Справа № 463/4339/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/508/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення, відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2021 року скасувати; зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Львові, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, та невідкладно розпочати досудове розслідування.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що 14 січня 2021 року він звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, в якій просив внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та невідкладно розпочати досудове розслідування. Однак 2 лютого 2021 року апелянт отримав відповідь від ТУ ДБР, якою було відмовлено у внесенні відомостей про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Відмова мотивована тим, що в поданій ним заяві не зазначено жодних об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення суспільно-небезпечного діяння.

Зазначену бездіяльність він оскаржив до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, однак 21 квітня 2021 року у задоволенні його скарги відмовлено. Вважає дану ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України.

Зокрема, вказує, що слідчий суддя не дослідив усі фактичні обставини, які описані в заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Так, 4 лютого 2019 року було відкрите кримінальне провадження №0000029 в якому він як адвокат представляє інтереси потерпілого ТОВ «Кінгспан-Україна». Слідчий ОСОБА_7 двічі безпідставно закривав кримінальне провадження (двічі його постанова була скасована) без повідомлення потерпілого. При цьому під час телефонних розмов слідчий неодноразово переконував його про продовження досудового розслідування, яке насправді уже було ним закрите. Тобто має місце введення в оману захисника шляхом повідомлення неправдивої інформації.

Зазначає, що захист інтересів потерпілого ним як адвокатом став практично неможливим через протиправні дії слідчого ОСОБА_7 . У межах кримінального провадження №000029 слідчим ОСОБА_7 повинні були розслідуватися шахрайські дії невідомих осіб, які спричинили розкрадання майна ТОВ «Кінгспан-Україна» на загальну суму 584 925,16 грн, а тому не можна погодитись з аргументом слідчого судді, що діяння вказаного слідчого не становлять суспільної небезпеки.

Покликається на те, що обов`язок доказування обставин кримінального правопорушення, зокрема місця, часу, способу та інших обставин покладається на слідчого, прокурора і лише у виняткових випадках на потерпілого. У даному випадку саме дізнавач після внесення відомостей до ЄРДР повинен встановити фактичні дані, що підтверджують реальність конкретної події злочину, шляхом проведення слідчих (розшукових) дій у порядку, передбаченому КПК України.

Звертає увагу на порушення принципу публічності, оскільки висновок слідчого судді перекладає на потерпілого обов`язок органу дізнання, який полягає у збиранні доказів і встановленні обставин, які підлягають доказуванню.

Крім того, вказує, що 1 жовтня 2020 року ним було направлено слідчому клопотання про проведення допиту свідків у кримінальному провадженні №0000029, однак копію постанови про проведення процесуальних дій на території Яворівського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області отримав лише 25 листопада 2020 року. Вказану постанову орган досудового розслідування отримав лише 24 грудня 2020 року, тобто слідчий ОСОБА_7 не надсилав постанови про проведення слідчих дій на іншій території у період з 25 листопада 2020 року до 23 грудня 2020 року.

Покликається на те, що після отримання 5 жовтня 2020 року клопотання про допит водіїв слідчий, не розглядаючи його та не проводячи жодних слідчих дій, вдруге закрив кримінальне провадження 30 жовтня 2020 року, прийнявши це рішення без повідомлення потерпілого.

В судове засідання з розгляду даної апеляційної скарги адвокат ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду такої, не з`явився, в апеляційній скарзі просив розгляд апеляційної скарги здійснювати без його участі.

Львівська обласна прокуратура, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду апеляційної скарги, явку свого представника до суду не забезпечила.

За таких обставин колегія суддів, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутності учасників процесу, що не з`явились.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів дійшла до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

З`ясовуючи можливість оскарження вказаного рішення слідчого судді, колегія суддів бере до уваги Рішення № 4-р(ІІ)/2020 другого сенату Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі №3-180/2018 (1644/18), яким положення ч. 3 ст. 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як вбачається з матеріалів скарги, адвокат ОСОБА_6 14 січня 2021 року звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, з заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України. З листа заступника начальника Другого слідчого відділу (відділу з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_8 за №248/12-03/2-21 від 22 січня 2021 року вбачається, що зі звернення ОСОБА_6 не вбачається жодних об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення протиправних діянь службовими особами, оскільки відомості, викладені у заяві, не містять об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення суспільно небезпечного діяння (злочину). У зв`язку з цим, підстави для реєстрації в ЄРДР відомостей щодо вчинення вказаними особами кримінальних правопорушень відсутні.

За результатом судового розгляду поданої скарги, слідчий суддя відмовив у її задоволенні, обґрунтовуючи своє рішення тим, що критерієм, який дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню в ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджуються реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Натомість викладені у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставини є власними міркуваннями та припущеннями заявника щодо вчинення злочину вказаними у заяві особами. При цьому доводи ОСОБА_6 зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями та діями (бездіяльністю) слідчого, зокрема із винесеними ним постановами від 16 лютого 2020 року та 30 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000029 від 4 лютого 2020 року та бездіяльністю слідчого щодо інформування його про прийняті процесуальні рішення, що не може слугувати підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України, що й було здійснено заявником у визначений законом спосіб, оскільки такі процесуальні рішення, як зазначено у скарзі, були скасовані ухвалами слідчих суддів.

Погоджується з таким висновком слідчого судді і колегія суддів, оскільки, як вбачається зі змісту заяви адвоката ОСОБА_6 про злочин, в ній фактично викладено відомості про винесення слідчим ОСОБА_7 постанов від 16 лютого 2020 року та 30 жовтня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000029 від 4 лютого 2020 року, а також бездіяльність слідчого щодо інформування апелянта про прийняті процесуальні рішення.

Разом з тим, статтею 11 КК України чітко визначено, які ознаки має містити діяння, щоб підпадати під ознаки кримінального правопорушення. При цьому викладені у заяві адвоката ОСОБА_6 відомості, як вірно констатовано органом досудового розслідування та слідчим суддею, таких ознак не містять.

Покликання апелянта на те, що слідчим суддею допущено порушення принципу публічності не знайшли свого підтвердження, оскільки даний принцип передбачає обов`язок прокурора, слідчого в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування у випадку виявлення ознак кримінального правопорушення або у разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення. При цьому досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У даному випадку за фактом звернення ОСОБА_6 відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було, а тому у слідчого, прокурора не виникло обов`язку здійснювати досудове розслідування.

Поміж тим, ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2021 року жодним чином не перекладає на потерпілого обов`язків органу дізнання щодо збирання доказів та встановлення обставин, які підлягають доказуванню. Вказівка слідчого судді в оскаржуваній ухвалі про те, що заява про вчинення кримінального правопорушення повинна містити не оціночні судження, а виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, кореспондується з вимогами п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Стосовно доводів апелянта про те, що слідчий двічі безпідставно виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000029 від 4 лютого 2020 року, то такі колегією суддів до уваги не беруться, оскільки дані постанови, як це зазначено самим апелянтом, були оскаржені у встановленому ст. 303 КПК України порядку та в подальшому скасовані.

На переконання колегії суддів, вказаний факт не може свідчити про наявність у діях слідчого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, оскільки чинний КПК України, зокрема п. 8 ч. 2 ст. 40 КПК України, уповноважує слідчого винести постанову про закриття кримінального провадження. В той самий час, п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає право заявника, потерпілого оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження, а слідчого суддю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України скасувати рішення слідчого. Таким чином, усі зазначені вище дії знаходяться в правовій площині, визначеній нормами чинного кримінального процесуального закону, а тому будь-яких порушень з боку слідчого колегія суддів не вбачає.

Інші доводи, викладені адвокатом ОСОБА_6 апеляційній скарзі, зводяться до незгоди з прийнятим слідчим суддею рішенням, а тому такі не можуть бути підставою для скасування рішення слідчого судді.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Оскільки колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4