Справа № 738/32/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/274/21
Категорія - про заміну невідбутої частини покарання більш м"яким. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

засудженого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія (№91)» судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю і жителю АДРЕСА_1 , про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.

Приймаючи рішення, суд врахував наявність стягнень та заохочень за увесь час відбування покарання, і з урахуванням позитивних змін у поведінці засудженого тільки з листопада 2020 року, відмовив у застосуванні пільги, передбаченої ст. 82 КК України

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, задовольнити його клопотання, застосувати положення ст. 82 КК України, замінити частину не відбутого покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд формально підійшов до розгляду клопотання та залишив поза увагою, що відповідно до законодавства України він не зобов`язаний працювати, а лише має право за власним бажанням працювати в установі.

На теперішній час він відбув більше 2/3 частини строку призначеного покарання, режим тримання він не порушує, працевлаштований на швейній дільниці установи, встановлений керівництвом план виробництва повністю виконує, стан приміщення для відбування покарання підтримує в належному стані, діючих стягнень не має.

Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав доводи апеляційної скарги, заявив, що одержав і ще одне заохочення, яке просить врахувати при вирішенні його апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти аргументів засудженого та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення.

Згідно вимог ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

З матеріалів справи убачається, що вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 травня 2015 року ОСОБА_6 був засуджений за ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ст. 70, 71 КК України до 9 років 06 місяців позбавлення волі. Строк покарання засудженому обчислюється з 13 лютого 2015 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_6 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання у виді позбавлення волі був зарахований термін попереднього ув`язнення з 13 лютого 2015 року по 28 липня 2015 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На час звернення з клопотанням ОСОБА_6 дійсно відбув визначену законодавцем частину призначеного строку покарання, фактичне настання пільги -27.12.2020.

Згідно довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання мав чотири стягнення і два заохочення. При цьому, стягнення застосовувалися протягом 2017, двічі у 2019, один раз в 2020, тоді як заохочення тільки в 2017 та 2018 роках по одному і на час апеляційного розгляду справи засуджений 16 березня 2021 року отримав третє заохочення.

Доводи апеляційної скарги засудженого, що він не зобов`язаний працювати в установі, заслуговують на увагу, проте не дозволяють задовольнити його клопотання.

Так, з 31 грудня 2019 року по 02 листопада 2020 року ОСОБА_6 не був працевлаштований, отже суд позбавлений можливості стверджувати про його сумлінну поведінку та ставлення до праці за такий значний проміжок часу.

Лише з 02 листопада 2020 року засуджений працевлаштований та через два місяці звертається з клопотанням про заміну йому не відбутого строку покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, про яке можна судити по сумлінній поведінці і ставленню до праці.

При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за увесь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Після отриманих заохочень засуджений ОСОБА_6 знову допускав порушення режиму відбуття покарання, поведінка погіршувалась, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці розпочалися незадовго до настання строку для заміни покарання більш м`яким.

Спостережна комісія Менської районної держадміністрації, своєю постановою №7 від 18.01.2021 відмовила у задоволенні клопотання засудженому ОСОБА_6 через його передчасність. Засуджений потребує контролю за його поведінкою, розпорядок дня установи виконує під контролем, вину у скоєному не визнав.

Отже, відмовляючи у задоволенні клопотання про заміну покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі, суд першої інстанції цілком обґрунтовано взяв до уваги характеристику та поведінку засудженого ОСОБА_6 за увесь час відбування покарання, його ставлення до праці, і зробив висновок, що він тільки починає ставати на шлях виправлення, що недостатньо для застосування ст. 82 КК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 537-539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, без змін.

Ухвала набуває законної сили після проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10