, даний ризик теж не доводиться, оскільки сам слідчий у судовому засіданні зазначив, що це лише припущення на майбутнє, а що стосується твердження слідчого про вплив на потерпілу, оскілки вона працює в підпорядкуванні підозрюваного, то останній заперечив, і зазначив, що вона працює зовсім на іншому підприємстві, а слідчий та прокурор не надали будь-яких доказів на підтвердження того, що потерпіла працює у підпорядкуванні підозрюваного, і те що він зможе здійснювати тиск на неї.
Відтак, з врахуванням зазначених норм КПК України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод,практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що стороною кримінального провадження, слідчим та прокурором, у судовому засіданні доведена наявність ризиків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину який у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжким і за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, після вчинення кримінального правопорушення переховувався та намагався приховати докази кримінального правопорушення, що свідчить про те, що останній може у подальшому продовжити вчиняти спроби переховування від органів досудового розслідування чи суду, через тяжкість можливого покаранняу випадку доведення його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Разом з тим, прокурором не доведено наявність існування інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні, оскільки слідчому судді не було надано доказів існування вказаних обставин. У зв`язку з чим, слідчий суддя не знаходить підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу вигляді тримання під вартою.
Також, слідчий суддя враховує, що підозрюваний вчинив злочин, за яким законом передбачено кримінальне покарання у виді позбавлення волі, раніше не судимий, має постійне місце проживання, є фізичною особою-підприємцем і здійснює господарську діяльність, характеризується позитивно за місцем роботи і місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, скарг на нього не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога і психіатра не перебуває, згідно витягу з медичної картки стаціонарного хворого має незадовільний стан здоров`я, потребує спостереження у лікаря-кардіолога.

Частиною 4 ст. 194 КПК України, визначено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини передбаченні пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, натомість вважає за необхідне, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину та існування встановлених ризиків щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування чи суду, застосувати відносно нього запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.
Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 даного запобіжного заходу, також обумовлена наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні останнім злочину, співрозмірністю з вчиненим злочином та завданими його діями наслідкам, а також особою останнього.
На підставі викладеного і керуючись ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Стовпинка, Олевського району, Житомирської області, зареєстрованого, за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого без реєстрації, за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду невідкладно; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання; здати на зберігання до управління Державної міграційної служби України у Тульчинському районі паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які дають право виїзду за межі державнго кордону України, носити електронний засіб контролю.

Запобіжний захід обрано строком на 2 місяці, початок строку обраховувати з 24.03.2021 - 22.05.2021.

Виконання ухвали покласти на начальника Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, забезпечити доставку підозрюваного до місця проживання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено і проголошено 25.03.2021 о 13:15 год.

Слідчий суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1