Справа № 200/1437/18
Провадження № 1-кп/932/155/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

цивільних позивачів ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченої та клопотання захисника про застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, відносно обвинуваченої:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровська, громадянки України, маючої на утриманні дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України.

Під час судового засідання прокурором було заявлено клопотання про застосування до обвинуваченої ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_1 , за винятком необхідності явки до суду за викликом, а також покласти на обвинувачену обов`язок носити електронний засіб контролю.

В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначила, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 перебуває у провадженні суду вже тривалий час, а саме з 29.01.2018 року, а обвинувачена, починаючи з 30.09.2020 року до судових засідань не з`являється, мотивуючи кожного разу наявність в неї новонародженої дитини.

Крім того, ухвалами суду з 30.09.2020 року, неодноразово, у зв`язку з неявкою обвинуваченої було застосовано примусовий привід. На виконання даних ухвал, від працівників поліції надходили рапорти, що доставити ОСОБА_9 в судове засідання не є можливим, оскільки остання за адресою місця проживання двері не відчиняє.

Прокурор зазначила, що про наявність ризику переховування обвинуваченої ОСОБА_9 від суду свідчить те, що інкриміноване нею кримінальне правопорушення є тяжким, за яке законом передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від трьох до восьми років, ОСОБА_9 вину не визнала, завдану шкоду не відшкодувала, своєю поведінкою зневажливо ставиться до судових викликів та потерпілої сторони, якою є малолітня дитина з наявним невиправним тяжким тілесним ушкодженням, що свідчить про намір обвинуваченої у будь-який спосіб уникнути кримінальної відповідальності.

Вважала, що неодноразові клопотання обвинуваченої про відкладення судових засідань, у зв`язку з перебуванням у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не є поважною причиною неприбуття до суду у розумінні ст.138 КПК України, враховуючи, що відповідно до копії свідоцтва про народження дитини, у дитини є батько ОСОБА_13 , а в наданих обвинуваченою документах до суду відсутні дані, що обвинувачена самостійно виховує свою новонароджену дитину та не має можливості залишити її на час явки та перебування останньої у судовому засіданні.

Також, прокурором в клопотанні зазначено, що оскільки обвинуваченій ОСОБА_9 з матеріалів кримінального провадження відомі анкетні дані свідків, остання розуміючи тяжкість кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків шляхом підбурювання, вмовляння чи їх залякування, що у свою чергу зашкодить вирішенню завдань кримінального судочинства та перешкоджатиме ефективному, повному та всебічному, неупередженому судовому розгляду.

Те, що обвинувачена ОСОБА_9 у дорожніх умовах допускає небезпечні прийоми керування транспортними засобами та не позбавлена водійських прав, є ризиком вчинення нею інших аналогічних кримінальних правопорушень проти безпеки та експлуатації транспорту.

В задоволенні клопотання сторони захисту про застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченої, просила відмовити.

Також, просила відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченої, в рамках розгляду питання застосування запобіжного заходу, щодо призначення повторної судової-автотехнічної експертизи, медичної експертизи стану зору ОСОБА_8 й витребування рапортів, про які зазначено в клопотанні.

Обвинувачена ОСОБА_9 заперечувала проти задоволення даного клопотання прокурора про обрання відносно неї запобіжного заходу, зазначила, що висунуте відносно неї обвинувачення необґрунтоване та упереджене, покази надані ОСОБА_8 щодо обставин ДТП є неправдивими, тобто її провина не доведена, а докази, що є у справі, зібрані з порушенням вимог чинного законодавства.

Вказала, що на кожний судовий виклик вона реагувала, завжди повідомляла суд про неможливість прибути до судового засідання з поважної причини перебуванні у декретній відпустці по догляду за новонародженою дитиною.

В рамках розгляду питання застосування запобіжного заходу, також просила призначити повторну судово-автотехнічну експертизу, медичну експертизу стану зору ОСОБА_8 й витребувати рапорти, про які зазначено в клопотанні прокурора.

Адвокат ОСОБА_4 також заперечував проти заявленого прокурором клопотання, зазначив, що наведені прокурором ризики не доведені. З урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_9 , наявністю у неї на утриманні малолітніх дітей, тієї обставини, що дитина 2006 року народження, з урахуванням наявного захворювання, потребує звернення за допомогою до лікаря, просив застосувати до обвинуваченої більш м`який запобіжний захід ніж домашній арешт.

Підтримав клопотання обвинуваченої щодо призначення експертиз та витребування рапортів в рамках розгляду цього клопотання.

Вислухав думку учасників судового провадження з приводу клопотань, законного представника потерпілого, цивільних позивачів, дослідив надані матеріали, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

У відповідності до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до змісту ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, загальними умовами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, судді, вважати, що особа може вчинити хоча б одну дію, передбачену ч. 1 ст.177 КПК України.

У клопотанні прокурор зазначила та в суді підтримала необхідність застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки з урахуванням тяжкості скоєного обвинуваченої кримінального правопорушення, її неналежної процесуальної поведінки під час розгляду справи в суді, існують ризики переховування обвинуваченої від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення нею інших кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що ризик переховування обвинуваченої від суду, є обґрунтованим, враховуючи наступне.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким.

Дане кримінальне провадження перебуває в провадженні суду з 29.01.2018 року, судовий розгляд по справі не закінчено, не допитаний свідок ОСОБА_14 , покази якого мають значення для кримінального провадження.

Проте, обвинувачена ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце кожного судового засідання, як шляхом направлення СМС-повідомлень, так і листів за місцем мешкання про необхідність явки до суду, тривалий час, а саме з 30.09.2020 року по 02.06.2021 року, до суду систематично не з`являлася без поважних причин, подавала клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані клопотання обвинувачена обґрунтовувала своїм знаходженням на лікарняному в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, надаючи відповідну копію наказу з місця роботи та копію свідоцтва про народження дитини сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Проте, зазначена причина неодноразової неявки обвинуваченої до суду, у відповідності до положень статті 138 КПК України, не є поважною для неприбуття до суду за викликом, у зв`язку із чим судом за клопотанням прокурора неодноразово виносились ухвали про примусовий привід обвинуваченої ОСОБА_9 у судові засідання на 03.11.2020 року, 29.01.2021 року, 12.02.2021, 31.03.2021 року та 23.06.2021 року.

Дані ухвали суду не були виконані органами Національної поліції.

Відповідно до змісту складених за результатами їх виконання рапортів, ОСОБА_9 двері не відчиняла, по телефону повідомляла про неможливість з`явитися до суду, так як перебуває у декреті по догляду за дитиною.

А тому, у зв`язку з неявкою обвинуваченої до суду без поважної причини, ухвалами суду від 29.12.2020 року, 29.01.2021 року та 02.06.2021 року, на ОСОБА_9 накладалися грошові стягнення.

Суд вважає, що така поведінка обвинуваченої ОСОБА_9 , її неодноразове неявка до суду без поважних причин, свідчить про її намір у будь-який спосіб переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне.

Крім того, вказаний ризик є переконливими і на тій підставі, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, санкція за яке передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення малолітній потерпілий отримав тяжке тілесне ушкодження.

А тому, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує обвинуваченій у випадку доведеності її вини, ОСОБА_9 може залишити місце мешкання та переховуватися від суду.

Крім того, безпідставне затягування ОСОБА_9 розгляду кримінального провадження шляхом подання клопотань про відкладення справи, у зв`язку з перебування у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, що не є поважною причиною у розумінні чинного Кримінального процесуального законодавства, також свідчить про наявність ризику перешкоджання обвинуваченою здійсненню кримінального провадження.

Доводи прокурора про наявність ризику незаконного випливу на свідків, з урахуванням того, що обвинуваченій відомі анкетні дані свідків з матеріалів кримінального провадження, суд вважає не доведеним, так як будь-яких заяв від свідків про здійснення на них тиску з боку обвинуваченої, у суда відсутні та прокурором не надані.

Ризик вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, суд також вважає недоведеним, оскільки обвинувачена ОСОБА_9 раніше не судима, даних про те, що їй повідомлялося про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, прокурором не надано.

Таким чином, з метою забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання вказаних ризиків, суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченої ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При цьому, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченої ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час, а не цілодобово, без носіння засобу електронного контролю.

Так, судом встановлено, що обвинувачена має міцні соціальні зав`язки, постійне місце проживання, стан її здоров`я, є розлученою, має на утриманні двох малолітніх дітей, 2006 та 2020 року народження, які за своїм станом здоров`я і віком, потребують періодичного звернення за медичною допомогою.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченої ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання у нічний час, та покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, які вона зобов`язана буде виконувати, а саме:

-прибувати за кожною вимогою на визначений час до суду;

-не залишати місце постійного мешкання: АДРЕСА_1 без дозволу суду в період часу з 22.00 год. до 07.00 год. наступного дня;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Вказані обов`язки, на думку суду, забезпечить дотримання обвинуваченою процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

Разом з цим, суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт, оскільки обвинувачена усвідомлюючи свій обов`язок постати перед судом, неодноразово не з`являлась до суду за викликами, ігнорувала ухвали суду при примусовий привід, а накладення грошового стягнення тривалий час не було дієвим заходом забезпечення кримінального провадження щодо виконання обвинуваченою її процесуальних обов`язків, а тому в задоволенні клопотання сторони захисту, необхідно відмовити.

Посилання обвинуваченої, що пред`явлене їй звинувачення не доведене, необґрунтоване та є упередженим, докази у справі зібрані з порушенням, покази, на її думку, є неправдивими, судом не приймаються, так як вирішення питання доведеності або недоведеності висунутого обвинувачення, оцінку показів допитаних осіб та наданих доказів, суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення по справі.

Доводи обвинуваченої про те, що на кожну неявку до суду вона реагувала подачею клопотань, які обґрунтовувала знаходження у декретній відпустці по догляду за новонародженою дитиною ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судом не приймаються, оскільки дані обставини не є поважною причиною неявки до суду у розумінні КПК України.

Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченої про призначення повторної судово-автотехнічної експертизи, медичної експертизи стану зору ОСОБА_8 й витребування рапортів, в рамках розгляду даного клопотання прокурора, оскільки оцінка доказів, механізму дорожньо-транспортної пригоди, стану зору учасників, обставин ДТП, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не вирішуються, оскільки предметом розгляду є питання застосування запобіжного заходу, а не оцінка зазначених подій.

Щодо витребування рапортів, дане клопотання є безпідставним, оскільки спростовується вищенаведеними доводами.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 331, 372, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра С.Голоти про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, які вона зобов`язана буде виконувати, а саме:

-не залишати без дозволу суду постійного помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня;

-прибувати за кожною вимогою на визначений час до суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту два місяці, тобто до 17.10.2021 року.

Ухвалу направити для виконання до відділу поліції за місцем проживання обвинуваченої до Відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Згідно ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_15 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якого вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу відмовити.

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_9 про призначення повторної судово-автотехнічної експертизи, медичної експертизи стану зору ОСОБА_8 й витребування рапортів.

Головуючий суддя ОСОБА_1