Справа № 289/686/20
В И Р О К
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2021 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
із секретарем судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Брусилів Житомирської області кримінальне провадження № 0000199, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2020, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ленінка Бориспільського району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, раніше судимого:
-27.11.2019 Радомишльським районним судом Житомирської області за ст. 126 - 1 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі зі звільненням від відбування покарання строком один рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи особою, яка раніше судима за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері ОСОБА_6 , маючи не зняту і не погашену судимість у встановленому законом порядку, під час іспитового терміну, знову вчинив домашнє насильство.

Так, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», перебуваючи на профілактичному обліку за вчинення домашнього насильства, безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 , з якою він проживає в одному помешканні, що призвело до психологічних страждань останньої. А саме, ОСОБА_4 , неодноразово, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до своєї матері, дії виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликав у ОСОБА_6 побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдав шкоду її психічному здоров`ю, що виразилось у формі пониженні самооцінки, втрати позитивних емоцій.

Зокрема, 08 серпня 2019 року, близько 17-00 години ОСОБА_4 , за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 домашнє насильство, а саме: ображав її словами нецензурної лайки, чинив психологічний тиск, погрожував фізичною розправою, заподіявши шкоду її психічному здоров`ю, протиправні дії ОСОБА_4 були припинені працівниками поліції.

06 січня 2020 року, близько 11-00 години ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 домашнє насильство, а саме: ображав її словами нецензурної лайки, чинив психологічний тиск, погрожував фізичною розправою, заподіявши шкоду її психічному здоров`ю, протиправні дії ОСОБА_4 були припинені працівниками поліції.

15 лютого 2020 року, о 20-00 годині, ОСОБА_4 , за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 домашнє насильство, а саме: ображав її словами нецензурної лайки, чинив психологічний тиск, погрожував фізичною розправою, заподіявши шкоду її психічному здоров`ю, протиправні дії ОСОБА_4 були припинені працівниками поліції.

За всі вищезазначені дії ОСОБА_4 постановами суду від 28.08.2019, 19.02.2020, 26.02.2020 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не припиняючи свої умисні дії, направлені на вчинення домашнього насильства, 01 травня 2020 року близько 10-00 години, ОСОБА_4 , вчинив насильство в сім`ї відносно своєї матері ОСОБА_6 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , а саме: ображав її словами нецензурної лайки, чинив психологічний тиск, погрожував фізичною розправою, заподіявши шкоду її психічному здоров`ю.

Продовжуючи свої злочинні дії, цього ж дня, близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_4 , повторно вчинив насильство в сім`ї відносно своєї матері ОСОБА_6 за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , а саме: ображав її словами нецензурної лайки, чинив психологічний тиск, погрожував фізичною розправою, заподіявши шкоду її психічному здоров`ю.

Дії ОСОБА_4 , що виразилися в умисному систематичному психологічному насильстві (домашнє насильство) по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 , що призвело до психологічних страждань останньої, органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 126-1 КК України.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 07.08.2020 вказане кримінальне провадження направлено для розгляду до Брусилівського районного суду Житомирської області.
Ухвалою суду від 27.08.2020 обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю, вказав, що вчинив кримінальне правопорушення проти матері за обставин, вказаних у обвинувальному акті. Пояснив суду, що проживає разом з матір`ю - потерпілою ОСОБА_6 , з якою у нього постійно виникають конфлікти в зв`язку зі зловживанням ними обома алкоголем. Підтвердив, що постійно лаявся на матір, зокрема і в дні та за обставин, зазначених в обвинувальному акті, притягувався до адміністративної відповідальнсоті, вказав на повне добровільне визання вини та обставин скоєння злочину. Зазначив, що у своїй поведінці щодо матері розкаюється та обіцяв припинити такі дії в подальшому.
Потерпіла в судове засідання не з`явилася. В направлених суду письмових заявах від 17.08.2020 та від 04.12.2020 просила розглядати справу без її участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Цивільний позов не заявлено.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 , забезпечений захисником, в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення (злочину) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України повністю доведена. Просив врахувати обставину, що обтяжує покарання повторність вчинення злочину, та обставину, що пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченого. Просив суд призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік та на підставі ст. 71 КК України повністю приєднати невідбуту частину покарання у виді 1 року обмеження волі за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 27.11.2019.
Захисник в судовому засіданні зазначив, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України повністю доведена. Просив врахувати стан здоров`я обвинуваченого, відносини в сім`ї обвинуваченого з потерпілою, яка провокує конфлікти та зловживає алкоголем та призначити мінімальне можливе покарання.

Проаналізувавши досліджені докази у своїй сукупності, діючи згідно ст. 337 КПК України в межах пред`явленого обвинувачення та оцінюючи фактичні обставини, які не оспорються обвинуваченим, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у систематичному психологічному насильстві (домашнє насильство) по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 , що призвело до психологічних страждань останньої, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, тобто органом досудового розслідування його дії кваліфіковані вірно.
Згідно характеристики ОСОБА_4 , наданої Городецькою селищною радою від 04.05.2020 № 224, ОСОБА_4 за період проживання в смт. Городок Радомишльського району зарекомендував себе з негативної сторони, не працює, веде антисоціальний спосіб життя. Інших характеризуючи даних стосовно особи ОСОБА_4 сторонами не надано (а.с. 33 т. 2),
Згідно з вимогою МВС України щодо судимості, ОСОБА_4 раніше судимий, вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 27.11.2019 за ст. 126-1 КК України (а.с. 34 т. 2),
Згідно вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 27.11.2019, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді одного року обмеження волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк встановлено тривалістю один рік (а.с. 35-36 т. 2),
Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 01.07.2020 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 та направлено засудженого ОСОБА_4 для відбуття покарання у виді одного року обмеження волі, призначеного вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 27.11.2019 за ст. 126-1 КК України (а.с.37, 38 т. 2).

Відповідно досудової доповіді, наданої Радомишльським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області від 26.06.2020 в ході виготовлення досудової доповіді було встановлено, що ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства високий; зазначено, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства ( в т.ч. окремих осіб) (а.с. 34-36 т. 1),

Відповідно довідки КНП «Обласний протитуберкульозний диспансер» Житомирської обласної ради від 04.03.2021 № 350, ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні з 10.12.2020 по 04.03.2021 з діагнозом ВДТБ (туберкульоз) легень, виписаний на амбулаторне лікування, тривалістю 4 місяці, стан хворого задовільний (а.с. 22 т. 2),
Судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У відповідності до ст. 65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує межі, установлені у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; положення Загальної частини КК України; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів; обставини вчинення кримінального правопорушення; думку прокурора, захисника, обвинуваченого; досудову доповідь; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, не працює, не має утриманців, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, хворіє на туберкульоз легень, визнав свою вину у скоєному; відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого зі сторони потерпілої.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 відноситься до нетяжких злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки в ході судового розгляду обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину повторно.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі межах санкції ст. 126-1 КК України в мінімальному розмірі. На думку суду, призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та відповідатиме цілям покарання.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 27.11.2019 за ст.126-1 КК України і за даним вироком ОСОБА_4 було призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуванням призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. Отже, правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України повторно вчинено ОСОБА_4 в період іспитового строку, визначеного вироком суду від 27.11.2019, покарання за яким не було відбуте. Таким чином, невідбута частина покарання за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 27.11.2019 складає один рік обмеження волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 71 КК України та роз`яснень, які містяться в п. п. 25, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

За таких обставин, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за новим вироком слід частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 27.11.2019 у виді 1 року обмеження волі.

Цивільний позов по справі - не заявлено.

Процесуальні витрати у провадженні - відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, які слід вирішити при ухваленні вироку не застосовувались.

Питання щодо речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 100, 349, 369-371, 373, 374 - 376 КПК України, ст.ст. 65-67, 71, 78 КК України, суд,
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання приєднати до призначеного судом покарання невідбуте ОСОБА_4 покарання за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 27.11.2019 у виді 1 (одного) року обмеження волі та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) року і 2 (двох) місяців обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Підстав для обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили - немає.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1