Ухвала

16 липня 2021року
м. Київ
справа № 639/1692/19
провадження № 51 5972 ск 20
Верховний Суд колегією суддівДругої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 липня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000196,
встановив:
Вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 липня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років і 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушив питання про перевірку вказаних судових рішень в касаційному порядку, а також просить поновити йому пропущений строк касаційного оскарження, мотивуючи юридичною необізнаністю.
Перевіривши надані засудженим матеріали, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не може бути предметом касаційного розгляду, оскільки подана після закінчення строку касаційного оскарження, встановленого у ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), та за відсутності підстав для його поновлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Так, 3 грудня 2020 року засуджений звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 липня

2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 рок щодо нього. Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 грудня 2020 року касаційну скаргу засудженого через її невідповідність вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Оскільки у встановлений строк недоліків касаційної скарги ОСОБА_5 не усунув, ухвалою касаційного суду від 8 лютого 2021 року її було повернуто.

Незважаючи на це, засуджений повторно звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду і ставить питання про поновлення пропущеного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи.
Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.
Як вбачається з касаційної скарги засудженого та наданих матеріалів, ухвалу Харківського апеляційного суду було постановлено 29 вересня 2020 року.

3 грудня 2020 року засуджений звернувся з касаційною скаргою, долучивши до неї копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду. Вказане свідчить про те, що станом на 3 грудня 2020 року він вже отримав ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року.
Однак з повторною касаційною скаргою засуджений ОСОБА_4 звернувся 3 липня 2021 року, тобто більше ніж через пів року після закінчення строку на касаційне оскарження судового рішення.
При цьому його клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не містить обґрунтованих підстав для цього, а також переконливих аргументів на підтвердження поважності причин, через які ОСОБА_4 не мав об`єктивної можливості подати касаційну скаргу вчасно.
Таким чином, у засудженого було достатньо часу на касаційне оскарження, а його доводи про юридичну необізнаність не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для поновлення засудженому ОСОБА_4 строку касаційного оскарження.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_4 в поновленні строку касаційного оскарження.
Касаційну скаргу засудженого на вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 16 липня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 29 вересня 2020 року повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3