Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України

12 травня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ Луцький слідчий ізолятор кримінальне провадження № 0003850 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого, востаннє - вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2019 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст.ст. 75, 104 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком в два роки, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:
18 жовтня 2018 року близько 06 год. 00 хв. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи біля Луцького міськрайонного суду Волинської області, розташованого на вул. Лесі Українки 24 в м. Луцьк, шляхом пошкодження металевого тримача, повторно, таємно викрав міні-скульптуру ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває на балансі виконавчого комітету Луцької міської ради, інвентарний номер 101810003, вартістю 17775,64 грн.

В період часу з 12 по 16 березня 2019 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 , шляхом злому частини даху, проник до гаража, що на території домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав дриль марки Блекендекер вартістю 1500 грн, дриль синього кольору вартістю 1400 грн, кутову шліфувальну машинку марки Компас вартістю 2000 грн, плиткоріз сірого кольору вартістю 500 грн, випрямляч електронапруги світло-коричневого кольору вартістю 400 грн, бухту подовжувача чорного кольору січення 2,5 мм, довжиною 50 метрів, вартістю 4000 грн, подовжувач чорного кольору січення 2,5 мм, довжиною 20 метрів, вартістю 1500 грн, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоду на загальну суму 11300 грн.

Наприкінці березня 2019 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, проник до господарської будівлі домоволодіння будинку АДРЕСА_3 , де таємно викрав майно ОСОБА_10 : дрель марки BLACK&DECKER моделі KD350RE вартістю 633 грн, кутову шліфувальну машинку марки Енергомаш моделі УШМ-90111 вартістю 588,91 грн, електрозварювальний апарат вартістю 5000 грн, завдавши шкоди на суму 6221,91 грн.

04 квітня 2019 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, проник до гаража, розташованого на території будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно викрав набір інструментів марки «Jonnesway» вартістю 2648,60 грн, належні ОСОБА_11

12 квітня 2019 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_5 незаконно проник до господарської будівлі, що за адресою: АДРЕСА_5 , де таємно викрав алюмінієву драбину вартістю 913,27 грн, належну ОСОБА_12

24 квітня 2019 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, проник до гаража, розташованого на території домоволодіння будинку АДРЕСА_6 , звідки таємно викрав болгарку марки «Елпром» моделі «ЭМШУ-10000-125» вартістю 467,20 грн та дрель марки «STRUM» моделі «ID 2112 AR» вартістю 1309,50 грн, завдавши потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 1776,70 грн.

28 квітня 2019 року приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, незаконно проник до господарської будівлі будинку АДРЕСА_7 , де таємно викрав болгарку чорно-синього кольору вартістю 900 грн, болгарку марки «Рібер-профі» вартістю 900 грн, набір ручних інструментів марки «Андрмаркс» вартістю 3000 грн, шуруповерт вартістю 700 грн, дриль фірми «ДВТ» вартістю 1150 грн, спричинивши потерпілому ОСОБА_14 майнової шкоди на загальну суму 6650 грн.

06 травня 2019 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_5 незаконно проник до господарської будівлі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 , звідки таємно викрав акумуляторну батарею марки «Веста» вартітсю 1200 грн, належну потерпілому ОСОБА_15 .

В період часу з 01 серпня по 06 серпня 2019 року (точного часу органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , шляхом пошкодження вікна, проник в приміщення квартири АДРЕСА_9 , де таємно викрав чотири замки до вхідних дверей із ручками марки «Кельн» вартістю 2000 грн. кожний, дві електричні переноски, загальною вартістю 180 грн, дві пляшки рому ємкістю 0,7 л та три латунні крани, спричинивши ОСОБА_16 та ОСОБА_17 матеріальної шкоди на загальну суму 9680 грн.

У проміжок з 07 серпня по 12 серпня 2019 (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , шляхом пошкодження вікна, проник в приміщення квартири АДРЕСА_10 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 6000 грн, належні ОСОБА_18

25 серпня 2019 року біля 02 год. 30 хв. ОСОБА_5 , шляхом пошкодження москітної сітки незамкненого вікна, проник в приміщення будинку АДРЕСА_11 , де із підвіконня таємно викрав акумуляторну дриль-шуруповерт марки «HILTI» моделі «SF 144-A» вартістю 2259,80 грн, належну ОСОБА_19

24 вересня 2019 року приблизно о 04 год. 45 хв. ОСОБА_5 проник через незамкнену кватирку вікна в приміщення квартири АДРЕСА_12 , звідки таємно викрав Power Bank «Xiaomi» моделі «PLM10ZM» вартістю 200 грн, фітнес-годинник вартістю 150 грн, USB-кабель вартістю 55 грн та грошові кошти в сумі 170 грн, завдавши ОСОБА_20 матеріальної шкоди на загальну суму 608,33 грн.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2020 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України один рік позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання три роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, визначеного даним вироком, не відбутої частини покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2019 року, остаточне покарання призначено - три роки і три місяці позбавлення волі.

Зараховано ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк його перебування під вартою - 24.09.2019 року та з 01.10.2019 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку- день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироку законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Судом вирішено питання щодо цивільного позову ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , речових доказів у справі та скасовано арешт на майно, накладений ухвалами слідчих суддів Луцького міськрайонного суду від 17.04.2019, 13.05.2019, 14.05.2019, 22 .05.2019 та 29.08.2019 року.

Постановлено стягнути із законного представника ОСОБА_8 на користь потерпілих ОСОБА_17 і ОСОБА_16 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди солідарно 9680 грн.( по 4840 грн. кожному), та по 3000 грн. кожному в рахунок відшкодування моральної шкоди; на користь держави - 9636,55 грн. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненому та правильності кваліфікації його дій, доводить, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі винного, а також з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до неправильного призначення остаточного покарання, яке повинне бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що ОСОБА_5 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності і належних висновків не зробив, будучи засудженим 30.05.2019 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком два роки, скоїв ряд крадіжок чужого майна в період іспитового строку, а, отже, статочне покарання ОСОБА_5 повинно бути призначене, відповідно до вимог ст. 71 КК України та п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання із внесеними змінами, за сукупністю вироків. З врахуванням наведеного просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України - два роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України чотири роки позбавлення волі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Луцького мськрайонного суду Волинської області від 30.05.2019 року, призначити остаточне покарання чотири роки і шість місяців позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.
Представник потерпілих - ОСОБА_16 та ОСОБА_17 адвокат ОСОБА_21 , не оспорюючи правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 та призначеного покарання, вважає вирок суду незаконним в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди. Доводить, що внаслідок умисних дій ОСОБА_5 потерпілі перенесли моральні страждання, що виразилися в порушенні нормальних умов їхнього життя (додаткове нервування, погіршення сну та спокою). Просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_16 та ОСОБА_17 змінити, стягнувши на їхню користь в рахунок відшкодування моральної шкоди по 10000 грн. кожному.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Потерпілі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та їх представник ОСОБА_21 подали письмові заяви про розгляд апеляційних скарг у їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка підтримує скаргу прокурора і заперечує проти задоволення скарги представника потерпілих, обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_7 та законного представника ОСОБА_8 , які просять залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга представника потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 адвоката ОСОБА_21 - відхиленню.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, яким дана правильна юридична оцінка, що не заперечується апелянтами і не оспорюється ніким з учасників судового розгляду.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінальних правопорушень, суд, як видно з вироку, врахував тяжкість скоєних злочинів, особу винного, злочинна діяльність якого носить системний характер, та обставини, що помякшують покарання, як загальні засади призначення покарання, однак обрав ОСОБА_5 за вчинене мінімальне покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив ряд крадіжок майна, поєднаних з проникненням в інше приміщення та житло, під час іспитового строку, встановленого вироком Луцького міськрайонного суду від 30.05.2019 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 остаточного покарання із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України, але при цьому, допустився помилки щодо визначення розміру остаточного покарання.

Згідно розяснень, що містяться в п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, при визначенні покарання за правилами ст.71 КК України, до покарання за новим вироком, повністю або частково приєднується не відбута частина покарання за попереднім вироком.

Відповідно до положень ст. 71 КК України та роз`яснень п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також, коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж не відбута частина покарання за попереднім вироком.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався і безпідставно призначив ОСОБА_5 остаточне покарання менше, ніж не відбута частина покарання за попереднім вироком, про що правомірно наголошується в апеляційній скарзі прокурора, а тому вирок суду у відповідності з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням нового вироку апеляційним судом.

При призначенні ОСОБА_5 покарання колегія суддів виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети - кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, і враховує тяжкість вчинених умисних злочинів, особу ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий, в тому числі, і за вчинення тяжкого злочину, скоїв нові злочини в період іспитового строку, встановленого вироком Луцького міськрайонного суду від 30.05.2019 року, ряд обставин, що помякшують покарання - щире каяття, активне сприяння в розкриттю злочинів, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і рахує за необхідне обрати ОСОБА_5 за скоєне покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та остаточне покарання - за сукупністю вироків, у відповідності з положеннями ст. 71 КК України.

Що ж стосується тверджень представника потерпілих про незаконність вироку в частині стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , то такі твердження, на думку колегії суддів, не є переконливими, оскільки судом правомірно, виходячи з вимог ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України, згідно яких матеріальна і моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, вирішено позовні вимоги потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 із врахуванням засад розумності, виваженості і справедливості.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю, розмір відшкодування якої визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоровя потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок крадіжки майна з помешкання ( чотирьох замків до вхідних дверей,двох електричних переносок, двох пляшок рому та трьох латунних кранів) потерпілі ОСОБА_16 та ОСОБА_17 зазнали певних моральних страждань, і суд правомірно прийняв рішення про необхідність часткового задоволення вимог щодо стягнення моральної шкоди, виходячи з вимог розумності і співмірності отриманих страждань, а також майнового стану особи, на котру покладено обов`язок відшкодування.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, задовольнити частково.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 червня 2020 року щодо ОСОБА_5 в частині призначення покарання скасувати.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - два роки позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України три роки і шість місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання три роки і шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком від 30 травня 2019 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання - три роки і сім місяці позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника потерпілих без задоволення.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду засудженим протягом трьох місяців з дня вручення копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3