№ 207/2247/21
№ 1-кс/207/426/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Кам`янського РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 15 червня 2021 року, приблизно о 19 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. В. Чорновола в м. Кам`янське біля будинку №20/67 разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 , побачили неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проходив мимо них. В цей час у ОСОБА_6 виник прямий умисел на відкрите викрадення майна неповнолітнього ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а саме мобільним телефоном.

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вступивши в попередню змову зі ОСОБА_7 , діючи незаконно у групі та керуючись єдиним злочинним умислом, корисливим мотивом та корисливою метою, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому їх суспільну небезпечність, підійшли до неповнолітнього ОСОБА_8 та ОСОБА_7 попросив у нього мобільний телефон для здійснення дзвінка, на що останній відповів відмовою. Після чого, ОСОБА_7 , знаходячись навпроти неповнолітнього ОСОБА_8 , з метою заволодіння чужим майном, направленим на безпосереднє вилучення майна, шляхом ривку своєю рукою, повторно, відкрито викрав з передньої кишені його кофти належний йому мобільний телефон «Redmi Note 8 Pro Forest Green 6 GB RAM 64 GB ROM» імеі1: НОМЕР_1 ; імеі 2: НОМЕР_2 , вартістю 6000 грн., з сім-карткою номер НОМЕР_3 , та незважаючи на прохання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 повернути його майно, діючи спільно, за попередньою змовою, передав вищезазначений мобільний телефон ОСОБА_6 . В подальшому, ОСОБА_7 пішов у бік будинку АДРЕСА_1 , а ОСОБА_6 , продовжуючи утримувати в своїй руці викрадений мобільний телефон «Redmi Note 8 Pro Forest Green 6 GB RAM 64 GB ROM», належний неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 , пішов за ОСОБА_7 у бік будинку АДРЕСА_1 . В свою чергу, неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 пішов вслід за ОСОБА_6 , продовжуючи вимагати повернути його майно. Потім, знаходячись біля будинку 18 по проспекту Конституції в м. Кам`янському, до ОСОБА_6 та неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 під`їхав автомобіль «ВАЗ 2115» державний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_6 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з метою подолання можливого опору з боку неповнолітнього потерпілого, користуючись тим, що неповнолітній потерпілий не мав змоги опиратись, наніс йому один удар кулаком в живіт та заштовхав неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 на заднє сидіння автомобіля, а сам сів на переднє пасажирське сидіння та ОСОБА_7 почав їхати по вулиці В. Чорновола у м. Кам`янське.

Продовжуючи свої злочинні дії, керуючись єдиним злочинним наміром, за попередньою змовою групою осіб, умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , по черзі, почали вимагати у неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 повідомити їм код розблокування належного йому вищезазначеного мобільного телефону, та в той час, коли ОСОБА_8 відмовив, ОСОБА_7 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс два удари кулаком лівої руки в ділянку живота неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 . В цей же час, ОСОБА_6 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, наніс один удар долонею правої руки по обличчю зліва неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 , тим самим, подолавши його волю до опору. Після отриманих ударів неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 , під час руху в автомобілі, повідомив код розблокування свого мобільного телефону. Після чого, ОСОБА_7 зупинив автомобіль «ВАЗ 2115» державний номер НОМЕР_4 , поблизу перехрестя вулиці В. Чорновола та проїзду Білоруського в м. Кам`янське. Потім ОСОБА_6 витягнув неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 з заднього сидіння автомобіля, залишив його на вулиці та повернувся до свого місця в автомобілі.

Після чого, заволодівши викраденим майном, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 , з місця скоєння злочину поїхали на вищевказаному автомобілі та розпорядилися відкрито викраденим майном на власний розсуд, чим завдали малолітньому потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вищезазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

16.06.2021 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор доводи клопотання підтримав у повному обсязі та просив клопотання задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання, докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ ВП № 2 Кам`янського РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , суд вважає що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки стороною обвинувачення у своєму клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що цілком підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме показаннями потерпілого та свідків, протоколами огляду, а також доведено існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків. Зазначений факт на думку суду, підтверджений матеріалами справи, оскільки ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, в 2012 році Кальміуським районним судом м. Маріуполь Донецької області за ч. 2 ст. 309 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі. Звільнився в 2015 році з Селидівської ВК № 82 Донецької області умовно-достроково, невідбутий строк 9 місяців. В 2018 році Кальміуським районним судом м. Маріуполь Донецької області за ч. 1 ст. 395 КК України. Звільнився в 2019 році з Запорізької ВК № 88 по відбуттю строку покарання.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Ч. 2 ст. 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Під час досудового слідства встановлено, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який кримінальним кодексом України встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, раніше неодноразово судимий, продовжує вчиняти інші кримінальні правопорушення, може незаконно впливати на свідків та потерпілого, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, не з`являтись за викликом слідчого, що може призвести до затягування досудового слідства та неможливості його проведення в розумні строки та своєчасного розгляду справи у суді.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість вчиненого кримінального правопорушення як самостійну підставу утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності із іншими підставами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту (справа «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001).

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, підозрюваного необхідно звільнити з-під варти, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки до суду (органу досудового розслідування), в тому числі, через внесення застави.

Враховуючи дані про особу підозрюваного, тяжкість скоєного злочину та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом; вважаю за необхідне визначити заставу відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч.3 або 4 ст.183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.183 та ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з свідками.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Відповідно до ст.209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через покорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Виходячи з викладеного, на підставі ст.ст.29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Кам`янського РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , встановити 60 днів, до 14 серпня 2021 року.

Розмір застави визначити в межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 90800 (дев`яносто тисяч вісімсот) гривень 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватись від спілкування з свідками.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчої судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_6 під розпис.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1