Справа № 204/828/21
Провадження № 1-кс/204/206/21
У Х В А Л А
Іменем України

15 квітня 2021 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання ОСОБА_5 , 1971 року народження, про звільнення від подальшого відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі, -

встановив:

В провадження Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська в порядку ст. 206 КПК України, надійшло зазначене клопотання засудженого ОСОБА_5 , в якому останній посилаючись на Конституцію України, верховенство права та норми міжнародного права, просить звільнити його від подальшого відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі, обмежившись відбутим строком 29 років позбавлення волі.
В судовому засіданні адвокат, засуджений клопотання підтримали, просили задовольнити.
Прокурор вважав за необхідне відмовити в задоволенні клопотання.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, слідчий суддя приходить до наступного.
Як зазначено у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 р., (справа № 766/22242/17, провадження № 51-7276 кмо 18), «відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому КПК України порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».
Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу. Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.
Крім того, згідно вказаної постанови, «оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК України, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, то її оскарження в апеляційному порядку кримінальним процесуальним законом не передбачено».
Згідно матеріалів особової справи, ОСОБА_5 був засуджений вироком Дніпропетровського обласного суду від 30 грудня 1998 року, за п. «з» ст. 93, ч. 2 ст. 17-140, ч. 2 ст. 140, 42, 43 КК України, до виключної міри покарання смертної кари - розстрілу, з конфіскацією всього особистого майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 09 березня 1999 року, вирок Дніпропетровського обласного суду від 30 грудня 1998 року, в частині призначеного покарання ОСОБА_5 залишено без змін.
Відповідно до ухвали Дніпропетровського обласного суду від 27 липня 2000 року, призначене ОСОБА_5 покарання у вигляді смертної кари - розстрілу, з конфіскацією всього особистого майна, замінено на довічне позбавлення волі.
Строк відбуття покарання засудженому рахується з 17.04.1995 року.
Тобто, ОСОБА_5 утримується в установі на підставі вироку Дніпропетровського обласного суду від 30 грудня 1998 року.
Під час розгляду заяви, поданої у порядку ст. 206 КПК України, слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська не вправі давати правову оцінку зазначеному вироку суду, що є прерогативою суду касаційної інстанції.
Звільнення засудженого від покарання не підлягає вирішенню слідчим суддею в порядку ст. 206 КПК України.
Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання слід відмовити.
При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що питання звільнення від подальшого покарання у вигляді довічного позбавлення волі, може бути вирішене в порядку ст. 87 КК України.
Керуючись ст. ст. 206, 309, 372 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 , 1971 року народження, про звільнення від подальшого відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1