Справа № 357/3196/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2021 м.Біла Церква
Білоцерківський міськрайонний районний суд Київської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001081, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2020, що надійшов до суду з доданими матеріалами досудового розслідування, за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква Київської області, громадянки України, із середньою освітою, непрацюючої, незаміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
05.11.2020 близько 16-00 год. ОСОБА_2 перебувала в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_3 , де вони разом відпочивали та вживали алкогольні напої.

В цей час у ОСОБА_2 виник умисел на незаконне збагачення за рахунок чужого майна. Реалізуючи свій умисел ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного спяніння, з ліжка, яке знаходилось у спальній кімнаті квартири, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, будучи переконаною, що за її діями ніхто не спостерігає, вчинила крадіжку мобільного телефону марки «Samsung» модель «Galaxy А10s» чорного кольору, вартістю 2919 грн. 91 коп., належного ОСОБА_3 .

У подальшому ОСОБА_2 залишила місце вчинення кримінального проступку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_3 майнової шкоди на суму 2919 грн. 91 коп.

Дії обвинуваченої ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Положеннями ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором заявлено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні відповідно до ч.1 ст. 302 КПК України, оскільки підозрювана беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності.

До обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченої ОСОБА_2 , яка складена за участі захисника ОСОБА_4 , в якій ОСОБА_2 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, вона беззаперечно визнає; згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без її участі.

У вказаній заяві захисником ОСОБА_4 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваною, її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за її відсутності.

До обвинувального акта також додано письмову заяву потерпілого ОСОБА_3 , надану в порядку ч. 2 ст. 302 КПК України, у якій останній підтверджує зазначені в обвинувальному акті обставини, а також висловлює згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, зазначає про ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченої ОСОБА_2 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Таким чином дії обвинуваченої ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_2 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_2 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої ОСОБА_2 , є вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Також при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення обвинуваченої до скоєного, що полягає у визнанні винуватості; факт відшкодування шкоди потерпілому; дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона не працевлаштована, утриманців не має, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з 23.07.2020 зверталась за медичною допомогою до лікаря-нарколога, діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності від алкоголю. Також висновком судово-психіатричного експерта № 146 від 07.03.2021 встановлено, що ОСОБА_2 під час скоєння інкримінованих їй дій на психічне захворювання не страждала, в тому числі не перебувала в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності. ОСОБА_2 під час скоєння інкримінованих дій могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_2 не потребує. ОСОБА_2 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю і потребує лікування від алкогольної залежності на загальних підставах. Протипоказань до такого лікування у нього не виявлено. Клінічних ознак наркотичної залежності у ОСОБА_2 під час проведеного обстеження не виявлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_2 , менш суворого покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, суд зазначає, що поряд з іншими видами покарань, вказаною нормою закону передбачено також штраф. Призначаючи покарання у виді штрафу і визначаючи його розмір, суди мають враховувати майновий стан обвинуваченого. Майновий стан винного є поняттям оціночним. Для оцінки майнового стану винного слід, зокрема, враховувати розмір заробітної плати, пенсії чи стипендії такої особи; грошових доходів та інше.
Оскільки, обвинувачена не працює та не має джерела доходів, а тому, в даному конкретному випадку, до неї, на думку суду, не може бути застосований такий вид покарання як штраф.
Що стосується, такого виду покарання, як виправні роботи, який передбачений санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, то в даному випадку, відповідно до ст. 57 КК України, він не підлягає застосуванню, оскільки обвинувачена не працює, а вказаний вид покарання повинен відбуватися за місцем роботи засудженої.
Враховуючи викладене, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових правопорушень, буде покарання у виді обмеження волі із звільненням її від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
На думку суду, призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення нових правопорушень і не буде становити особистий надмірний тягар для особи.
Цивільний позов у справі не заявлявся.

На підставі ст. 124 КПК України судові (процесуальні) витрати по справі - вартість проведеної судової товарознавчої експертизи в сумі 150.00 грн. після набрання вироком законної сили необхідно стягнути на користь держави з ОСОБА_2 .

Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

В ході досудового розслідування відносно ОСОБА_2 запобіжний захід не застосовувався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 65-67, ч. 1 ст. 185 КК України, ст.ст. 7-12, 17, 20-30, 84-86, 90-92, 94, 100, 118, 174, 301, 302, 368-371, 373, 374, 376, 381, 382, 392-394 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання, якщо вона впродовж іспитового строку 1 (один) рік не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 не застосовувати.
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy А10s» чорного кольору, який згідно розписки від 28.12.2021, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_3 , після набрання вироком законної сили залишити в розпорядженні останнього.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на проведення судової товарознавчої експертизи 150 (сто п`ятдесят) грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1