Справа №345/4232/20
Провадження № 1-кп/345/108/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.03.2021 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Калуша кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Чехів, Монастириського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє 20.01.2021 Коломийським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд -
встановив:
ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням в інше приміщення.
Кримінальне провадження вчинено за наступних обставин:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий корисливий злочин.
15.04.2020 близько 23:00 год., ОСОБА_5 за попередньою змовою спільно із невстановленою слідством особою та ОСОБА_6 , який засуджений вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.11.2020 за ч. 3 ст 185 КК України, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вирішили вчинити таємне викрадення чужого майна. Після чого, 16.04.2020 близько 01.00 год., ОСОБА_5 спільно із невстановленою слідством особою та ОСОБА_6 , на автомобілі марки «МАЗДА 323» реєстраційний номер країни Польща « НОМЕР_1 », власника якого не встановлено та яким користується невстановлена слідством особа, прибули до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , власником якого являється ОСОБА_7 , який використовує у своїй підприємницькій діяльності ФОП фізичні особи підприємці ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_5 за попередньою змовою спільно із невстановленою слідством особою та ОСОБА_6 , умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій та свідомо передбачаючи їх наслідки, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, де невстановлена слідством особа залишився біля свого автомобіля, а ОСОБА_5 за допомогою невстановленого предмету відважив бокові дерев`яні двері магазину, після чого спільно із ОСОБА_6 , таємно проникли в середину приміщення магазину, «Галичанка», звідки таємно викрали ноутбук марки «Асус K50I», чорного кольору вартістю 2020 грн., який належить сину ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ОСОБА_9 , грошові кошти в сумі 1500 грн., торт «Спартак» в кількості 1 шт. вартістю 110 грн., шампанське «Асті» в кількості 3 пляшки, вартістю однієї 110 грн. загальною вартістю 330 грн., упаковку запальничок «БІК» в кількості 50 шт. вартістю однієї 9,95 грн. загальною вартістю 497,5 грн., шоколад «Мілка» 300 г в кількості 3 шт. вартістю однієї 73,62 грн. загальною вартістю 147,24 грн., шоколадка «Мілка» 90 г в кількості 10 шт. вартістю однієї 25,75 грн. загальною вартістю 257,5 грн., шашлик (морожений) вагою 1 кг загальною вартістю 126 грн., пельмені вагові в кількості 5 упаковок вартістю однієї упаковки 41,10 грн. загальною вартістю 205,5 грн., шампанське «Шантель» в кількості 12 пляшок, вартістю однієї 75 грн. загальною вартістю 900 грн., вино «Наомі» біле в кількості 6 пляшок вартістю однієї 44 грн. загальною вартістю 264 грн., вино «Наомі» червоне в кількості 4 пляшки вартістю однієї 44 грн. загальною вартістю 176 грн., коньяк «Шабо» об`ємом 0,5 л в кількості 4 пляшок вартістю однієї 107,80 грн. загальною вартістю 431,2 грн., сигарети «Вінстон» сині в кількості 5 пачок вартістю однієї 44 грн. загальною вартістю 176 грн., сигарети «Ротманс 4» в кількості 10 пачок вартістю однієї 42,6 грн. загальною вартістю 426 грн., сигарети «Ротманс 6» в кількості 6 пачок вартістю однієї 42,6 грн. загальною вартістю 255,6 грн., сигарети «Кент 4» в кількості 4 пачки вартістю однієї 49,12 грн. загальною вартістю 196,48 грн., сигарети «Парламент» в кількості 8 пачок вартістю однієї 52,12 грн. загальною вартістю 416,96 грн., сигарети «ЛМ лофт мікс» в кількості 6 пачок вартістю однієї 42,52 грн. загальною вартістю 255,12 грн., сигарети «Мальборо» в кількості 6 пачок вартістю однієї 50,10 грн. загальною вартістю 300,6 грн., сигарети «ЛМ лофт 4» в кількості 9 пачок вартістю однієї 43,5 грн. загальною вартістю 391,5 грн., сигарети «Бонд» синій в кількості 10 пачок вартістю однієї 42,30 грн. загальною вартістю 423 грн., сигарети «Філіп Моріс» в кількості 4 пачки вартістю однієї 44,4 грн. загальною вартістю 177,6 грн., сигарети «Лайкі Страйк» в кількості 5 пачок вартістю однієї 38,25 грн. загальною вартістю 191,25 грн., сигарети «ЛМ лофт дабл сплеш» в кількості 5 пачок вартістю однієї 44,4 грн. загальною вартістю 222 грн., 1 пляшку вина «Мікадо» малинове об`ємом 0,7 л. вартістю 57 грн., 1 пляшку напою «Вермут Фрателлі» об`ємом 1 л вартістю 56,25 грн., 1 пляшку горілки «Медов» об`ємом 0,5 л вартістю 68,50 грн.
Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , із викраденим повернулися до автомобіля, де їх чекала невстановлена слідством особа та спільно покинули місце вчинення кримінального правопорушення (злочину). У подальшому викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили ФОП фізичній особі підприємцю ОСОБА_7 та ФОП фізичній особі підприємцю ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 8558,8 грн., а потерпілому ОСОБА_9 спричинили матеріальні збитки на загальну суму 2020 грн. матеріальну шкоду не відшкодовано.
Окрім того, потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подано цивільний позов, в якому вони просили стягнути матеріальну шкоду завдану злочином у сумі 12714 грн., а також вважають, що їм завдано моральної шкоди, оскільки внаслідок вчинення злочину, напередодні Великодня змушені були проводити інвентаризацію, що завдало їм збитків у підприємницькій діяльності щонайменше на 6000 грн. Сума викрадено товару і матеріальних цінностей була вилучена з обороту на час карантину і вони були змушені повернути постачальникам кошти за викрадений товар. Також, стрес, який вони пережили, затьмарив їм святкування Великодня і протягом семи місяців і до цього часу, вони змушені ходити до органів поліції та суду, вилучений товар їм ще досі не повернуто і порушений їхній ритм звичного життя, тому просили стягнути з відповідача 8000 грн. моральної шкоди.
Обвинувачений у судовому засіданні вину визнав повністю, зокрема вказав, що вчинив крадіжку з магазину за описаних в обвинувальному акті обставинах, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та просив врахувати, що у нього народилася дитина. Відносно заявленого цивільного позову, то матеріальну шкоду не визнав, моральну шкоду визнав частково, однак не вказав на яку суму, розкаявся, просив суворо не карати.
Потерпілі подали заяви про розгляд справи без їхньої участі, відносно призначення покарання обвинуваченому, поклалися на розсуд суду. Крім того, цивільні позивачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 цивільний позов просили задоволити в повному обємі.
Прокурор у судовому засіданні просила суд визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначеним за попереднім вироком Коломийського міськрайонного суду від 20.01.2021 визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
У строк покарання зарахувати покарання частково відбуте за попереднім вироком Коломийського міськрайонного суду від 20.01.2021 з розрахунком однин день тримання під вартою за один день позбавлення волі. Щодо цивільного позову, то вважає що він підлягає частковому задоволенню.

Захисник відносно призначення покарання погодилася із позицією прокурора, цивільний позов просила задоволити частково.
Суд розглядає дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст. 337 КПК України, відповідно до якої, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи те, що учасники даного провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого.
Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав вину у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із проникненням в інше приміщення.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та визнання вини.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до ст. 67 КК України, немає, а суд відповідно до ст. 337 КПК України, позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце проживання та реєстрації, негативно характеризується, спосіб життя, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; з урахуванням тих обставин, що обвинувачений покаявся, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання, призначеного за попереднім вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2021, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі.
Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Що стосується цивільного позову, то до початку судового розгляду потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_5 було пред`явлено цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 12714,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 8000,00 грн.
Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до положень ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Судом встановлено, що вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.11.2020, засуджено ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення кримінального правопорушення від 15.04.2020, яке він вчиняв разом із ОСОБА_5 .
Даним вироком суду, цивільний позов потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди було задоволено частково, а саме: в частині стягнення матеріальних збитків на суму 12714,28 грн., - цивільний позов потерпілих було задоволено у повному обсязі.
Оскільки, дана сума матеріальних збитків, які були завдані злочином вироком суду, про який зазначено судом вище, було стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 у користь потерпілих, тому в цій частині позову слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.
Пунктом третім ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначення розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
З урахуванням положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, судом встановлено, що потерпілим внаслідок протиправних дій обвинуваченого, які полягали у незаконному викраденні їхнього майна, вони зазнала душевних страждань внаслідок позбавлення можливості користуватися даним майном. Їхнє майно вибуло з обороту підприємницької діяльності, чим завдало певних фінансових збитків, внаслідок чого потерпілі зазнали психологічного стресу та порушився їхній звичний ритм та спосіб життя.
Однак, враховуючи характер правопорушень, глибину, тривалість та обсяг фізичних та душевних страждань внаслідок викрадення у них майна, дають суду підстави до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у визначеному потерпілими розмірі є неспівмірними завданій моральній шкоді, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.
Задовольняючи позов частково та визначаючи розмір моральної шкоди, суд бере до уваги, що внаслідок злочину, потерпілі зазнали певних психологічних страждань та порушився їхній звичний спосіб життя. Позивачами не наданого належних та допустимих доказів на підтвердження мотивів позовних вимог на обґрунтування заявленої суми моральної шкоди, чому саме у такому розмірі її слід стягнути з обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_5 слід стягнути на користь потерпілих - 3000,00 грн. моральної шкоди завданої злочином.
Питання про стягнення витрат на проведення експертиз, про скасування арешту майна та щодо долі речових доказів у певній частині, було вирішено вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.11.2020, отже у даному кримінальному провадженні не має необхідності вирішувати вказані питання.
На даний час ОСОБА_5 перебуває під вартою, відбуваючи покарання згідно вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2021, який набрав законної сили. Таким чином, відсутні підстави обирати відносно нього запобіжний захід у межах даного кримінального провадження.
Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 128, 368, 370, 374 КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання, призначеного за попереднім вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2021, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
У строк покарання зарахувати покарання частково відбуте за попереднім вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2021 з розрахунком однин день тримання під вартою за один день позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з 17.04.2020 з часу його фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8 3000,00 грн. моральної шкоди завданої злочином.
У задоволенні решти цивільного позову відмовити.
Речові докази:
-мікрохвильову піч марки «МATCH» на якій наявна наклейка із номером 031114, яка зберігається у камері зберігання речових доказів Калуський ВП ГУНП в Івано-Франківській області - повернути володільцю.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: