ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/503/21 Справа № 205/2074/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у селищі Корєстеуць Окницького району Республіки Молдова, громадянина Молдови, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого двох малолітніх дітей, без визначеного місця проживання в Україні,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 .
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, тобто до 13 травня 2021 року.
Визначено щодо підозрюваного ОСОБА_9 заставу у кримінальному провадженні у розмірі 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень.
У випадку внесення підозрюваним ОСОБА_9 , встановленої застави у розмірі 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень, постановлено вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі внесення застави зобов`язано підозрюваного ОСОБА_9 строком до 13 травня 2021 року, виконувати наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.
Роз`яснено підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.
Рішення суду обґрунтовано тим, що по справі встановлено наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від досудового слідства та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, такий запобіжний захід, як тримання під вартою, забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу слідчий суддя не вбачав.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, які будуть на нього покладені у разі внесення ним або іншою юридичною чи фізичною особою застави. У зв`язку з цим, а також враховуючи положення ст. 182 КПК України, зокрема, ОСОБА_9 не працює, підозрюється у вчиненні незакінченому замаху на таємне викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному із проникненням у житло, та є ризик продовження кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає за доцільне визначити заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 45 400 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, які її подала.
Адвокат ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.
На думку адвоката, ухвала слідчого судді є необґрунтованою та винесена з порушеннями КПК України, остільки судом при розгляді клопотання про продовження тримання під вартою не було доведено ризиків передбачених п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України.
Вважає, що слідчим суддею, не було враховано в повній мірі дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, родина в республіці Молдова, мати та сестра в Україні, - м. Кременчук Полтавської області, проживає за місцем реєстрації.

Позиції учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді адвокат ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційних скарг.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом відділення поліції № 3 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ведеться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000080, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 березня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно о 12 годині 00 хвилин 13.03.2021 року ОСОБА_9 перебував біля домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у вказане житло. Перебуваючи у тому ж місці та час, реалізуючи свій вищевказаний раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливого мотиву та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих, переліз через паркан та опинився на подвір`ї вказаного вище домоволодіння, де був помічений сусідом. Однак, ввівши його в оману та переконавши в законності своїх дій, ОСОБА_9 продовжив реалізацію вищевказаного умислу. В подальшому, шляхом віджиму метало-пластикового вікна вказаного домоволодіння, він відкрив його та проник до приміщення домоволодіння, де знайшов ювелірні вироби, поклав їх до кишень власної куртки та намагався викрасти, однак, залишити місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном він не зміг, оскільки його дії були зупиненні працівниками поліції. Таким чином, ОСОБА_9 не зміг вчинити усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі.

13 березня 2021 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

15 березня 2021 року слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалою слідчого судді від 15.03.2021 року вказане клопотання слідчого було задоволено.

Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_9 може вчинити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, так як підозрюється у замаху на вчинення умисного корисливого кримінального правопорушення, санкцією статті за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до шести років, також не має визначеного місця проживання, є громадянином іншої держави, нелегально перетнув кордон та проник до України, будь-яких соціальних зв`язків в Україні не підтримує. Також підозрюваний може вчиняти інші корисливі кримінальні правопорушення, оскільки він не має жодного джерела доходу для існування.

В апеляційному суді прокурор заявив, що відносно ОСОБА_7 також внесено відомості до ЄРДР по іншим крадіжкам чужого майна.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_9 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягав підозрюваний, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть запобігти встановленим ризикам.

Посилання в апеляційній скарзі захисника про те, що стороною обвинувачення не доведено, а судом не встановлено наявність ризиків у справі, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та спростовуються наявними матеріалами.

Не знайшли свого підтвердження і твердження апелянта про те, що судом не було взято до уваги наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, а саме: родини в республіці Молдова, матері і сестри, які проживають в України в м.Кременчук. Дані факти були оцінені судом в сукупності з іншими доказами по справі, та їм було надано належної правової оцінки.

На переконання колегії судів ухвалюючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які відповідно до ст. ст. 177, 178, 184 КПК України могли вплинути на його висновки.

Колегія суддів також погоджується з висновком слідчого судді, щодо необхідності визначення ОСОБА_9 застави в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 45 400 гривень, оскільки застава в меншому в розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Порушень вимог чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.

Отже, ухвала слідчого судді є законною, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 404,405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4