ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 766/8055/20
Номер провадження : 11-кп/819/612/21 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : про умовно-дострокове звільнення Доповідач: ОСОБА_2
від відбування покарання
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2021 року червня місяця 08 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурори : ОСОБА_6

Захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення,
в с т а н о в и л а:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малий Ставок Новобузького району Миколаївської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановляючи ухвалу, суд послався на те, що,хоча формально і існує достатньо підстав для звільнення засудженого ОСОБА_8 умовно-достроково, але суд не має підстав для задоволення подання, оскільки останній за час відбування покарання працевлаштованим був лише на протязі одного року, у січні 2021 року до нього було застосовано догану, яка не погашена та не знята у встановленому законом порядку, та міською спостережною комісією також було відмовлено в погодженні подання, що викликає обґрунтовані сумніви щодо особи засудженого
В апеляційній скарзі захисник не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його необґрунтованим та таким, яке підлягає скасуванню
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_8 відбув 2/3 строку призначеного покарання, п`ять разів заохочувався адміністрацією установи за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки, має лише одне стягнення, був працевлаштованим у 2018-2019 роках, після чого у 2020-2021 роках на добровільних засадах виконує обов`язки днювального Північного навчального центру, що вказує на те, що засуджений своїм ставленням до праці довів своє виправлення. Поза увагою суду залишився той факт, що ОСОБА_8 свою вину визнав повністю, розкаявся та вважає призначене покарання справедливим, характеризується позитивно та підтримує зв`язок з родиною. Крім того, в матеріалах справи міститься повідомлення ТОВ КЦ «Авалон», що вони мають намір працевлаштувати ОСОБА_8 на посаду підсобного робітника після його звернення та укладення договору.
Просить повторно дослідити матеріали, що характеризують особу засудженого ОСОБА_8 , скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22.04.2021 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника ДУ «Північна виправна колонія (№90)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_9 .
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просить ухвалу суду скасувати, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Але крім сумлінної поведінки і ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому.

Відповідно до п.2, п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

В статті 6 Кримінально-виконавчого Кодексу України зазначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, по теперішній справі відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Херсонської області від 08.08.2016 року за ч.1 ст.121 КК України, яким вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 09.03.2016 року відносно ОСОБА_8 в частині призначення покарання за ч.1 ст.121, ст.75, п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України скасовано та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк покарання період з 24.04.2015 по 18.09.2015 (09 місяців 18 днів). Початок строку 03.10.2017, кінець строку 15.12.2021.

В місцях позбавлення волі ОСОБА_8 знаходиться з 05.10.2017 року. Під час перебування у місцях попереднього ув`язнення ОСОБА_8 зарекомендував себе посередньо, вимог режиму утримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався.

В ДУ «Північна виправна колонія (№90)» ОСОБА_8 відбуває покарання з 04.01.2018 року. За період відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, вимог режиму утримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має п`ять заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, з представниками адміністрації установи тактовний та ввічливий, на заходи виховного впливу реагує, своєчасно робить правильні висновки, на добровільних засадах виконує обов`язки днювального Північного навчального центу №90, за характером врівноважений, не схильний до створення конфліктних ситуацій, у скоєному злочині розкаюється, вину визнав в повному обсязі, згідно вироку суду має позов, але постанова про відкриття виконавчого провадження до установи не надходила.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий,однак це не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, оскільки він продовжив злочинну діяльність, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення, та знову вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, за яке по теперішній справі відбуває покарання, який відноситься до тяжких злочинів.

Щодо заохочень, то ОСОБА_8 отримав їх на протязі 20182019 року за виконання покладених обов`язків та дотримання правил поведінки, що є його обов`язком, має одну догану, яку отримав у січні 2021 року іяка не погашена у встановленому законом порядку, відбув 2/3 частини призначеного йому судом покарання із зарахуванням у строк відбування покарання періоду попереднього ув`язнення, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, що само по собі не може слугувати підставою для умовно-дострокового звільнення.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка засудженого протягом строку відбування покарання була його обов`язком, а відтак не можна дійти висновку, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано пільгу у виді умовно-дострокового звільнення
Зважаючи на те, що висновок про наявність підстав для застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватись не лише на оцінці відомостей, що характеризують особу засудженого за час відбування покарання, а і на підставі відомостей про попередні судимості та тяжкість вчинених особою злочинів, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_8 не став на шлях виправлення та своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення в обсязі достатньому для звільнення його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Щодо посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що ОСОБА_8 відбув 2/3 частини призначеного покарання, характеризується позитивно, працевлаштований та у разі звільнення є можливість працевлаштуватися, має п`ять заохочень та одне стягнення, дотримується порядку утримання, вину визнав та розкаявся у вчиненому, заслуговують на увагу, але відбуття певної частини призначеного покарання та наявність позитивної характеристики і заохочень, самі по собі не можуть бути визнані достатньою підставою для звільнення умовно-достроково тане спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо недоцільності умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 , а наявність стягнення лише свідчить про те, що засуджений не став на шлях виправлення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновків, що суд повно та всебічно дослідив усі данні про особу засудженого та правильно дійшов висновку, що ОСОБА_8 не довів своє виправлення в обсязі достатньому для його умовно-дострокового звільнення, з яким погоджується і колегія суддів.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання судом першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника, колегія судів не знаходить.

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 22 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Північна виправна колонія (№90)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)