г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1247/21
Номер провадження 1-кс/213/217/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора,

ВСТАНОВИВ:

14.04.2021 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаною скаргою та просить зобов`язати прокурора, який є процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0000108, розглянути клопотання, подане до Криворізької південної окружної прокуратури в інтересах ОСОБА_6 від 12.04.2021, в порядку та в строки передбачені ст. 220 КПК України.

Скаргу мотивує тим, що 12.04.2021 на електронну пошту Криворізької південної окружної прокуратури ним направлено клопотання, в якому він просить погодити та скерувати до суду клопотання про тимчасовий доступ до документів, які знаходяться у володінні Саксаганського відділу ДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з метою отримання оригіналу постанови про передачу виконавчого провадження №58460918 до Саксаганського відділу ДВС міста Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 13.02.2020; відібрати експериментальні зразки почерку у ОСОБА_7 ; надати відповідні запити з метою отримання зразків вільного почерку ОСОБА_7 ; призначити почеркознавчу експертизу з метою встановлення належності підпису у постанові про відкриття виконавчого провадження № 58460918 ОСОБА_7 ; допитати начальника Інгулецького відділу ДВС з обов`язковим залученням до слідчої дії представника потерпілого; відібрати від ОСОБА_7 пояснення щодо обставин кримінального провадження з обов`язковим залученням до слідчої дії представника потерпілого.

13.04.2021 на його електронну адресу надійшов лист, підписаний керівником Криворізької південної окружної прокуратури, згідно з яким клопотання представника скеровано до СВ ВП № 7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Адвокат зазначає, що чинний КПК України не надає повноважень керівнику прокуратури втручатись у хід досудового розслідування, та не містить норми, яка б дозволяла прокурору скеровувати клопотання до будь яких органів. Не містить також КПК України і норм, які б дозволяли стороннім особам, які не є керівниками прокуратури та процесуальними керівниками, приймати будь які рішення в рамках кримінального провадження, у тому числі і щодо клопотань в порядку ст.220 КПК України.

Відтак просить зобов`язати прокурора, який є процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 0000108 розглянути клопотання ОСОБА_4 , подане 12.04.2021 до Криворізької південної окружної прокуратури.

В судовому засіданні 26.04.2021 заявник свою скаргу підтримав, просив задовольнити.

Прокурор наполягав на відмові в задоволенні скарги, оскільки ОСОБА_5 не визнавався потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, а отже не наділений правом звертатися з клопотаннями відповідно до ст. 220 КПК України.

Адвокат ОСОБА_4 наполягав, що ОСОБА_5 є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, оскільки діями державного виконавця, з приводу яких розпочате вказане кримінальне провадження, завдана шкода саме ОСОБА_5 , а не ОСОБА_8 . При цьому адвокат не заперечував, що з заявою про визнання його потерпілим ані він, ані ОСОБА_5 не зверталися. Просив врахувати практику Верховного Суду з цього питання.

Після перерви адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд скарги без його участі.

Під час розгляду скарги, слідчий суддя ознайомився з матеріалами кримінального провадження № 0000108 та дійшов до наступого.

Як вбачається з витягу до ЄРДС, вказане кримінальне провадження було зареєстровано 04.11.2020, в графі «ПІБ потерпілого, заявника» вказано ОСОБА_8 . В короткому викладі обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, згадується лише прізвище ОСОБА_8 , в той час як прізвище ОСОБА_5 не згадується.

Вказане кримінальне провадження зареєстроване на підставі рапорту прокурора.

Матеріали кримінального провадження не містять заяв від ОСОБА_5 або від інших осіб, поданих в інтересах ОСОБА_5 про визнання його потерпілим.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Водночас частинами 2, 3 та 7 ст. 55 КПК України регламентовано процесуальний порядок набуття особою статусу потерпілого. Так, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода, і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою.

З приводу розмежування поняття «потерпілого» у кримінально-правовому та процесуальному смислі, Велика палата Верховного суду висловила свою позицію в постанові від 16 січня 2019 року, по справі № 439/397/17.
Так, Верховний суд відзначає, що поняття "потерпілий" є міжгалузевим, оскільки використовується як у кримінальному праві, так і в кримінальному процесі. Поняття "потерпілий" у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття "потерпілий" у кримінальному праві не має законодавчої дефініції. Поняття "потерпілий" в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення.
Згідно вказаної правової позиції, процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого (пункт 22 вказаної Постанови). У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Водночас особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України. Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.
Відповідно до п.26 вказаної постанови, кримінальний процесуальний закон (статті 55-59 КПК України) юридично закріплює статус потерпілого учасника кримінального провадження, наділяючи його певними процесуальними правами та обов`язками саме як учасника процесу.

Слідчий суддя вважає, що в даній скарзі йдеться про реалізацію процесуальних прав ОСОБА_5 , а тому має застосовуватися саме кримінально-процесуальне поняття потерпілого. Посилання в даному випадку лише на п.24-25 вказаної постанови Великої Палати Верховного Суду, є некоректним, адже правова позиція висловлена в п.17-36 даної постанови, які потрібно враховувати в комплексі.

З огляду на вимоги ст.55 КПК України, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 не набув процесуальних прав потерпілого, саме як учасника процесу, що повністю узгоджується з правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року по справі № 439/397/17.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що вирішення питання про те, чи є ОСОБА_5 потерпілим в даному кримінальному провадженні в кримінально-правовому розумінні явно виходить за межі предмету скарги, а отже є неможливим під час розгляду даної скарги.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявник не є суб`єктом звернення, перелік яких визначено в ст.220 КПК України, а тому на нього і не розповсюджуються вимоги п.1 ч.1 ст.303 КПК України.

Враховуючи, що вказані обставини не були відомі слідчому судді під час призначення судового засідання, а були встановлені під час судового розгляду, слідчий суддя вважає, що скарга відповідно до п.1 ч.2 ст.304 КПК України має бути повернута, як така, що подана особою, яка не має права подавати скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, подану в рамках кримінального провадження, яке винесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000108, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1