Справа № 159/6531/20
Провадження № 1-кп/159/187/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000379 від 20.10.2020 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дивин Кобринського району Брестської області Республіки Білорусь, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, тимчасово безробітного, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 01.02.2019 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі,ухвалою Рівненського апеляційного суду від 28.05.2020 року звільненого умовно-достроково строком на 2 місяців 27 днів, за що судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
в с т а н о в и в :
обвинувачений ОСОБА_4 , 19.10.2020, близько 13:20 год., перебуваючи у приміщенні закладу загальної середньої освіти І-ІІ ступенів №6 по вул. Брестській, 23 в м. Ковелі Волинської області, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу із жіночої сумочки, яка знаходилась у коридорі на стільчику, заволодів гаманцем з грошима у сумі 300 (триста) гривень належному техпрацівниці ОСОБА_6 . Однак, будучи у коридорі навчального закладу та прямуючи до виходу, ще не маючи реальної можливості розпорядитись викраденим майном, обвинувачений був виявлений директором навчального закладу ОСОБА_7 та завгоспом ОСОБА_8 , які, підозрюючи останнього у заволодінні чужим майном, вхопили його за руки та намагалися перешкодити покинути приміщення школи. Проте, ОСОБА_4 , бажаючи досягти свого злочинного наміру, діючи умисно, відкрито, тримаючи при собі викрадений гаманець з грошима, який для потерпілої матеріальної цінності не становить, швидко покинув місце скоєння злочину, тобто повторно відкрито викравши гроші у сумі 300 (триста) гривень, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на зазначену суму.
Своїми умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, (злочин), передбачений ч.2 ст. 186 КК України
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю і по суті пред`явленого обвинувачення показав, що дійсно 19.10.2020 року приїхав в м.Ковель з метою в подальшому слідувати до Білорусії. Перебуваючи поблизу приміщення школи, після 13 години, вирішив зайти у вбиральню. Зайшовши в середину приміщення, неподалік входу побачив на стільчику відчинену жіночу сумочку і тоді у нього виник умисел на викрадення чужого майна. Скориставшись відсутністю сторонніх осіб , викрав з сумочки гаманець і в цей час, до нього підійшли дві незнайомі жінки, одна з яких схватила його за одяг та утримувала його біля себе, при цьому говорила повернути те, що він вкрав. Не повернувши викрадений гаманець, оскільки дуже злякався, він з місця пригоди зник на територію школи де згубив свій рюкзак з одягом та документами. Спочатку, розуміючи, що вчинив неправильно, думав повернутися до школи та віддати викрадене майно, однак побачивши працівників поліції злякався та з місця пригоди втік.

В скоєному щиро розкаюється, обіцяє в подальшому не вчиняти будь-яких протиправних дій, суворо не карати.

Крім повного визнання своєї винуватості, вина обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), доводиться сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які суд відносить до належних та допустимих.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, письмово повідомивши, що брати участь в судовому розгляді справи не бажає. Зазначила, що заподіяна матеріальна шкода їй відшкодована в повному обсязі, будь-яких претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого не має. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що впізнає обвинуваченого, як особу, яка скоїла крадіжку гаманця, що належав потерпілій. 19.10.2020 року, в обідню пору, вона була на території школи і побачила як невідома їй особа прямувала до приміщення школи, а тому послідувала за нею. Коли він зайшов в середину приміщення та побачивши її почав метушитися, а тому вона зрозуміла про можливість скоєння ним крадіжки. Тоді ж, схватила його за одяг та утримувала при цьому вимагала «відати все що взяв». На ці вимоги, обвинувачений стверджував, що нічого не викрадав при цьому тримав в руці мобільний телефон. Тоді, вона голосно говорила щоб інші особи покликали потерпілу, оскільки її сумка знаходилася на стільчику поблизу входу в приміщення школи.

Тоді обвинувачений почав відходити від неї і йому вдалося звільнитися та швидко вийти з приміщення. Свідок ствердила також, що на подвір`ї школи обвинувачений згубив свій рюкзак з особистими речами та документами.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила показання свідка ОСОБА_8 , показавши також, що вона через вікно учительської кімнати побачила незнайому особу, тобто обвинуваченого по справі і разом з ОСОБА_8 послідувала за ним. Оскільки, виникла підозра у можливому викраденні чужого майна ОСОБА_8 деякий час його утримувала, вимагаючи повернути майно, яким він заволодів. Однак, обвинувачений стверджував, що нічого не викрадав, а через деякий час йому вдалося вирватись та вибігти на подвір`я школи, де він загубив свій рюкзак з особистими речами та документами.

Тоді ж, були викликанні працівники поліції та з`ясовано, що у потерпілої з сумки було викрадено гаманець в якому знаходились грошові кошти.

Вказані свідки в ході проведення такої слідчої дії як впізнання особи за фотознімками, впізнали обвинуваченого, як особу, що скоїла викрадення чужого майна.

Крім зазначених вище доказів, винуватість обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину підтверджено також:

- витягом з ЄРДР стверджується початок досудового слідства 20.10.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

- в ході огляду місця події 19.10.2020 року встановлено, що місцем скоєння кримінального правопорушення є приміщення школи №6, що знаходиться в АДРЕСА_2 , біля вхідних дверей з тильної сторони. На подвір`ї школи виявлено рюкзак обвинуваченого в якому знаходились його одяг та документи.

Отже, сукупність наведених вище доказів дають підстави суду вважати,доведеною винуватість обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна вчинене повторно і вірність кваліфікації дій обвинуваченого за вказаним законом на досудовому слідстві.

Обираючи покарання суд, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та всі обставини по справі у їх сукупності.

До пом`якшуючих покарання обставин суд, відносить визнання своєї вини та щире каяття в скоєному, добровільне відшкодування заподіяної шкоди потерпілій, те що обвинувачений має ІІІ групи інвалідності

Суд, не відносить до обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів, як про це зазначено в обвинувальному акті, оскільки в даному випадку рецидив тотожних злочинів (так званий спеціальний рецидив) передбачено як кваліфікуючу ознаку вчинення злочину.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивовуючи своє рішення може призначити покарання нижче від найнижчої межі, або перейти до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції статті за цей злочин.

Виходячи з вимог ст. 65 КК України про те, що особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд приходить до глибокого переконання про можливість та достатність призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, так як таке покарання буде відповідати особі винного, фактично скоєному, заподіяним наслідкам та обставинам при яких вони були заподіянні і відповідно буде справедливим.

Суд при цьому враховує, що в житті обвинуваченого відбулися позитивні зміни. Він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою в яких на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, найближчим часом має намір укласти шлюб та усиновити дітей.

Сукупність зазначених обставин дають підстави суду для застосування ст.69 КК України, тобто призначити покарання нижче найнижчої межі закону.

Підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.
Процесуальні витрати відсутні, цивільні позови не заявлено, а питання про речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України, обравши покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі,із застосуванням ст.69 КК України.

Початок відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишити попередній домашній арешт, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , в період доби з 22.00 вечора до 06.00 години ранку наступної доби.
Речові докази по справі, які знаходяться на зберіганні у Ковельському РУП ГУНП у Волинській області, а саме: порожню пляшку з під пива знищити; чорний рюкзак, спортивну сумку, штани, чоловічу куртку, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , які належать останньому залишити у його власності.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинувачему та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1