ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/792/21 Справа № 204/4193/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року, було задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28 березня 2021 року включно.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до шести років та кримінального проступку за ч. 3 ст. 357 КК України, за яке передбачено покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Враховуючи обсяг, тяжкість обвинувачення, покарання, яке може бути призначене за вчинення злочинів, офіційно не працевлаштований, не має доведеного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, тому існує загроза, що обвинувачений з метою уникнення покарання може переховуватися від суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки дані учасники процесу судом ще не допитані. Крім того, свідки сторони захисту не допитані, що свідчить про можливість обвинуваченим ОСОБА_8 незаконно впливати на свідків. Крім того, судом не встановлено будь-яких доказів на підтвердження того, що ризики переховування обвинуваченого, незаконного впливу на свідків та вчинення ним іншого кримінального правопорушення перестали існувати, або зменшилися настільки, що й такий запобіжний захід, як інший, не пов`язаний із позбавленням волі був здатний їм запобігти, а тому підстав для зміни запобіжного заходу застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 суд не вбачав.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не погодившись з рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою змінити запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання або домашній арешт.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною і такою, що підлягає скасуванню.
Вказує, що прокурор звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , тільки перерахував наявності ризиків, не надавши суду підтвердження їх наявності.
Вказує, що ОСОБА_8 був приятгутий до кримінальної відповідальності за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, потім його дії було перекваліфіковано на ст. 186 ч. 2 та ст. 375 ч. 3 КК України. Подія сталася 07 травня 2020 року. Біля 2-х місяців ОСОБА_8 був на волі, ніяких дій, направлених на перешкоджання досудового слідства не вчиняв, по першій вимозі слідства прибував по слідчого, сприяв встановленню істини по справі, відразу ж повідомивши про те, що сталося, і нічого не приховуючи.
Судом не враховано дані про особу обвинуваченого, який працював на підприємстві, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу захисника, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити ухвалу суду без змін.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думки учасників процесу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, слідчим відділом Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000772, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 травня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України.
Прокурором у судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 28 січня 2021 року, було заявлене клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 у зв`язку з тим, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинувачених жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Так, відповідно до статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Під час апеляційного розгляду оскаржуваної ухвали встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд правильно встановив наявність ризиків того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Таким чином, доводи захисника ОСОБА_7 про відсутність заявлених прокурором ризиків є безпідставними та повністю спростовуються матеріалами справи, а застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та нівелювання вказаних ризиків, з урахуванням стадії судового розгляду та оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років позбавлення волі.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Отже, з огляду на вищевикладені обставини підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає, заявлені ризики є реальними, продовжують існувати і для їх запобігання судом обґрунтовано продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працював, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків не можуть бути підставою для скасування судового рішення та обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановлені оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4