Справа № 524/5319/21
Провадження № 1-кс/524/1803/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участі: - секретаря судового засідання ОСОБА_2 , - слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 , розглянув клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту в матеріалах кримінального провадження, зареєстрованого 10 квітня 2021 року в ЄРДР за №0000847 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000847, яке погоджено прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_4 , а саме просив накласти арешт на мобільний телефон марки «NOKIA» чорного кольору, модель X2-02 IMEI НОМЕР_1 без SIM- картки.
В обґрунтування клопотання зазначив, що мобільний телефон «NOKIA» є речовим доказом, який постановою слідчого був визнаний речовим доказом.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у ньому.
Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення слідчого, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.
У ч. ч. 1 - 4 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Відповідно ч. 2, 5 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
На обґрунтування клопотання слідчий посилався на необхідність накладення арешту для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, запобіганні можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження його власником, а також з метою схоронності речового доказу.
Слідчий не надав обґрунтування того, що існують ризики приховування, пошкодження, зіпсування, знищення, перетворення або відчуження майна його власником.
Крім того слідчий не зазначає, які саме дії необхідно провести з вилученим майном та їх значення для досудового розслідування.
Речі, а саме мобільний телефон «NOKIA» який було тимчасово вилучено у ОСОБА_6 , який фактично належить ОСОБА_5 , котрий має реальні очікування і сподівання у відповідності до ст. 1 Протоколу до Європейської конвенції з прав людини щодо повернення цього майна, необхідно повернути власнику, оскільки він має право на володіння, користування та розпорядження цим майном.
Клопотання про арешт майна не є обґрунтованим, а звідси таким, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 167, 170, 171, 173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити слідчому СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про накладення арешту в матеріалах кримінального провадження, зареєстрованого 10 квітня 2021 року в ЄРДР за № 0000847 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України на мобільний телефон марки «NOKIA» чорного кольору, модель X2-02 IMEI НОМЕР_1 без SIM- картки.
Зобов`язати слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_3 повернути мобільний телефон марки «NOKIA» чорного кольору, модель X2-02 IMEI НОМЕР_1 без SIM- картки власнику ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: