Ухвала
24 травня 2021 року

м. Київ
справа №585/9/19
провадження № 51-1981ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 червня 2020 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 29 березня 2021 року,
встановив:
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Судувід 27 квітня 2021 року касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК та надано строк сім днів на усунення недоліків. При цьому останньому було роз`яснено, що у випадку неусунення недоліків касаційну скаргу буде йому повернуто.
У межах наданого строку сторона захисту повторно звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на вказані судові рішення. Проте, як видно зі змісту поданої скарги вимоги ст. 427 КПК знову не дотримано,виявлені недоліки не усунуто, оскільки подана скарга за змістом аналогічна тій, яку було залишено без руху.

Зокрема, замість нової касаційної скарги захисник подав заяву про усунення недоліків, що перешкоджає реалізації положень ст. 430 вказаного Кодексу. Захисник залишив поза увагою, що законом не передбачено надсилання учасникам судового провадження копії касаційної скарги, яку було залишено без руху.
Окрім цього, не погоджуючись з наданою районним судом оцінкою доказів у справі, з якою погодився і суд апеляційної інстанції, та які, на його думку, не обґрунтовують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК по епізоду від 6 серпня 2019 року, адвокат повторно не наводить в ній обґрунтування неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій закону України про кримінальну відповідальність з огляду на положення ст. 413 КПК, які вплинули на законність прийнятих судових рішень в цій частині, і тягнуть за собою закриття кримінального провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.
Також ОСОБА_5 , порушуючи в своїй касаційній скарзі питання про зміну оскаржуваних вироку та ухвали в частині засудження ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК по епізоду від 4 грудня 2018 року у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та даними про його особу через суворість, знову не наводить обґрунтувань у чому саме полягає явна несправедливість заходу примусу, з урахуванням положень ст. 414 КПК, що є підставою для зміни судових рішень в цій частині відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.

Також захисник знову не вказує й конкретних порушень закону, які на його думку, були допущені апеляційним судом при апеляційній перевірці вироку (за аналогічними доводами сторони захисту) зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК , а відтак, повторно немає обґрунтування незаконності ухвали цього суду.
Згідно з ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Оскільки захисник ОСОБА_5 у встановлений строк недоліки касаційної скарги не усунув, така підлягає поверненню.
Роз`яснити захиснику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права на повторну подачу касаційної скарги у межах строку на касаційне оскарження судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргузахисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 червня 2020 року та ухвалу Сумського апеляційного суду від 29 березня 2021 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3