Номер провадження: 11-кп/813/1104/21
Номер справи місцевого суду: 520/8766/19 1-кп/947/205/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10.02.2021 року у кримінальному провадженні №0001892, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2018 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Челябінськ, Російської Федерації, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-
та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Біляївка, Одеської області, громадянина України, українця, неодруженого, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , рануше не судимий, -

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України,-

встановив:
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.02.2021 року постановленою під час судового розгляду продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, строком на 60 днів, тобто до 10.04.2021 року з визначенням розміру застави у розмірі 303 765 гривень з утриманням в ДУ «ОСІ».

Цією ж ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_9 строком до 10.04.2021 року з визначенням розміру застави у розмірі 528 600 (п`ятсот двадцять вісім тисяч шістсот) гривень.

Рішення суду мотивоване обґрунтованістю висунутого обвинувачення, тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватості, наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливістю застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала суду винесена з порушенням норм кримінального процесуального закону України.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що судом порушено принцип змагальності сторін, передбачений ст. 28 КПК України, оскільки обвинуваченому на надано клопотання прокурора для ознайомлення. Наголошує, що наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України не доведено і є виключно припущенням сторони обвинувачення.

Одночасно в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ухвалу суду від 10.02.2021 року отримав лише 15.02.2021 року.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на особисте зобов`язання або на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Не погоджуючись із рішенням суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені.

Звертає увагу, що має постійне місце мешкання в м. Одесі, цивільну дружину, малолітню доньку, яку потрібно утримувати.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 та ОСОБА_6 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

-ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 190 КК України за кваліфікуючими ознаками готування до заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в особливо великих розмірах, організованою групою;

-ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, у особливо великих розмірах, організованою групою;

-ч. 4 ст. 190 КК України за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, у особливо великих розмірах, організованою групою;

-ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України за кваліфікуючими ознаками пособництво у використані завідомо підроблених документів, вчинене за попередньою змовою групою осіб у складі організованої групи.

Положеннями ч.4 ст.4221 КПК України визначено, що розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

До початку судового розгляду від прокурора ОСОБА_10 надійшла заява про розгляд справи без його участі в порядку ч. 4 ст. 4221 КПК України.

Приймаючи до уваги, що учасники процесу були належним чином повідомленні про дату розгляду апеляційної скарги, а в судове засідання доставлений лише обвинувачений ОСОБА_6 та з`явився його захисник ОСОБА_7 які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності прокурора, відповідно до вимог ч. 4 ст. 422 КПК України, апеляційний суд вважає за можливим та необхідним апеляційний розгляд провести за відсутності сторони обвинувачення.

Заслухавши: суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до вимог п.11 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційні скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, можуть бути подані протягом п`яти днів з дня її оголошення

Частиною 3 статті 395 КПК України передбачено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена 10.02.2021 року за участю обвинуваченого та його захисника. При цьому відповідно до відмітки ДУ «Одеській слідчий ізолятор» МЮУ обвинувачений отримав копію ухвали лише 15.02.2021 року, а тому апеляційний суд вважає вірним посилання обвинуваченого про отримання копії оскаржуваної ухвали саме 15.02.2021 року.

Враховуючи подання обвинуваченим апеляційної скарги, відповідно до штампу чергового помічника установи де утримується обвинувачений 19.02.2021 року, апеляційний приходить до висновку про відсутність підстав для розгляду питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки у відповідності до вимог ч.3 ст.395 КПК України строк є таким, що фактично не пропущений.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що суд при продовженні строку тримання під вартою враховує обставини, які свідчать про те що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.
Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В апеляційній скарзі обвинуваченими не оспорюються обставини скоєння ними злочинів та безпідставність висунутого їм обвинувачення, в зв`язку з чим у цій частині відповідна правова оцінка апеляційним судом не надається.
Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про порушення принципу змагальності сторін, передбаченого ст. 28 КПК України, в зв`язку з неврученням обвинуваченому прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою то апеляційний суд вважає їх безпідставними з огляду на те, що як свідчать матеріали провадження письмове клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не подавалося, в питання щодо продовження строку вирішено судом в порядку ст.331 КПК України, яка визначає обов`язок суду незалежно від наявності клопотань розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку.
Розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 апеляційний суд вважає, що районний суд виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.
Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність заявлених у судовому засідання ризиків та можливість застосування відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.

ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні п`яти епізодів не тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, що свідчить про можливість вчинення останніми спроб переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані їм злочини.
З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачені є громадянами України, не одружені, офіційно не працевлаштовані, проживають в м. Одесі та є раніше не судимими. При цьому інших даних, які б характеризували обвинувачених матеріали провадження не містять.
Водночас, апеляційний суд не приймає до уваги, дані щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_8 дружини та неповнолітньої дитини, оскільки будь яких підтверджуючих зазначені обставини документи апеляційному суду стороною захисту надано не було, що вказує про безпідставність посилань обвинуваченого на зазначені обставини, які також не підтверджені даними обвинувального акту та свідчать про відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.
Разом з тимнадані апеляційному суду дані, щодо перебування на утриманні у обвинуваченого ОСОБА_6 неповнолітньої дитини та дружини, свідчать про наявність у нього стійких соціальних зв`язків.

Проте обставини та характер вчинених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 інкримінованих їм злочинів не дають достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про те, що на даній стадії, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою як про те просить сторона захисту є неможливим.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо наявності у нього постійного місця проживання, що на думку сторони захисту свідчить про можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки наданий договір оренди датований від 15.05.2020 року, втратив чинність 17.09.2020 року та не є такими, що вказує на можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу з урахування тяжкості інкримінованих злочинів та існування наявних ризиків.
При цьому апеляційний суд вважає, що також існує незначний ступінь ризику можливого впливу на потерпілих та свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки особи, які є свідками та потерпілими по даному провадженню, які як вказав прокурор до теперішнього часу не допитані.

Апеляційний суд погоджується з тим, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 можуть вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі пов`язані з заволодінням чужого майна, оскільки не працюють та шляхи надходження їх доходів для життєдіяльності не відомі.

Таким чином, апеляційний суд не погоджується із доводами обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо невмотивованості та необґрунтованості ризиків, оскільки районним судом зазначені обставини, які на думку районного суду свідчать про існування встановлених вище ризиків, які передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної поведінки обвинувачених.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має в тому числі право:1) залишити ухвалу без змін; 2) змінити ухвалу; 3) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу або закрити кримінальне провадження; 4) скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду, щодо необхідності продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, відповідають вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтуються на матеріалах справи, а дані про осіб обвинувачених та наявність встановлених вище ризиків можливого перешкоджання кримінальному провадженню виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою. Застосування до ОСОБА_8 та ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинувачених та виконання ними своїх процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Разом з цим аналізуючи надані апеляційному суду копії матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_6 пояснень сторони захисту та прокурора, апеляційний суд вважає, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачені тримаються під вартою більш ніж понад два роки, але судовий розгляд не завершений та остаточне рішення не прийнято.

Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, в зв`язку з чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 10.02.2021 року у кримінальному провадженні №0001892, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2018 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, строком до 10.04.2021 року, - залишити без змін.

Звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо дотримання розумних строків розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4