Київський апеляційний суд
У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження

30 липня 2021 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05.07.2021, -
ВСТАНОВИВ
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05.07.2021 під час судового розгляду по суті обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ст. 348, ч. 3 ст. 27 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 342, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 345, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ст. 348, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 4 ст. 345, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 28 ст. 348, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 4 ст. 345, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 4 ст. 345, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України, ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 294, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 345 КК України, частково задоволено клопотання прокурора щодо покладення на обвинуваченого ОСОБА_7 додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 2) утриматись від спілкування із потерпілим ОСОБА_12 ; 3) носити електронний засіб контролю.

Захисник ОСОБА_2 , не погодившись з вказаною ухвалою суду, подав в електронній формі апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 05.07.2021 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні клопотання прокурора.
Перевіривши подану апеляційну скаргу, приходжу до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження за нею, з огляду на наступне.
Як вбачається зі змісту поданої апеляційної скарги, ОСОБА_2 оскаржується судове рішення, а саме ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 05.07.2021 постановлена судом першої інстанції під час судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, яка відповідно до вимог, передбачених ч.2 ст. 392 КПК України, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Зокрема, положеннями ч. 2 ст. 392 КПК України прямо передбачено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом (за виключенням ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовження строків тримання під вартою обвинуваченому, зміни запобіжного заходу з менш суворого на тримання під вартою під час судового розгляду) .
Так, Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019, положення частини другої статті 392 КПК, яке унеможливлювало окреме апеляційне оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України ( є неконституційним ). Відповідно на виконання вищевказаного Рішення КСУ, частина друга статті 392 КПК була доповнена абзацом другим відповідно до ЗУ №1027-IX від 02.12.2020, відповідно до якої, ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку передбаченому КПК .
Як достатньо вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 05.07.2021, ухвалою того ж суду обвинуваченому ОСОБА_7 17.03.2021 змінено запобіжний захід у виді тримання під вартою на менш суворий - цілодобовий домашній арешт з покладеннях обов'язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Окрім того, суддя доповідач одночасно зауважує на наступному.
Так, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_2 подана в електронній формі шляхом її направлення на електрону адресу Київської апеляційного суду.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 КПК України кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом ( КПК України). Згідно ч.3 ст. 9 КПК України , закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосується кримінального провадження , повинні відповідати КПК. Так, ч.1 ст. 396 КПК України чітко встановлює, що апеляційна скарга подається в письмовій формі . Станом на дату надходження апеляційної скарги, Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему не затверджено, а відтак на даний час відсутні підстави для звернення до суду в системі "Електронний суд", що унеможливлює подачу апеляційної скарги в електронній формі.

Листом ДСА України від 23.01.2019 №15-1446/19 роз`яснено, що отримані місцевими та апеляційними судами заяви та інші процесуальні документі через підсистему "Електронний суд" мають реєструватися і розглядатися в установленому порядку, а такий порядок ( ЄСІТС) КПК України наразі не встановлює. Тобто діє існуючий порядок щодо звернення до суду і вимог до апеляційної скарги, передбачений КПК( ст. 396 КПК України). Також слід зазначити, що у газеті "Голос України" ( №42 (7048) від 01.03.2019) опубліковано повідомлення ДСА України, згідно якого відповідно до Рішення ВРП від 28.02.2019 №642/0/15-19 та враховуючи результати обговорення з судами, іншими органами та установами системи правосуддя питання необхідності відтермінування початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ( ЄСІТС), Державна судова адміністрація України повідомила про відкликання нею оголошення, опублікованого в газеті "Голос України" ( №229 (6984) від 01.12.2018.
Тобто, та час подання апеляційної скарги Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему не запроваджено, відповідні зміни до КПК України в цій частині не внесені, що унеможливлює подачу апеляційної скарги в електронній формі , як в спосіб, не передбачений нормами КПК України.
Крім того, вказана апеляційна скарга не містить власноручного підпису апелянта, як того вимагає ч.5 ст. 396 КПК України.

Навіть відсутній протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, що фактично унеможливлює суд ідентифікувати особу, від імені якої адресована апеляційна скарга .

Але, навіть у разі наявності протоколу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, суд не може його вважати належним виходячи з наступного .

Закон України "Про електронний цифровий підпис", втратив чинність на підстав Закону України № 2155-VIII від 05.11.2017. Наразі діє Закон України "Про електронні довірчі послуги" від 05.10.2017 №2155-VIII в редакції від 13.02.2020 ( підстава - 440 IX).

Відповідно до ч.5 ст. 17 вищевказаного Закону, здійснення правосуддя з використанням кваліфікованого електронного підпису чи печатки або інших засобів електронної ідентифікації, вчиняється в порядку, встановленому законом . Тобто дана норма права, є бланкетною і відсилає до нормативно-правового акту, який регулює, в даному випадку порядок провадження в кримінальних справах ( кримінальних провадженнях) - КПК України, в якому, як зазначено вище не внесено відповідних змін щодо впровадження ЄСІТС і який в свою чергу, висуває чіткі вимоги до апеляційної скарги, передбачені ст. 396 КПК України, про що зазначено вище і зокрема ч.5 ст. 396 КПК України, яка вказує, що апеляційна скарга підписується особою, яка її подає .

Як наслідок, апеляційна скарга, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 396 КПК України має бути подана в письмовій ( не електронній ) формі може бути підписана лише власноручним підписом , адже іншого КПК не передбачає.
В даному випадку не порушується принцип розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, тобто відсутність процедури подачі документів в електронному вигляді до початку роботи Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи не позбавляє апелянта можливості звернення до суду шляхом подання апеляції та інших документів у письмовому вигляді. Така позиція цілком ґрунтується на позиції висловленій в Рішенні ЄСПЛ "Меньшакова проти України" ( заява №377/02, рішення від 08.04.2010, а саме п.53).

Аналогічна правова позиція також викладена в ухвалі Великої палати Верховного Суду від 14.02.2019 у справі № 9901/43/19 (П/9901/43/19).
До того ж, суддя доповідач звертає увагу, що стаття 45 Регламенту Європейського суду з прав людини, встановлює такі самі вимоги до форми скарги та передбачає, що будь яка скарга до ЄСПЛ, яка подана у відповідності до статей 33 або 34 Конвенції, подається лише у письмовій формі та повинна бути підписана заявником або його представником власноруч .

Таким чином, враховуючи, що насамперед апеляційна скарга подана на судове рішення , яке не підлягає апеляційному оскарженню, суддя доповідач приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження при цьому зауважує на формі звернення до суду апеляційної інстанції, яка встановлена КПК України і має дотримуватися .

Керуючись ст. ст. 396, 399 КПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ

Копію цієї ухвали направити особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, та може бути оскаржена шляхом подачі на неї касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Суддя ОСОБА_1 Р.М. Ігнатов