Номер провадження 1-кп/243/804/2021
Номер справи 243/8731/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 20 » серпня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3

- обвинуваченого ОСОБА_4

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0001032, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 19 липня 2021 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської окружної Прокуратури Донецької області 12 серпня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, інвалідом не являється, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу статті 89 КК України.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

18 липня 2021 року приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 знаходились на перехресті вулиць Університетської та Торської в м. Слов`янськ Донецької області, де помітили раніше незнайомого ОСОБА_8 , з яким у ОСОБА_7 виник конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_7 з ОСОБА_9 , ОСОБА_4 помітив під деревом мобільний телефон марки «SAMSUNG А325» imei НОМЕР_1 фіолетового кольору, який належить ОСОБА_8 . У вказаний час, у вказаному місці, тобто 18 липня 2021 року приблизно о 21 годині 30 хвилин у ОСОБА_4 виник протиправний корисливий умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном - потерпілого ОСОБА_8 , а саме: мобільним телефоном «SAMSUNG А325» imei НОМЕР_1 фіолетового кольору.

Реалізуючи свій протиправний умисел на таємне заволодіння майном потерпілого ОСОБА_8 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом і метою наживи, розуміючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 у вищевказаний час, у вище вказаному місці, підняв з землі мобільний телефон «SAMSUNG А325» imei НОМЕР_1 фіолетового кольору вартістю 6934 грн 05 коп.

Після чого ОСОБА_4 намагався піти з зазначеного місця, але в цей час ОСОБА_8 побачив ОСОБА_4 та намагався його зупинити, оскільки зрозумів, що останній вчинив викрадення його мобільного телефону, але ОСОБА_4 , не зважаючи на вимоги ОСОБА_8 зупинитись, з викраденим мобільним телефоном втік з місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Умисними протиправними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_8 була заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 6934 грн 05 коп.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 викривається наступними доказами.

Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, визнав себе повністю винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України та суду пояснив, що 18 липня 2021 року приблизно о 21 годині 30 хвилин він спільно з ОСОБА_7 знаходились на перехресті вулиць Університетської та Торської в м. Слов`янськ Донецької області, де помітили раніше незнайомого ОСОБА_8 , з яким у ОСОБА_7 виник конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_7 с ОСОБА_9 , він помітив під деревом мобільний телефон марки «SAMSUNG А325» imei НОМЕР_1 фіолетового кольору, який належить ОСОБА_8 . У той же час у нього виник протиправний корисливий умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном потерпілого ОСОБА_8 , а саме: мобільним телефоном «SAMSUNG А325» imei НОМЕР_1 фіолетового кольору. З цією метою він, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом і метою наживи, розуміючи протиправний характер своїх дій, він підняв з землі мобільний телефон «SAMSUNG А325» imei НОМЕР_1 фіолетового кольору.

Після чого він намагався піти з зазначеного місця, але в цей час ОСОБА_8 його побачив та намагався його зупинити, оскільки зрозумів, що останній вчинив викрадення його мобільного телефону, але він, не зважаючи на вимоги ОСОБА_8 зупинитись, з викраденим мобільним телефоном втік з місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Він розуміє, що вчинив противоправні дії.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся, викрадене майно було повернуто потерпілому.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У п.274 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Нечипорук і Йонкало проти України зазначено: якість доказів також береться до уваги, а також те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, будь-які сумніви щодо їхньої надійності й точності.

За змістом ст. ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Суд обгрунтовує вирок виключно на доказах, розглянутих у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність обвинуваченого.

Доказування - це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.

З приводу того, що доведення є єдиним способом для встановлення істини у Кримінально процесуальному кодексі України вказано: "Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена».

«Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону «( Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 761/43930/17).

Потерпілий ОСОБА_8 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернувся до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути дане кримінальне провадження без його участі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просить суд призначити покарання на розсуд суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 325 КПК України «Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого».

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Так, з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження № 0001032 було зареєстровано 19 липня 2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 186 КК України, що давало право з цього моменту проводити слідчі та процесуальні дії.

Із Протоколу огляду місця події від 18 липня 2021 року вбачається, що об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості, розташована за адресою АДРЕСА_2 та зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 липня 2021 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 заявив, що впізнає особу на фотознімку № 3, як чоловіка, якого він бачив 18 липня 2021 року у вечірній час доби, та з яким у нього був словесний конфлікт. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 липня 2021 року вбачається, що на фотознімку № 3 зображено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає, що слідча дія «Пред`явлення особи для впізнання» була проведена у відповідності до вимог статті 228 КПК України, а складений Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 липня 2021 року цілком відповідає вимогам статті 231 КПК України.

В судовому засіданні стороною захисту не надано будь - яких переконливих доказів, які б свідчили про порушення норм статті 228 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії, також сторона захисту не посилається на будь - які порушення статті 231 КПК України з боку органу досудового розслідування при складанні Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 липня 2021 року.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 липня 2021 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 заявив, що впізнає особу на фотознімку № 2, як чоловіка, якого він бачив 18 липня 2021 року у вечірній час доби, та з яким у нього був словесний конфлікт. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 липня 2021 року вбачається, що на фотознімку № 2 зображено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд вважає, що слідча дія «Пред`явлення особи для впізнання» була проведена у відповідності до вимог статті 228 КПК України, а складений Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 липня 2021 року цілком відповідає вимогам статті 231 КПК України.

В судовому засіданні стороною захисту не надано будь - яких переконливих доказів, які б свідчили про порушення норм статті 228 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії, також сторона захисту не посилається на будь - які порушення статті 231 КПК України з боку органу досудового розслідування при складанні Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 липня 2021 року.

Із Протоколу огляду від 22 липня 2021 року вбачається, що об`єктом огляду є мобільний телефон марки «SAMSUNG А325» imei НОМЕР_1 фіолетового кольору, який добровільно видав працівникам поліції ОСОБА_10 .

Із Висновку судової товарознавчої експертизи №596 від 28 липня 2021 року вбачається, що вартість викраденого майна з урахуванням зносу на момент вчинення злочину, тобто на 18 липня 2021 року, а саме: мобільного телефону марки «SAMSUNG А325» imei НОМЕР_1 фіолетового кольору без пошкоджень у робочому стані складає 6934 грн 05 коп

Із Зберігальної розписки від 30 липня 2021 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 отримав приналежне йому майно мобільний телефон марки «SAMSUNG А325» imei НОМЕР_1 фіолетового кольору в робочому стані.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 липня 2021 року вбачається, що свідок ОСОБА_11 заявив, що впізнає особу на фотознімку № 3, як чоловіка, який був разом з чоловіком на ім`я ОСОБА_12 та продавав 19 липня 2021 року мобільний телефон марки «SAMSUNG А325».

Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 липня 2021 року вбачається, що на фотознімку № 3 зображено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає, що слідча дія «Пред`явлення особи для впізнання» була проведена у відповідності до вимог статті 228 КПК України, а складений Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 липня 2021 року цілком відповідає вимогам статті 231 КПК України.

В судовому засіданні стороною захисту не надано будь - яких переконливих доказів, які б свідчили про порушення норм статті 228 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії, також сторона захисту не посилається на будь - які порушення статті 231 КПК України з боку органу досудового розслідування при складанні Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 липня 2021 року.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 липня 2021 року вбачається, що свідок ОСОБА_11 заявив, що впізнає особу на фотознімку № 1, як чоловіка на ім`я ОСОБА_12 , який просив його допомогти продати мобільний телефон знайомого - марки «SAMSUNG А325».

Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 липня 2021 року вбачається, що на фотознімку № 1 зображено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 липня 2021 року вбачається, що свідок ОСОБА_7 заявив, що впізнає особу на фотознімку № 2, як свого знайомого ОСОБА_4 . Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 липня 2021 року вбачається, що на фотознімку № 2 зображено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 31 липня 2021 року, який проведено з метою перевірки та уточнення відомостей, отриманих під час допиту підозрюваного ОСОБА_4 , вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії підозрюваний ОСОБА_4 докладно розповів та показав обставини вчинення кримінального правопорушення 18 липня 2021 року. А також підозрюваний ОСОБА_4 розповів про події, обставини вчинення кримінального правопорушення: вказав на місце, розташоване на перехресті вул. Торської та вул. Університетської, поблизу будинку № 2 «а» м. Слов`янська, де він з ОСОБА_7 зустріли ОСОБА_8 ; вказав на місце під деревом, розташоване на перехресті вул. Торської та вул. Університетської, поблизу будинку № 2 «а» м. Слов`янська, де ОСОБА_8 залишив свій телефон, а він підняв та пішов з місця злочину;. ОСОБА_4 під час слідчого експерименту надав пояснення, аналогічні свідченням, наданих під час його допиту в судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 31 липня 2021 року з участю підозрюваного ОСОБА_4 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих, захисника підозрюваного.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 31 липня 2021 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_4 , обвинувачення за ст. 186 ч. 1 КК України, знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 186 ч. 1 КК України відкрите викрадення чужого майна ( грабіж).

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до нетяжких злочинів, характер, ступінь їх суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілого, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.п.2,3 «при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.»

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до п.п. 1,2 частини 1 ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_4 визнав себе винним та щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, повністю відшкодовано спричинену матеріальну шкоду шляхом повернення викраденого майна.

Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалась ( Ухвала колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 16 жовтня 2007 року).

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (Постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18).

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 частина 1 КК України, докладно розповів про відомі йому події вчиненого кримінального правопорушення. Критично поставився до вчиненого кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість знята у встановленому законом порядку, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, посередньо характеризується за місцем мешкання, повністю відшкодовано спричинену матеріальну шкоду мобільний телефон повернуто власнику, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який перебуває под. профілактичним наглядом у лікаря нарколога КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янськ та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт, в межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

У відповідності до вимог статті 69-1 КК України «За наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті ( санкцією частини статті Особливої частини цього Кодексу).

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 частина 1 КК України, щиро розкаявся, повністю відшкодовано спричинену матеріальну шкоду мобільний телефон повернуто потерпілому, то суд приходить до обґрунтованого переконання, що строк покарання ОСОБА_4 не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією частини статті Особливої частини цього Кодексу частиною 1 статті 186 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_14 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 1 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин.

Строк відбування покарання ОСОБА_15 рахувати з моменту початку реального відбування покарання у виді громадських робіт.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Виконання вироку доручити Краматорському районному Відділу №4 філії державної установи «Центр пробації» в Донецькій області.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «SAMSUNG А325» imei НОМЕР_1 фіолетового кольору, який залучений до матеріалів кримінального провадження № 0001032 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 липня 2021 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 22 липня 2021 року, що зберігається у потерпілого ОСОБА_8 - залишити власнику - ОСОБА_8 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .