Справа № 152/285/21
Провадження №11-кп/801/858/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
(в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Шаргородського районного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Шаргородського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України, та ОСОБА_9 за ч.2 ст.289 КК України.
Під час судового розгляду прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених з підстав викладених в клопотанні та, зокрема, з підстав існування ризиків, відсутності доказів про їх зменшення та відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України.
Прийняте рішення суду першої інстанції мотивував тим, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися, достатніх даних, які б давали підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_8 , учасниками судового провадження не надано.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали Шаргородського районного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року просить поновити пропущений строк, оскільки копію ухвали отримала 14.06.2021 року, а тому не мала можливості оскаржити дану ухвалу в строк, передбачений п.3 ч.2 ст.395 КПК України. Просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що в клопотанні прокурора перераховані ризики, а саме: переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, які не підтверджені належними доказами.
Обвинувачений ОСОБА_8 до затримання працював неофіційно, одружений, має постійне місце проживання та реєстрації, на утриманні в останнього 5 малолітніх дітей деякі з них інваліди дитинства, важко хворіють та потребують постійного дорого вартісного лікування.
Заслухавши захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили поновити їм пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали Шаргородського районного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року та підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши судові матеріали, обговоривши доводи вищезазначеного клопотання та апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної ухвали суду першої інстанції слід задовольнити, а апеляційну скаргу сторони захисту залишити без задоволення.
Відповідно до п.11 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Згідно з ч.1 ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.
Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.
До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належить об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначенні законом строки.
Захисник ОСОБА_7 копію повного тексту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції 09.06.2021 року отримала 14.06.2021 року, а тому не мала можливості оскаржити дану ухвалу в строк, передбачений п.3 ч.2 ст.395 КПК України.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права» ( рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Belletv. France), Series A№ 333-B, crop. 42, пункт 36).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, обґрунтованими доводи сторони захисту про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали Шаргородського районного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховати або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вказаних вище вимог кримінального процесуального закону.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дію запобіжного заходу продовжив.
Так, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України суд першої інстанції, врахував, що останній обвинувачується у вчиненні злочині тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, а тому перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення; нових належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 іншого, менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою стороною захисту в ході апеляційного перегляду не надано, а ті що містяться в матеріалах провадження свідчать про обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції рішення.
Такі висновки суду в повній мірі відповідають вимогам ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 331 КПК України, що регулюють порядок вирішення питання про застосування (продовження) обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що в обвинуваченого ОСОБА_8 є міцні соціальні зв`язки, а тому йому слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, враховуючи сукупністю фактичних обставин справи не дає підстав для застосування вищезазначеного запобіжного заходу.
Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, в даному випадку ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
В ході апеляційного розгляду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про необґрунтованість клопотання слідчого про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не здобуто, тому продовжений відносно останнього судом першої інстанції запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає меті його застосування, забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти спробам, визначеним ч.1 ст.177 КПК України, з огляду на що підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не має.
Керуючись ст.ст.117,405, 407, 419 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Шаргородського районного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року відносно ОСОБА_8 .
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Шаргородського районного суду Вінницької області від 09 червня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4