УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Володимир-Волинський

Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 08 лютого 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000116 від 12 липня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2021 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах потерпілого ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову дізнавача СД Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 08 лютого 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000116 від 12 липня 2019 року, внесеного до ЄРДР 12 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

У скарзі покликається на те, що розслідування в даній справі проведено не повно та не об`єктивно. Висновки дізнавача в оскаржуваній постанові ґрунтуються на неперевірених показаннях двох свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які мають безпосереднє відношення до вчиненого кримінального правопорушення. Вказані показання суперечать іншим здобутим доказам: висновкам експертиз щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень, показанням потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , з участю яких проводились також слідчі експерименти, однак протоколи вказаних слідчих дій з невідомих причин відсутні у матеріалах кримінального провадження. Багатьох інших слідчих дій у справі не проведено. Отже, постанова слідчого є незаконною, оскільки не відповідає вимогам КПК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав свою скаргу, просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

Дізнавач, постанова якого оскаржується, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив.

Неявка дізнавача в судове засідання у відповідності до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши доводи скаржника та його представника, перевіривши матеріали скарги та витребуваного кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Витребувані судом матеріали кримінального провадження № 0000116 не містять доказів про вручення ОСОБА_4 чи його представнику оскаржуваної постанови від 08 лютого 2021 року, відтак у суду відсутні будь-які підстави стверджувати про пропущення ним строку, визначеного ч.1 ст.304 КПК України, у зв`язку з чим суд провів розгляд скарги по суті.

У відповідності до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, та інші.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках,- на потерпілого.

За змістом ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих дій і негласних слідчих дій, витребування й отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових і фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У відповідності до ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

На підставі ч.2 ст.84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Положеннями ст.86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Слідчий суддя також враховує, що у силу ст.110 КПК України, постанова слідчого має містити відомості про зміст обставин, які є підставою для її прийняття, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування.

Таким чином, законним процесуальне рішення у кримінальному провадженні може визнаватись лише у разі його відповідності вищевказаним положенням закону.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, його було внесено до ЄРДР 12 липня 2019 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.125 КК України за заявою потерпілого ОСОБА_4 від 12 липня 2019 року.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення від 12 липня 2019 ОСОБА_4 повідомляв про обставини його побиття 10 липня 2019 року групою невідомих осіб.

За матеріалами справи під час розслідування кримінального провадження № 0000116, слідчим:

- проведено допит потерпілого ОСОБА_4 від 12 липня 2019 року, який вказав на обставини заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , зазначив очевидців події кримінального правопорушення;

- проведено допити свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 15 липня 2019 року, які заперечили факт нанесення ОСОБА_4 будь-яких тілесних ушкоджень;

- призначено та проведено судово-медичну експертизу (висновок експерта № 523 від 14 серпня 2019 року), якою встановлено у потерпілого ОСОБА_9 тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, синець навколо лівого ока. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті травмуючої дії тупого предмету, не виключається можливість їх виникнення внаслідок удару головою в область обличчя підекспертного, цілком можливо в час вказаний в ухвалі суду та в медичній документації, за ступенем тяжкості струс головного мозку відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для його лікування необхідний час більше шести діб, синець за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

- проведено слідчий експеримент від 11 вересня 2019 року із застосуванням відеозапису з участю потерпілого ОСОБА_4 , яким фактично зафіксовано його показання. Проте відеозапис даного слідчого експерименту в матеріалах справи відсутній, що вказує на недопустимість та неналежність вказаного доказу.

- аналогічно окремо проведено слідчі експерименти від 15 липня 2019 року із застосуванням відеозаписів з участю свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які фактично повторили власні показання. Проте відеозаписи даних слідчих експериментів в матеріалах справи також відсутні, що вказує на недопустимість і цих доказів.

- всупереч ч.9 ст.224 КПК України без проведення попередніх допитів проведено одночасний допит потерпілого ОСОБА_4 із свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яким не встановлено суттєвих розбіжностей у їхніх показаннях, проте показання потерпілого і вказаних свідків суттєво відрізняються від показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Постановою начальника СВ Локачинського ВП Горохівського ВП поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_14 від 29 листопада 2019 року кримінальне провадження № 0000116 було закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю умислу у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на нанесення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

03 лютого 2020 року прокурором Локачинського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_15 було скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження у зв`язку із її винесенням передчасно, без з`ясування усіх необхідних для проведення повного та неупередженого розслідування вказаного кримінального провадження обставин.

Після скасування постанови про закриття кримінального провадження від 29 листопада 2019 року, начальником СД Локачинського ВП Горохівського ВП ГУНП у Волинській області 23 липня 2020 року були допитані як свідки працівники поліції ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які надали слідчому показання з чужих слів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що свідчить також про недопустимість вказаних доказів у кримінальному процесі на підставі ч.ч.5-7 ст.97 КПК України.

Не дивлячись на суттєві розбіжності у показаннях потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 із показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , інших слідчих дій у провадженні проведено не було.

Оскаржуваною постановою дізнавача СД Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 08 лютого 2021 року кримінальне провадження 0000116 було повторно закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю умислу у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на нанесення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .

Оскаржувана постанова не містить будь-якої юридичної оцінки висновку дізнавача про відсутність складу кримінального правопорушення, в той же час дізнавач не дав оцінки показанням потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були очевидцями події.

Висновки дізнавача в оскаржуваній постанові про нанесення потерпілому незначних тілесних ушкоджень також не узгоджуються із висновком експерта № 523 від 14 серпня 2019 року та положеннями ст.125 КК України.

Дізнавачем в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження констатовано факт про скерування до суду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_12 у нанесенні ОСОБА_9 тяжкого тілесного ушкодження, яке за доводами скаржника було спричинено в той же час, в тому ж місці, і при тих же обставинах нанесення потерпілому ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень. Проте, і з врахуванням даної обставини, висновки дізнавача про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, в оскаржуваній постанові залишились жодним чином необгрунтованими та не зрозумілими.

Вичерпний перелік одинадцяти підстав закриття кримінального провадження передбачено у ч.1 ст.284 КПК України.

Зокрема, відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

В цьому пункті зазначені випадки, коли встановлено, що діяння, з приводу якого може здійснюватися кримінальне провадження, дійсно було вчинено, однак не містить усіх ознак складу кримінального правопорушення.

Не здобуття слідчим (дізнавачем) доказів у підтвердження наявності складу правопорушення не може вважатись відсутністю складу кримінального правопорушення, а лише свідчить про неповноту досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Для прийняття законного рішення про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.284 КПК України, слідчий (дізнавач) повинен провести повне розслідування, здобути та перевірити наявні докази, на підставі яких встановити відсутність складу кримінального правопорушення та у відповідності до вимог ст.110 КПК України належним чином мотивувати свої висновки у постанові про закриття кримінального провадження.

Так, розглядом скарги встановлено, що дізнавачем до прийняття остаточного рішення у справі: не була надана оцінка питанням допустимості і належності у кримінальному провадженні протоколів про проведення слідчих експериментів з участю потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки вони не відповідають вимогам, передбаченим стс.ст.104-105 КПК України; не були належним чином допитаними у провадженні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вказаним показанням також не була надана відповідна оцінка; у передбачений КПК України процесуальний спосіб не було перевірено та усунуто протиріччя між показаннями потерпілого ОСОБА_4 , висновком судово-медичної експертизи № 523 від 14 серпня 2019 року, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які явно суперечать показанням ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Надання вказівок дізнавачу щодо виконання/невиконання певних слідчих (процесуальних) дій віднесений КПК України до компетенції начальника органу дізнання та прокурора. Разом з тим сторона кримінального провадження, зокрема потерпілий, вправі подавати клопотання про проведення інших слідчих (процесуальних) дій, відмова в задоволенні яких може бути оскаржена до суду.

Слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю щодо дотримання законності під час досудового розслідування.

Закриття кримінального провадження без проведення в ньому досудового розслідування, посилання в процесуальному документі на обставини, які підлягали з`ясуванню, однак встановленими не були, є неприпустимим, суперечать завданням кримінального провадження.

Таким чином, при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження № 0000116, дізнавач допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У відповідності до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю щодо дотримання законності під час досудового розслідування.

Вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000116, постанову про закриття кримінального провадження в ньому, слідчий суддя прийшов до висновків про необхідність скасування даної постанови, оскільки вона не відповідає вимогам вищевказаних законодавчих положень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 26, 303, 305-307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 08 лютого 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000116, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12 липня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 14 червня 2021 року.

Слідчий суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1