печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника зацікавленої особи адвоката ОСОБА_4 розглянувши у засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про передачу в управління майна на яке накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000956 від 04.11.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в особливо важливих справах третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 за погодженням з прокурором ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про передачу в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів адміністративного будинку будівлю з влаштуванням паркінгу (літ. А) загальною площею 6124,40 кв.м., розташовану за адресою місто Київ, провулок Рильський, будинок 4, на яку ухвалами Печерського районного суду м. Києва накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000956 від 04.11.2013, а також про встановлення заборони вчинення стосовно вказаного майна певних реєстраційних дій.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив наступне. В провадженні слідчих управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань перебуває кримінальне провадження № 0000956 від 04.11.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 365-2, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 388, ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Постановою слідчого від 23.04.2020 року у вказаному кримінальному провадженні адміністративний будинок будівля з влаштуванням паркінгу (літ. А) загальною площею 6124,40 кв.м., розташована за адресою місто Київ, провулок Рильський, будинок 4, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Крім того, низкою рішень слідчих суддів районних судів м. Києві, зокрема: 1.) ухвалою від 17.10.2017 в справі №761/22946/2017; 2.) ухвалою від 09.10.2017 в справі № 757/59573/17-к; 3.) ухвалою від 20.07.2020 в справі №757/27866/20-к, на адміністративний будинок - будівлю з влаштуванням паркінгу (літ. А) загальною площею 6124,40 кв.м., розташована за адресою місто Київ, провулок Рильський, будинок 4, накладений арешт в кількох кримінальних провадженнях. У зв`язку з тим, що арештоване майно відповідає критеріям встановлених ст. 100 КПК України, ст. ст. 1, 9, 19, 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», з метою забезпечення досягнення мети накладення арешту на майно, реалізації завдань кримінального провадження, слідчий за погодженням з прокурором, посилаюсь на ст. ст. 36, 100, 131 КПК України, просить передати в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в управління за договором на підставах, у порядку та на умовах, визначених ст. ст. 19, 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», адміністративний будинок будівлю з влаштуванням паркінгу (літ. А) загальною площею 6124,40 кв.м., розташовану за адресою місто Київ, провулок Рильський, будинок 4, на яку ухвалами Печерського районного суду м. Києва накладено арешт у кримінальному провадженні №0000956 від 04.11.2013.

В засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити посилаючись на викладені у ньому підстави.

Представник зацікавленої особи адвокат ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання не заперечувала.

Заслухавши думку прокурора та представника зацікавленої особи, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, положеннями ч. 6 ст. 100 КПК України передбачено, зокрема, що речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Разом з цим, відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

З системного аналізу приписів ст. 19 Конституції України, ст. 100 КПК України, ст.ст. 2, 9, 19, 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» вбачається, що для передачі майна в управління Національному агентству необхідними є кілька обов`язкових умов, зокрема: 1) відповідність майна ознакам речового доказу у кримінальному провадженні; 2) арешт цього майна у встановленому порядку з метою забезпечення збереження речових доказів із встановленням заборони власнику розпоряджатися та/або користуватися таким майном; 3) вартість такого майна має перевищувати 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 4) дотримання процедури попереднього звернення до власника майна за отриманням його згоди, що має передувати зверненню із цим питанням до слідчого судді, суду; 5) доведеність відсутності шкоди для кримінального провадження у зв`язку з передачею речових доказів в управління, а також досягнення мети у вигляді забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Зокрема, за результатами судового розгляду встановлено, що наявність вищевказаних правових підстав для передачі відповідного майна в управління Національному агентству змістом клопотання слідчого та доданими до нього матеріалами не підтверджена.

Так, слідчий суддя встановив, що в провадженні управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000956 від 04.11.2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 365-2, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 388, ч. 4 ст. 426-1 КК України.

В клопотанні слідчого зазначено, що постановою слідчого від 23.04.2020 року в кримінальному провадженні №0000956 від 04.11.2013 адміністративний будинок будівля з влаштуванням паркінгу (літ. А) загальною площею 6124,40 кв.м., розташована за адресою АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні. Проте до клопотання про передачу цього майна в управління Національному агентству оригінал чи копія вказаної постанови слідчого не долучено.

Як встановлено в ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування не доведено, яким саме ознакам речового доказу, встановленими ст. 98 КПК України, відповідає вказане нерухоме майно, та не підтверджено належними доказами, що воно було знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі його сліди або містить будь-які інші відомості, що можуть бути використані для доведення обставин, що підлягають встановленню у кримінальному провадженні.

З урахуванням вказаного, слідчий суддя вважає недоведеним відповідність адміністративного будинку будівлі з влаштуванням паркінгу (літ. А) загальною площею 6124,40 кв.м., розташованої за адресою місто Київ, провулок Рильський, будинок 4, ознакам речового доказу у кримінальному провадженні №0000956.

Крім того, до матеріалів клопотання слідчим додано копію ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києві від 20.07.2020 року в справі № 757/27866/20-к, згідно з якою слідчим суддею за результатами розгляду відповідного клопотання слідчого в кримінальному провадженні № 0000956 від 04.11.2013 накладено арешт на нежитлову будівлю з влаштуванням паркінгу (літ. А) загальною площею 6124,40 кв.м., розташована за адресою місто Київ, провулок Рильський, будинок 4. В той же час зміст вказаного судового рішення не підтверджує факту встановлення ним такого об`єму обмежень власника майна у правомочності, який б надавав можливість ставити питання про передачу майна в управління Національному агентству.

Так, з тексту ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києві від 20.07.2020 року в справі № 757/27866/20-к слідує, що слідчим суддею за результатами розгляду відповідного клопотання слідчого в кримінальному провадженні № 0000956 від 04.11.2013 дійсно був накладений арешт на нежитлову будівлю з влаштуванням паркінгу (літ. А) загальною площею 6124,40 кв.м., яка розташована за адресою місто Київ, провулок Рильський, будинок 4, реєстраційний номер об`єкту: 000, але при цьому в частині вимог про встановлення заборони власнику вказаного об`єкту нерухомого майна компанії «АМІТЕЛ ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД» користуватись та розпоряджатись майном слідчим суддею було відмовлено.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що ухвала про передачу активів в управління Національному агентству не позбавляє власника прав, а лише покликана забезпечити належне виконання раніше прийнятої ухвали про арешт активів. Натомість остання є тим самим рішенням органу судової влади, яке тимчасово позбавляє власника відповідних прав.

Отже, відсутність встановленої ухвалою слідчого судді в справі №757/27866/20-к заборони власнику майна компанії «АМІТЕЛ ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД» користуватись та розпоряджатись належним їй на праві власності нерухомим майном виключає можливість задоволення клопотання слідчого про передачу такого майна в управління Національному агентству на підставі зазначеного судового рішення, оскільки передача в управління в даному випадку означатиме обмеження права володіння та користування, тоді як встановлення таких обмежень відповідно до ст. 170 КПК України має бути предметом розгляду під час вирішення питання про арешт майна.

Стосовно інших судових рішень, на які посилається слідчий в обґрунтування свого прохання про передачу відповідного майна в управління Національному агентству, слідчим суддею встановлено, що вони також не містять правових підстав для передачі адміністративного будинку будівлі з влаштуванням паркінгу (літ. А) загальною площею 6124,40 кв.м., розташовану за адресою місто Київ, провулок Рильський, будинок 4, в управління Національному агентству з тих причин, що:

1) клопотання слідчого та додані до нього матеріали не містять відомостей про стосунок до матеріалів кримінального провадження № 0000956 від 04.11.2013 ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києві від 09.10.2017 року в справі №757/59573/17-к, постановленої за результатами розгляду клопотання прокурора в іншому кримінальному провадженні №0003198;

2) так само клопотання слідчого та додані до нього матеріали не містять відомостей про стосунок до матеріалів кримінального провадження №0000956 від 04.11.2013 ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києві від 17.10.2017 року в справі №761/36186/17, постановленої за результатами розгляду відповідного клопотання органу досудового розслідування в іншому кримінальному провадженні №0011880;

3) додана до клопотання слідчого копія ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.02.2019 року в справі № 757/4252/19-к не містить відомостей про те, що арештований відповідно до цього судового рішення об`єкт нерухомості визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000956 від 04.11.2013, а арешт накладено для осягнення мети у вигляді забезпечення збереження речових доказів, тобто мети, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на той факт, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості про обтяження права власності компанії «АМІТЕЛ ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД» стосовно відповідного об`єкту нерухомого майна згідно з тими судовими рішеннями про його арешт в кримінальних провадженнях, на які посилається слідчий у клопотанні про його передачу в управління Національному агентству (ухвали слідчих суддів в справах №757/59573/17-к, №761/36186/17, №757/4252/19-к).

Крім того, в ході судового розгляду слідчим суддею встановлений факт недотримання органом досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000956 від 04.11.2013 вимог чинного законодавства щодо необхідності забезпечення факту попереднього звернення до власника майна за отриманням його згоди на дії з передачі майна в управління Національному агентству.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно станом на 27.10.2020 право власності на об`єкт нерухомості: нежитлова будівля з влаштуванням паркінгу (літ. А) загальною площею 6124,40 кв.м., яка розташована за адресою місто Київ, провулок Рильський, будинок 4, реєстраційний номер об`єкту: 000, про передачу в управління Національному агентству якого ставить питання слідчий, зареєстроване за компанією «АМІТЕЛ ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД» (AMITIEL HOLDING LIMITED).

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з ч. 5 ст. 12 вказаного Закону, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому зазначеним Законом.

Враховуючи, що на дату звернення слідчого з клопотанням до суду відповідно до даних Державного реєстру прав на нерухоме майно право власності на відповідний об`єкт нерухомого майна зареєстроване за компанією «АМІТЕЛ ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД», то власником відповідного майна де-юре вважається компанія «АМІТЕЛ ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД».

В той же час в ході судового розгляду встановлено, що матеріали клопотання не містять жодних відомостей на підтвердження факту звернення органу досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000956 від 04.11.2013 до компанії «АМІТЕЛ ХОЛДІНГ ЛІМІТЕД» за отриманням згоди на передачу відповідного майна в управління Національному агентству.

Крім того, слідчий суддя також враховує недоведеність в клопотанні того, що передача вказаного нерухомого майна в управління Національному агентству не завдасть шкоди кримінальному провадженню № 0000956 від 04.11.2013, а також іншим кримінальним провадженням, посилання на які містяться в клопотанні слідчого, що також свідчить про недотримання вимог, передбаченим ч. 6 ст. 100 КПК України.

Також слідчим суддею враховано, що що ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду міста Києва від 18.09.2020 у справі №757/40136/20-к та від 07.10.2020 року в справі № 757/41011/20-к відмовлено у задоволенні аналогічних клопотань слідчого ОСОБА_3 про передачу в управління Національному агентству того ж самого майна, на яке накладено арешт в тому ж самому кримінальному провадженні №0000956 від 04.11.2013. В обох випадках слідчі судді вказали на істотні недоліки поданих клопотань та недоведеність слідчим та прокурором обставин, що підлягають обов`язковому доведенню згідно ст.100 КПК України.

Неусунення недоліків, встановлених слідчими суддями під час розгляду попередніх клопотань з того ж самого предмету розгляду, а також недоведеність настання будь-яких нових істотних обставин з моменту постановлення означених ухвал, виключають задоволення клопотання, оскільки це поставило би ці остаточні судові рішення під сумнів.

В даному випадку слідчий суддя виходить із необхідності дотримання принципу правової певності як складової верховенства права, встановленого ст. 8 Конституції України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.11.1999 у справі «Брумареску проти Румунії» наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

За таких умов клопотання органу досудового розслідування є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 98, 100 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про передачу в управління майна на яке накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000956 від 04.11.2013 року, а саме адміністративного будинку будівлі з влаштуванням паркінгу (літ. А) загальною площею 6124,40 кв.м., що розташований, за адресою: м. Київ, провулок Рильський, будинок 4, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1