Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/246/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 152 ч.2-5 (117 ч.2-4) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2021 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький апеляційну скаргузахисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26.01.2021, якою
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою:АДРЕСА_1 ,
обвинуваченому у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надва місяці, тобто до 14 год 50 хв 26 березня 2021 року включно.
За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26.01.2021 продовжено на два місяці, а саме до 26.03.2021 включно, строк тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.
Районний суд мотивував своє рішення тим, щоіснує реальний ризик уникнення ОСОБА_7 від суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, скоєного групою осіб, у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи з інвалідністю, що в сукупності з попередньою поведінкою обвинуваченого свідчить про можливість продовження ним злочинної діяльності, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати оскаржувану ухвалу суду як необґрунтовану і невмативовану та постановити нову, якою обрати відносно його підзахисного більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що його підзахисний вже перебуває під вартою понад розумні строки, хоча має постійне місце проживання та реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , де проживає разом із матір`ю, вітчимом та молодшою сестрою, що підтверджує наявність сталих та міцних соціальних зв`язків. За місцем проживання характеризується позитивно, зі свідчень сусідів і жителів села не створював труднощів і не був помічений в конфліктах із сусідами. Підтримує добрі стосунки як у сім`ї так і в спілкуванні з сусідами та жителями села. Алкогольними напоями не зловживає, працьовитий, товариський, ввічливий. У період з 19.02.2019 по 01.07.2020 працював у ТОВ «Воронівське» на посаді підсобного робочого. За час роботи зарекомендував себе як стараний працівник, на роботу завжди з`являвся вчасно, виконував сумлінно поставлені задачі з боку працівників та керуючого складу. Нарікань з боку керівництва не мав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. З 08.07.2020 по 22.07.2020 працював охоронником в СТОВ «Колос». За час роботи також претензій та зауважень з боку керівництва не було. 22.07.2020 ОСОБА_7 був затриманий співробітниками поліції, а тому в характеристиці вказано про незначний період його роботи. Також ОСОБА_7 є інвалідом III групи з дитинства та перебуває на Д-обліку лікаря-психіатра з 2008 року. Наведені відомості свідчать про належну поведінку ОСОБА_7 до його затримання та відсутність з його боку суспільної небезпеки. Сам по собі факт висунення йому обвинувачення не свідчить про його винуватість і не може бути єдиною підставою для продовження тримання його під вартою. Досягнення цілей кримінального провадження можливе у випадку застосування відносно нього цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. У даному кримінальному провадженні досудове розслідування закінчене і усі докази, якими сторона обвинувачення обґрунтовує свою позицію - зібрані. Покладення на обвинуваченого обов`язку цілодобово не залишати свого помешкання та утриматися від спілкування з потерпілою і свідками забезпечить його належну процесуальну поведінку. У будь-якому випадку прокурор таких тверджень не спростував. Таким чином, відсутні законні підстави та об`єктивні дані, які б з достовірністю свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 . Навпаки, характеризуючи відомості про ОСОБА_7 спростовують припущення, викладені в оскаржуваній ухвалі. Прокурором не доведено наявність хоча б одного ризику передбаченого ст. 177 КПК України, а тому, враховуючи практику Європейського суду з прав людини захисник вважає, що відсутні законні підстави для подальшого тримання ОСОБА_7 під вартою.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_6 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, скоєного групою осіб, в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи з інвалідністю.
З урахуванням наведеного, а також існуванням і на даний час ризиків, які вказують на можливість обвинуваченим, у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, переховуватись від суду, продовжити вчиняти нові злочини та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, тому скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається у своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали кримінального провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне судове рішення.
Отже, доводи, на які посилається у своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченогоне є суттєвими та не впливають на правильність прийнятого судового рішення і не можуть слугувати підставою для його скасування, а тому підстав для застосування судом до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, як того просить його захисник у своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 26.01.2021, якою ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надва місяці, тобто до 14 год 50 хв 26 березня 2021 року включно - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2