Справа № 357/3070/21
У Х В А Л А

24 березня 2021 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 08.08.2020 року про закриття кримінального провадження №0000350 від 25 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
в режимі відеоконференції
представник заявника - адвокат ОСОБА_4

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 від 08.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000350 від 25 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
В обґрунтування скарги зазначив, що 16.10.2019 року ОСОБА_3 звернувся до Білоцерківського відділу поліції ГУНП в Київській області із заявою про вчинення злочинів, передбачених ст. 358, 364, 366 КК України.
Зазначає, що інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у 2012 та 2013 роках фактично встановлено порушення, що вчинене ОСОБА_6 законодавства у сфері будівництва та винесені приписи №27 від 17.04.2012 року та № 1806/13 від 18.06.2013 року про усунення виявлених порушень та у зв`язку з ухиленням від виконання даних приписів, ОСОБА_6 двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96 КУпАП.
Крім того, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2014 року по справі за позовом Департаменту архітектури до ОСОБА_6 було зобов`язано ОСОБА_6 привести за власний рахунок належну йому частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 у попередній стан шляхом знесення самовільно прибудованого до будинку санвузла розміром 3,15 на 2,50 м.
Зазначає, що ОСОБА_6 , за для отримання прав (узаконення самочинно прибудованого в 2011 році до будинку санвузла) без отримання належного дозволу, всупереч Закону України № 3038-VI (Статті 35 37), було передано уповноваженій особі повідомлення про початок виконання будівельних робіт КС 13 від 02.02.2016р., в якому ОСОБА_6 вказав неправдиві відомості, що у останнього у приватній власності знаходиться земельна ділянка та зробив посилання на будівельний паспорт № НОМЕР_1 , виданий управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради від 11.08.2015 року.
На думку заявника, вказані дії було вчинено ОСОБА_6 саме з метою ухилення від виконання Рішення по справі № 357/13040/14-Ц, шляхом узаконення самовільно збудованого будівельного об`єкту, за для чого ОСОБА_6 звернувся до службової особи управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради, ОСОБА_7 , яка, в свою чергу, виготовила та підписала будівельний паспорт, ФОП ОСОБА_7 , службова особа управління містобудування та архітектури Білоцерківської міської ради, з істотними порушеннями будівельних норм і правил благоустрою, в супереч вимогам пп.2.1, 2.2, 23, ст.18 ЗУ «Про автомобільні дороги», при наявності порушення використання газових мереж за адресою АДРЕСА_2 (не витримана відстань від підземного газопроводу-вводу до фундаменту прибудованої споруди (санвузла)) виготовила документи, які стали в подальшому підставою, для реєстрації самочинно збудованого санвузла.
Наведені вище факти в поєднання з порушеним правом скаржника на користування земельною ділянкою стали підставою для звернення ОСОБА_3 до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину
Відомості по вказаному факту внесені до ЄРДР за № 0000350 від 25 січня 2020 року.
08.08.2020 року старшим слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження.
Скаржник звертає увагу на те, що винесена слідчим постанова не обгрунтована, без урахування обставин справи, висновок про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення є передчасним, що призвело до прийняття незаконного процесуального рішення про закриття кримінального провадження.
Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки фактично, на думку потерпілого, в постанові слідчого не зазначено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обгрунтування, не були зазначені які слідчі дії здійсненні слідчим для встановлення об`єктивних обставин кримінального провадження, які докази були ним дослідженні в ході досудового розслідування та на підставі яких він прийшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення та закриття кримінального провадження. Також вказує, що після ознайомлення з матеріалами провадженя стало відомо про те, що в ньому відсутня заява про вчинення злочину, що на його думку свідчить про вчинення слідчим дій щодо приховування факту втрати заяви та своєї бездіяльності, яка в свою чергу, є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Просить постанову старшого слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 від 08.08.2020 року про закриття кримінального провадження №0000350 від 25.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, скасувати, оскільки вважає її незаконною, такою що постановлена з грубим порушенням вимог КПК України.
В судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 підтримав подану скаргу, просив її задовольнити в повному обсязі, з підстав у ній викладених.
В судове засідання скаржник ОСОБА_3 та представник Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області не з`явилися, про день та час розгляду скарги повідомлялисяся належним чином.
Враховуючи положення ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги Також за присутності представника скаржника, слідчий суддя дійшов висновку про можливість розгляду даної скарги у відсутність ОСОБА_3 ..
Дослідивши матеріали додані до скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000350 від 25.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України року та постанову старшого слідчого СВ Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 08.08.2020 року про закриття кримінального провадження 0000350 від 25.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
16.10.2019 року до Білоцерківського ВП звернувся ОСОБА_3 з повідомленням про вчинення злочину.
Відповідно до вимог закону, по вказаному факту були відомості внесені до ЄРДР за № 0000350 від 25.01.2020 року.
08.08.2020 року старшим слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття даного кримінального провадження.
Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок, ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
У відповідності до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
За змістом ст. 284 КПК України під закриттям кримінального провадження розуміється таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами кримінального провадження, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.
Крім того, згідно п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу. Таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ньому має бути викладені відповіді на усі поставлені питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.
Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
Разом з цим, слідчим при закритті кримінального провадження зазначених вимог закону не дотримано, постанова від 08.08.2020 року не містить всебічного, повного та неупередженого дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності, винесена на підставі не повно проведеного досудового розслідування, без всебічного, повного, об`єктивного дослідження даних.
З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим не проведено такий обсяг необхідний слідчих дій, які в свою чергу дають підстав для закриття кримінального проваджененя, що сіідчить про неповноту проведеної перевірки.
Слушними є і доводи заявника про відсутність в матеріалах кримінального провадження його заяви про вчинення злочину.
Зазначене свідчить про не дотриманість слідчим вимог ст. ст. 91-94 КПК України щодо збирання доказів, оцінки вже наявних доказів, не дотриманість вимог ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, надання їм належної оцінки, а тому має місце невідповідність винесеної ним постанови вимогам ст. 110 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова від 08.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000350 від 25.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, винесена без з`ясування усіх обставин, які підлягають встановленню.
Також, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки не містить відомостей про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.
Закриваючи кримінальне провадження, слідчим не враховано вимоги ст. 284 КПК України, згідно з якими під закриттям кримінального провадження розуміється таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Разом із тим, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови, взагалі не наведено обставин, що виключають кримінальне провадження, не зазначено дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що слідчим було порушено принцип законності, передбачений ч. 2 ст. 9 КПК України, про обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, зміст процесуального рішення слідчого не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, а тому доводи заявника про необґрунтованість постанови про закриття кримінального провадження при її винесенні заслуговують на увагу.
Враховуючи викладене, скаргу слід задовольнити та скасувати постанову від 08.08.2020 року про закриття кримінального провадження № 0000350 від 25.01.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
При цьому, слідчий суддя зазначає, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.
Разом із тим, відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора слідчий суддя не наділений повноваженнями визнавати їх дії неправомірними.

За таких умов, з урахуванням наведеного, слідчий суддя розглянувши скаргу, у межах наявних та поданих до суду доказів, на час її розгляду, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 93, 94, 303, 305-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову слідчого від 08.08.2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000350 від 25 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, - скасувати.
Матеріали кримінального провадження повернути до слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області для продовження проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № №0000350 від 25 січня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1