Справа № 539/2868/15-к
Провадження № 1-кп/539/11/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2021 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
представника потерпілих - ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Лубни кримінальне провадження за обвинуваченням :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, уродженця м.Чесноківка, Алтайський край, РФ, мешканця АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_7 відповідно до розпорядження Засульської сільської ради № 2 від 04.01.2013р., призначений на посаду директора Сільського комунального підприємства «Сяйво», розташованого за адресою с. Засулля вул. Комсомольська, 78 Лубенського району.
Згідно наказу директора СКП «Сяйво» № 1 від 14.01.2013р., ОСОБА_7 приступив до виконання своїх посадових обов`язків, як директор підприємства 14.01.2013 року.
Розпорядженням т.в.п. сільського голови Засульської сільської ради № 132 - к від 14.11.2014, винесеним на підставі рішення позачергової п`ятдесят третьої сесії шостого скликання від 13.11.2014, ОСОБА_7 звільнено з посади директора СКП «Сяйво».
ОСОБА_7 , будучи службовою особою, виконуючи організаційно - розпорядчі та адміністративно-господарські функції, покладені на нього Статутом СКП «Сяйво», затвердженого рішенням позачергової сесії 6 скликання Засульської сільської ради від 23.11.2012 р., здійснював обов`язки щодо організації роботи підприємства, розпорядження майном і коштами підприємства, організації та ведення всіх операцій та угод у відповідності з положенням статуту, створення належних умов для високопродуктивної праці, забезпечення додержання законодавства про працю, соціального страхування, правил та норм охорони праці, своєчасних розрахунків з працівниками підприємства.
У відповідності до пунктів 3.4., 3.5 Колективного договору, укладеного між адміністрацією та уповноваженим трудового колективу СКП «Сяйво» на 2013-2016 роки, схваленого загальними зборами трудового колективу 03.06.2013 року, заробітна плата виплачується за місцем роботи грошовими знаками України 10 і 24 числа кожного місяця, а випадку, якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні ; заробітна плата працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов"язань щодо оплати праці.
Відповідно до ст. 97 Кодексу законів про працю України та ст. 15 Закону України «Про оплату праці», оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власниками, або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Стаття 115 Кодексу законів про працю України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» визначають, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні, у строки встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду за який здійснюється виплата. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.
Всупереч вищевикладеним нормам, обвинувачений ОСОБА_7 , злісно ігноруючи права працівників СКП «Сяйво» на своєчасне одержання винагороди за працю, які гарантовані ст.ст. 42, 43 Конституції України, діючи в силу наданих йому службових повноважень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, грубо порушуючи вимоги Колективного договору, Статуту СКП «Сяйво», ст.ст. 94, 97,115 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 15, 21, 22, 24 Закону України «Про оплату праці», посадову інструкцію директора СКП "Сяйво", протягом липня - жовтня 2014 року безпідставно та умисно не виплачував працівникам підприємства ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 заробітну плату більш як за один місяць, а отримані від господарської діяльності кошти спрямовував на оплату послуг, штрафів, погашення договору банківського обслуговування та інші господарські витрати.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175 КК України не визнав, пояснивши, що засновником СКП "Сяйво" є Засульська сільська рада Лубенського району. Дане підприємство перебуває у власності сільської ради. Він працював на вищезазначеному підприємстві на посаді директора з 14.01.2013 року по 14.11.2014 року. СКП "Сяйво займалось водопостачанням та водовідведенням, вивозом твердих і побутових відходів, благоустроєм територій Засульської сільської ради. Коли він розпочинав роботу, то на підприємстві не було ні тарифів на вищезазначені послуги, ні матеріальної бази, ні дозвільних документів. Він, як директор підприємства. все розпочинав спочатку, а саме: отримував дозвільні документи, ліцензії, створив абонентську базу. У 2013 році сільська рада встановила тарифи на водопостачання та водовідведення на рівні 2009 року. А в жовтні 2013 року їх підприємство ще стало платником ПДВ і вони вимушені були із всіх надходжень підприємства сплачувати 20% на ПДВ. У зв`язку із вказаними обставинами на підприємстві виникла заборгованість по податках, за електроенергію, заробітній платі. Виконавчий комітет повинен був виділяти кошти на різницю в тарифах, але ці кошти комітет не виділяв. Крім цього, СКП "Сяйво" обслуговував 10 багатоквартирних будинків на території сільської ради. Були взагалі відсутні тарифи на вивіз побутових відходів, тобто підприємство займалось цією діяльністю собі на збиток. Ці всі фактори були як наслідок негативного фінансового стану підприємства, у зв"язку з цим працівникам неповністю сплачувалась заробітна плата, а сплачувалась частково, але кожного місяця. Лише після його звільнення виконком Засульської сільської ради надав підприємству фінансову допомогу в розмірі 50 000 грн. Вважає, що ОСОБА_9 , яка з липня 2014 року почала вести розрахунки по заробтіній платі, підробила документи за червень-жовтень 2014 року. Експертам були представлені документи, які не залучались стороною обвинувачення до справи, а тому суд не має права допустити відомості, що в них містяться, як доказ. Крім того, повідомлення про підозру йому було вручено 15.06.2015 року за підписом старшого прокурора Фабро, а складена підозра 10.06.2015 року і підписана прокурором Полтавської області ОСОБА_18 , а на той час він був депутатом Засульської сільської ради, а тому вказане повідомлення є незаконним. Наполягав на тому, що справа відносно нього є заказною.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, його вина у вчиненні проступку, передбаченого ст. 175 ч.1 КК України, повністю підтверджується доказами , дослідженими в ході судового розгляду, а саме:
- показами потерпілої ОСОБА_9 , яка суду показала, що вона 11.06.2014 року працевлаштувалась на роботу на посаду бухгалтера в СКП "Сяйво" . На той час на підприємстві вже була заборгованість по заробітній платі близько двох місяців. У серпні 2014 року її перевели на посаду головного бухгалтера. Протягом 01.06.2014 року - 31.10.2014 року заборгованість по заробітній платі складала до трьох місяців.;
- показами потерпілої ОСОБА_14 , яка суду показала, що з травня 2014 року вона працює в СКП "Сяйво" на посаді оператором КНС, коли вона працювала, то протягом 01.06.2014 року - 31.10.2014 року їй неповністю або зовсім не виплачували заробітну плату;
- показами потерпілого ОСОБА_16 , який дав аналогічні покази показам потерпілої ОСОБА_14 ;
- показами свідка ОСОБА_19 , який суду пояснив, що офіційних звернень від ОСОБА_7 до засновника саме з приводу наявності заборгованості по заробітній платі не надходило, як і не надавалося жодного звіту. Орган місцевого самоврядування може надавати допомогу коли баланс дорівнює нулю, або є мінусовим;
- розпорядженням № 2 від 04.01.2013 року т.в.п. сільського голови ОСОБА_20 та наказом № 1 від 14.01.2013 року СКП "Сяйво" про призначення директором СКП "Сяйво" ОСОБА_7 (Т.2 а.с.23, 25);
- розпорядженням т.в.п. сільського голови ОСОБА_20 №132 к від 14.11.2014 року та рішенням Засульської сільської ради Лубенського району № 125 від 14.11.2014 року про звільнення директора СКП "Сяйво" ОСОБА_7 із займаної посади (Т.2 а.с.26-27);
- посадовою інструкцією директора СКП "Сяйво" , згідно якого директор СКП "Сяйво" ОСОБА_7 : визначає, формулює, планує, здійснює і координує всі види діяльності підприємства; визначає напрями розвитку підприємства у формуванні цінової, кредитно-банківської, соціальної політики; організовує виробничо-господарську діяльність підприємства на основі застосування методів обґрунтованого планування, нормативних матеріалів, фінансових і трудових витрат; здійснює заходи з соціального розвитку колективу підприємства, забезпечує розроблення, укладання і виконання колективного договору; здійснює заходи щодо соціального захисту колективу підприємства. (Т.2 а.с.30-31);
- Статутом СКП "Сяйво", згідно якого до компетенції директора підприємства відноситься організація та ведення всіх операцій та угод у відповідності із положеннями статуту; самостійно визначає структуру управління і встановлює штати з урахуванням умов та фонду оплати праці.(Т.2 а.с.32-38);
- Колективним договором, укладеним між адміністрацією та уповноваженим трудового колективу СКП "Сяйво" на 2013-2016 роки, згідно пунктів 3.4., 3.5 якого, заробітна плата виплачується за місцем роботи грошовими знаками України 10 і 24 числа кожного місяця, а випадку, якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні ; заробітна плата працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов"язань щодо оплати праці (т.2 а.с.39-40);
- Положенням про оплату праці працівникам СКП "Сяйво", згідно п. 3.1. якого, керівник підприємства несе відповідальність за забезпечення нарахування та виплати заробітної плати відповідного законодавства України, Колективного договору та цього Положення. Вказане Положення затверджено директором СКП "Сяйво" ОСОБА_7 (Т.2 а.с.41);
- штатним розписом з 01.06.2014 року по СКП "Сяйво" та рішенням виконкому Засульської сільської ради № 40 від 27.05.2014 року про затвердження штатного розпису СКП "Сяйво" (Т.2 а.с.50, 52);
- наказом № 23-к від 10.06.2014 року про прийняття на роботу ОСОБА_9 з 11.06.2014 року на посаду бухгалтера СКП "Сяйво" , копією трудової книжки (Т.2 а.с.67, 86-88);
- наказом № 24-к від 11.06.2014 року про прийняття на роботу ОСОБА_14 з 12.06.2014 року на посаду оператора каналізаційно-насосної станції СКП "Сяйво" , копією трудової книжки (Т.2 а.с.70, 104-106);
- копією трудової книжки ОСОБА_16 , яка свідчить про прийняття на роботу ОСОБА_16 з 01.06.2014 року водієм автотранспортних засобів СКП "Сяйво" (Т.2 а.с.89-91);
- довідкою про використання коштів по СКП "Сяйво" за період з 01.01.2014 року по 31.10.2014 року (Т.2 а.с.60);
- довідкою про надходження і використання коштів по СКП "Сяйво" за період з 01.01.2014 року по 31.10.2014 року (Т.2 а.с.117-118);
- довідкою про заборгованість по заробітній платі по СКП "Сяйво" станом на 01.11.2014 року та довідкою про заборгованість по заробітній платі в розрізі працівників (Т.2 а.с.119-120);
- відповідними бухгалтерськими документами СКП "Сяйво" (фінансовими звітами, оборотно-сальдовими відомостями, відомостями по нарахуванню та виплаті заробітної плати працівникам підприємства) (Т.1 а.с.78-123), які досліджувались експертами при проведенні судової економічної експертизи, додаткової судової економічної експертизи та комісійної судової економічної експертизи;
- довідкою про надходження коштів в касу підприємства та платежів по банках (а.с.179-180);
- висновком додаткової судової економічної експертизи № 1233 від 22.02.2016 року (Т.3 а.с.12-19) та висновком № 490/491 комісійної судової економічної експертизи від 19.07.2016 року (Т.3 а.с.52-62), згідно якої за період з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року кожному працівнику виплачено ОСОБА_16 - 4152,16 грн., в тому числі у червні - 500,00грн., липні - 800грн., серпні - 650,00грн., вересні - 0,00грн., жовтні - 2202,21 грн.;
ОСОБА_9 - 2250,00 грн., в тому числі у : червні - 0,00 грн., липні - 600,00 грн., серпні - 150,00 грн., вересні - 500,00 грн., жовтні - 1000,00 грн.;
ОСОБА_14 - 1424,43 грн., в тому числі у : червні - 0,00 грн., липні - 0,00 грн., серпні -530,00 грн., вересні - 200,00 грн., жовтні - 694,43 грн. - по ОСОБА_14 експерт за жовтень місяць 2014 року у висновку судової економічної експертизи № 1233 від 22.02.2016 року (Т.3 а.с.12-19) припустився помилки, яка виправлена експертами комісійної судової економічної експертизи від 19.07.2016 року (Т.3 а.с.52-62) .
В зв"язку з тим, що в матеріалах справи знаходяться платіжні відомості, в яких не завжди зазначений місяць виплати, визначити за які місяця та в якому розмірі за кожен місяць окремо обліковується заборгованість по заробітній платі по працівникам ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 не представляється можливим .
Отже, двома експертизами : додатковою судовою економічною експертизою № 1233 та комісійною судовою економічною експертизою № 490/491 встановлено, що в період часу з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року лише трьом працівникам підприємства : ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 протягом одного місяця директором СКП "Сяйво" ОСОБА_7 не виплачувалась заробітна плата, саме це є однією із умов складу проступку, передбаченого диспозицією ст.175 ч.1 КК України. Іншим працівникам : ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 в період часу з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року кожного місяця, частково, сплачувалась заробітна плата та заборгованість по заробітній платі .
Так, із таблиці № 1 висновку додаткової судової економічної експертизи № 1233 (а.с.15) та із таблиці №1 висновку № 490/491 комісійної судової економічної експертизи (Т.3 а.с.55-56) вбачається, що ОСОБА_16 отримав заробітну плату 29.08.2014 року, а наступну лише 01.10.2014 року, тобто у вересні 2014 року вищезазначений працівник взагалі не отримував заробітної плати ; ОСОБА_9 прийнята на роботу 11.06.2014 року, а першу зарплату отримала лише 18.07.2014 року, тобто у червні 2014 року даний працівник взагалі не отримала заробітну плату; ОСОБА_14 прийнята на роботу 12.06.2014 року, а першу зарплату отримала лише через півтора місяця - 29.08.2014 року, що є грубим порушенням ст.ст. 42, 43 Конституції України, ст.115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці», п.3.4., 3.5. Колективного договору, укладеним між адміністрацією та уповноваженим трудового колективу СКП "Сяйво" на 2013-2016 роки .
З висновків додаткової судової економічної експертизи № 1233 від 22.02.2016 року (Т.3 а.с.12-19) та 490/491 комісійної судової економічної експертизи від 19.07.2016 року (Т.3 а.с.52-62) також вбачається, що на підставі наданих документів, без урахування попередньої заборгованості на підприємстві, собівартість реалізованих послуг СКП "Сяйво" у період із 01.06.2014 року по 31.10.2014 року більша ніж розмір виручки від реалізації по факту її врахування в поточному періоді, що негативно характеризує фінансовий стан підприємства за вказаний період. З врахуванням першочерговості платежів у відповідності до діючого законодавства, СКП "Сяйво" мало фінансову можливість сплачувати нараховану заробітну плату у період з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року в усіх місяцях зазначеного періоду. Але при умові виплати заробітної плати в повному обсязі, у підприємства будуть відсутні кошти на проведення господарської діяльності, передбаченої Статутом.
Враховуючи вищезазначені докази та обставини, суд вважає, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст.175 ч.1 КК України, як безпідставна невиплата заробітної плати громадянам більш як за один місяць, вчиненій умисно керівником підприємства незалежно від форми власності.
Суд вважає, що директор СКП "Сяйво" ОСОБА_7 умисно не виплачував працівникам підприємства : ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 протягом одного місяця заробітну плату, оскільки до каси підприємства протягом 01.06.2014 року по 31.10.2014 року надходили відповідні кошти від наданих послуг підприємством, і обвинувачений мав реальну можливість, хоч частково, кожного місяця сплачувати вищезазначеним працівникам заробітну плату та заборгованість по заробітній платі, тим більше, що іншим шести працівникам : ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 в період часу з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року кожного місяця, частково, сплачувалась заробітна плата та заборгованість по заробітній платі , тобто директор СКП "Сяйво" ОСОБА_7 мав фінансову можливість сплачувати працівникам : ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 своєчасно та в повному обсязі зарплату.
Суд вважає, що із обвинувачення ОСОБА_7 слід виключити безпідставну невиплату заробітної плати більш як за один місяць в період часу з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року працівникам ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , оскільки, як вже раніше судом зазначалось вказаним працівникам кожного місяця, частково, сплачувалась заробітна плата та заборгованість по заробітній платі, про що також зазначено у висновках додаткової судової економічної експертизи № 1233 від 22.02.2016 року та 490/491 комісійної судової економічної експертизи від 19.07.2016 року.
Так, за період часу з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року кожному працівнику виплачено:
ОСОБА_10 - 7864, 51 грн., в тому числі у : червні 800,00 грн., липні-800, 00 грн., серпні - 1273,08 грн., вересні-1500,00 грн., жовтні-3491,43 грн.;
ОСОБА_11 - 3801, 80 грн., в тому числі у : червні 800,00 грн., липні-800, 00 грн., серпні - 800,00 грн., вересні-500,00 грн., жовтні-1201,80 грн.;
ОСОБА_12 -3890, 34 грн., в тому числі у : червні 500,00 грн., липні-800, 00 грн., серпні - 650,00 грн., вересні-450,00 грн., жовтні-1490,34 грн.;
ОСОБА_15 - 3584,08грн., в тому числі у : червні 500,00 грн., липні-800, 00 грн., серпні - 650 грн., вересні-350,00 грн., жовтні-1284,08 грн.;
ОСОБА_17 - 3732,38грн., в тому числі у : червні 500,00 грн., липні-800, 00 грн., серпні - 650,00 грн., вересні-450,00 грн., жовтні-1332,38 грн.;
ОСОБА_13 - 3682,23 грн., в тому числі у : червні 500,00 грн., липні-600, 00 грн., серпні - 650 грн., вересні-350,00 грн., жовтні-1582,23 грн.
Частиною 1 ст.41 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення встановлених термінів виплати заробітної плати або виплату останньої не повному обсязі, причому незалежно від розміру заборгованості. Тому кримінальна відповідальність за ст.175 КК України може наставати лише у випадку невиплати заробітної плати в повному обсязі, а в разі її неповної виплати кожного місяця керівника можна притягнути тільки до адміністративної відповідальності. Інакше зводиться нанівець дія ч.1 ст.41 КУпАП і настає зайва й безпідставна криміналізація діянь керівників підприємств. Вказана правова позиція зазначена Верховним Судом України в узагальненні щодо практики розгляду судами кримінальних справ про невиплату заробітної плати, стипендій, пенсій чи інших установлених законом виплат.
Враховуючи вищезазначену правову позицію суд вважає, що в діях директора СКП "Сяйво" ОСОБА_7 , які виразились у неповній, частковій виплаті заробітної плати щомісяця в період з 01.06.2014 року по 31.10.2014 року працівникам підприємства : ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 - відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.175 ч.1 КК України, а вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП. Отже, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що з приводу неповної виплати заробітної плати вказаним шести працівникам підприємства, обвинуваченого ОСОБА_7 слід виправдати, у зв"язку з відсутністю в його діях об"єктивної сторони складу злочину.
Суд відноситься критично, до стверджень обвинуваченого про те, що слід визнати комісійну судову економічну експертизу № 490/491 від 19.07.2016 року в частині, що стосується обрахунків заробітної плати та відповідно і наявні в матеріалах справи фінансові документи, що надавались експерту для дослідження в цій частині - недопустимими, оскільки 17.10.2014 року ухвалою слідчого судді Лубенського міськрайонного суду (Т.2 а.с.8-9), ст.слідчому СВ Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_21 було надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів, що перебувають у володінні СКП "Сяйво", а саме до первинних документів бухгалтерського обліку з нарахування, отримання заробітної плати, документи аналітичного бухгалтерського обліку з нарахування й виплати заробітної плати, документи синтетичного бухгалтерського обліку (головна книга, тощо)касові книги та інші бухгалтерські документи. Вищезазначені документи слідчим були на підприємстві вилучені та призначена судова економічна експертиза. Після проведення експертизи вказані документи були повернуті адміністрації СКП "Сяйво".
В судовому засіданні перед початком розгляду справи по суті за клопотанням захисту суд надав можливість обвинуваченому, захисникам ознайомитись з бухгалтерськими документами, які використовувались експертом при проведенні експертизи.
В подальшому, ті ж самі бухгалтерські документи досліджувалися експертами і при проведенні додаткової судової економічної експертизи № 1233 від 22.02.2016 року та комісійної судової економічної експертизи № 490/491 від 19.07.2016 року. Враховуючи те, що під час проведення досудового слідства слідчий отримав тимчасовий доступ до бухгалтерських документів, які використовувались при проведенні експертиз, законним шляхом, згідно вимог кримінально-процесуального законодавства, суд вважає, що підстав визнавати недопустимими доказами, а саме : комісійну судову економічну експертизу № 490/491 від 19.07.2016 року в частині, що стосується обрахунків заробітної плати та відповідно і наявні в матеріалах справи фінансові документи, що надавались експерту для дослідження в цій частині - немає.
Доводи обвинуваченого щодо фальсифікації документів нічим не підтверджені, як зазаначає сам обвинувачений з питання підробки документів він звертався до правоохоронних органів, але справу було закрито за відсутністю складу злочину.
Щодо доводів обвинуваченого з приводу незаконності підозри суд зазначає таке.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 481 КПК України письмове повідомлення про підозру депутату місцевої ради здійснюється Генеральним проокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури.
Із системного аналізу норм глави 22 КПК України вбачається, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на такі етапи:
1) етап прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру, який передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з частиною першою статті 276 КПК України, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення. На цьому етапі відбувається формування волевиявлення уповноваженої посадової особи (слідчого або прокурора) про необхідність здійснення повідомлення про підозру. Потрібно також зауважити, що законодавство передбачає можливість (у разі необхідності) зміни волевиявлення щодо здійснення повідомлення про підозру у формі зміни раніше повідомленої або ж повідомлення нової підозри в порядку, визначеному статтею 279 КПК України;
2) етап об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених статтею 277 КПК України, та його підписання;
3) етап доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі статтею 278 КПК України. На цьому етапі відбувається також повідомлення прав підозрюваному, а в разі якщо підозрюваний висловить відповідне прохання, то йому зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав (частина третя статті 276 КПК України).
Письмове повідомлення про підозру депутату місцевої ради, яке передбачає погодження та наступне підписання такого процесуального документа, може здійснювати Генеральний прокурор, його заступник, керівник регіональної прокуратури.
Вручення процесуального документа (повідомлення про підозру), а також повідомлення і роз`яснення (за необхідності) прав підозрюваному є кінцевим етапом, яким завершується процедура здійснення повідомлення про підозру депутату. Однак, саме по собі вручення тексту повідомлення про підозру депутату іншим суб`єктом за умови, що його було прийнято, перевірено, складено та підписано уповноваженим на це статтею 481 КПК України суб`єктом, не порушує гарантії незалежності депутата. Подальше вручення такого документа не дає підстав вважати, що суб`єкт його вручення якимось чином впливає на реалізацію цієї гарантії.
Вказана правова позиція сформульована ВП ВС в Постанові від 11.12.2019 року № 536/2475/14-к.
10 червня 2015 року прокурором Полтавської області старшим радником юстиції ОСОБА_22 здійснене письмове повідомлення ОСОБА_7 про підозру. Тобто, керівник регіональної прокуратури прийняв, перевірив, склав та підписав процесуальний документ, а само по собі вручення повідомлення про підозру старшим прокурором Лубенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_23 жодним чином не порушувало права підозрюваного.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного ним проступку, дані про особу .
Обставин, що пом"якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, - суд не вбачає .
За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_7 характеризується посередньо, учасниками ліквідації Чорнобильської АС ОСОБА_7 характеризується виключно позитивно.
З урахуванням всіх вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що покарання ОСОБА_7 слід обрати в межах санкції статті, за якою його визнано винними за ст.175 ч.1 КК України у виді штрафу, з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків.
В той же час на підставі ч. 5 ст. 74 КК України суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_7 від покарання в зв`язку з тим, що з дня вчинення проступку минуло понад два роки.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Спеціальною нормою, а саме ст.237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Проаналізувавши вищезазначені норми діючого законодавства, суд вважає, що трудові спори не можуть розглядатись у кримінальному процесі і що об`єктом проступку, склад якого передбачений ст.175 КК України, є трудові права особи, позови про стягнення моральної шкоди повинні розглядатись в порядку цивільного судочинства, тим більше що відповідачем за такими позовами має бути підприємство, установа чи організація, а не керівник, який притягується до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов ОСОБА_10 також слід залишити без розгляду.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до акту здачі-приймання висновку судової економічної експертизи № 222/223 витрати на експерта склали 5174,40 грн. (Т.2 а.с.153). Згідно акту здачі-приймання висновку додаткової судової економічної експертизи № 1233 витрати на експерта склали 3072,00 грн. (Т.3 а.с.20). Згідно акту здачі-приймання висновку комісійної судової економічної експертизи № 490/491, витрати на експертів склали 6355,20 грн. Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України вищезазначені витрати слід стягнути із обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків строком на 1 (один) рік .
На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від основного та додаткового покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Позови ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Лубенський міськрайонний суд, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України отримати в суді копію вироку.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1