"19" травня 2021 р. Справа № 377/518/19
УХВАЛА
19 травня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участі:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000145 відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які обвинувачуються у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000145 відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які обвинувачуються у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Прокурор в судовому засіданні надала клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування вказала, що враховуючи початкову стадію судового розгляду та те, що ризики, які послугували підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на теперішній час не змінились та продовжують існувати, просила продовжити строк тримання під вартою останньому на два місяці.
Адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора та зазначив, що прокурором вкотре заявляється клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке не містить в собі належного обґрунтування щодо потреби продовження такого запобіжного заходу та неможливості застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу. Зазначив, що ризики, на які прокурор посилається у клопотання, не підтверджені та необґрунтовані. Також вказав, що клопотання містить виключно перелік норм Закону, на які посилається прокурор на обґрунтування такого клопотання, однак фактичних обставин, які б не давали змоги застосувати до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу прокурором не наведено. Разом з тим адвокат зазначив, що у даному кримінальному провадженні обвинувачення пред`явлено трьом особам за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, до двох з яких застосовано запобіжні заходи у виді застави та зауважив, що на останніх, на теперішній час, навіть не покладено обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, однак останні не перешкоджають кримінальному провадженню жодним чином, з`являються за викликом до суду. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки він вже тривалий час перебуває під вартою, за час перебування під вартою, стан здоров`я останнього погіршився та він потребує лікування. Також просив не визначати ОСОБА_8 розміру застави, оскільки останній не має достатнього доходу.
Адвокат ОСОБА_6 підтримав думку адвоката ОСОБА_7 та зазначив, що клопотання прокурора є необґрунтованим та в його задоволенні слід відмовити, оскільки прокурором не доведено наявності ризиків, на які він посилається у клопотанні, а залишення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виключно у зв`язку із тяжкістю злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_8 протирічить позиції Європейського суду з прав людини, який зазначає, що сама тільки тяжкість покарання не може бути підставою для продовження тримання під вартою обвинуваченого. Також зазначив, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту цілком забезпечить належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні.
Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підтримали думку своїх захисників.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну діючого запобіжного заходу відносно нього та зазначив, що він потребує лікування, яке йому не може бути надане в умовах ізоляції, але підтверджуючих документів щодо стану здоров`я на даний час надати не має змоги, оскільки на його численні усні та письмові звернення до керівництва слідчого ізолятора відповіді не надходило.
Прокурор заперечувала щодо клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу, зазначила, що клопотання обґрунтоване та ризики, які існували на час його обрання не відпали та не змінились, також зазначила, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі до 15 років або довічне позбавлення волі, а тому вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_8 не можливо застосувати будь який інший запобіжний захід.
Колегія суддів, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступних висновків.
Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується суд при вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Для позбавлення особи свободи суд повинен вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами, які в даному кримінальному провадженні прокурор не наводить, щоразу посилаючись на обставини, які були актуальними на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу. Такі підстави мають бути чітко зазначені стороною обвинувачення, а доводи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними»
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.
З обвинувального акту та довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_8 , яка наявна в матеріалах справи, вбачається, що останній зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання, а також не доведення стороною обвинувачення збереження ризиків, зазначених у клопотанні, колегія суддів вважає за можливе змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який цілодобовий домашній арешт.

При цьому, колегія суддів зазначає, що сама тільки тяжкість покарання за ч. 2 ст. 115 КК України не може бути підставою для продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового засідання. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Застосування електронних засобів контролю полягає у закріпленні на тілі підозрюваного, обвинуваченого пристрою, який дає змогу відслідковувати та фіксувати його місцезнаходження. Такий пристрій має бути захищений від самостійного знімання, пошкодження або іншого втручання в його роботу з метою ухилення від контролю та сигналізувати про спроби особи здійснити такі дії.

Враховуючи вказані обставини колегія суддів вважає, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_8 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження, а отже у клопотанні прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосування електронного засобу контролю з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 369 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання прокурора Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці з дня його обрання, тобто до 19.07.2021 року включно із застосуванням електронного засобу контролю, у відповідності до ст. 195 КПК України.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , окрім розумного фактичного часу необхідного для прибуття за викликом суду, перебування в суді й участі в судових засіданнях, надання невідкладної медичної допомоги в закладах охорони здоров`я.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати за кожною вимогою суду в цьому кримінальному проваджені;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- не виїжджати без дозволу суду з м. Славутич Київської області;

- носити електронний засіб контролю;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками, визначеними у даному кримінальному провадженні, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування;

- здати на зберігання до компетентного органу документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.
Зобов`язати Вишгородське РУП ГУ НП в Київській області негайно поставити на облік ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Вишгородське РУП ГУ НП в Київській області.
Ухвала діє до 19.07.2021 року.
Повний текст ухвали суду проголошений 21.05.2021р. о 09.00 годині.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3