28.04.2021
Справа № 642/7211/18
Провадження № 1-кп/642/326/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
потерпілого- ОСОБА_5 ,
представника потерпілого - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_7 , 1987 року народження, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

встановив:

Представник потерпілого ОСОБА_6 подав клопотання про накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 , шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного будинку.

В обґрунтування клопотання послався на те, що потерпілому ОСОБА_5 умисними злочинними діями обвинувачений ОСОБА_7 заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 141 824, 91 грн та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. Вказаний будинок належить ОСОБА_7 на праві власності, наявні підстави вважати, що цей будинок, за рахунок продажу якого в майбутньому може бути здійснено виконання судового рішення на користь потерпілого ОСОБА_5 , може бути відчужений на користь близьких третіх осіб задля збереження майна у своєму фактичному володінні. Накладення арешту на майно забезпечить потерпілому гарантовану реальну можливість захистити свої права.

Суд, вислухавши прокурора ОСОБА_3 , яка поклалась на розсуд суду, потерпілого ОСОБА_5 , який підтримав клопотання свого представника, захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які вважали клопотання необґрунтованим, приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 170 КПК України а рештом майна є тимчасове до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, зокрема, для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до пункту 4 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно обвинуваченого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) обвинуваченого, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.8 ч.2 ст. 170 КПК України в артість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.

Відповідно до п.11 ч.2 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а відповідно до п.12 з аборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України с уд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України п ри вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для обвинуваченого, третіх осіб.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.01.2019 вбачається, що ОСОБА_7 на праві приватної власності належить 64/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Потерпілий ОСОБА_5 заявив цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 141 824, 91 грн. та моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Справа перебуває у провадженні суду з грудня 2018 року.

Доказів існування обставин, які підтверджують, що незастосування накладення арешту на будинок призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі вказаного будинку, як це передбаченого вищенаведеними положеннями кримінально-процесуального законодавства, суду не надано.

Враховуючи наведене, доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів суду не надано, накладення арешту на будинок шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного будинку не відповідає вимогам розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

За таких обставин у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_6 про накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_7 , шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного будинку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківської апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня проголошення.

Суддя - ОСОБА_1