У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 червня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білгород-Дністровський, Білгород-Дністровського району Одеської області мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000237.

Учасники судового провадження(в режимі відеоконференції):

прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 червня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000237 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України, продовжено останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.08.2021 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду, у задоволенні клопотання прокурора відмовити, задовольнити його клопотання, скасувати відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або змінити його на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою домашній арешт, особисте зобов`язання чи заставу.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, і такою, що підлягає скасуванню.
Захисник, в апеляційній скарзі, посилаючись на вимоги ст. ст. 132, 176, 177, 178, 182, 184, 194, 196, 199 КПК України, вважає, що клопотання прокурора не містить обставин, які б свідчили про те, що заявлені ризики не зменшились. Клопотання прокурора не відповідає зазначеним нормам закону, а суд першої інстанції не звернув на це уваги, що є підставою для скасування ухвали суду.
Ризик переховування обвинуваченого від слідства та суду не доведений, оскільки відсутність постійного місця роботи та тяжкість кримінального правопорушення не можуть бути єдиними підставами для наявності зазначеного ризику, при цьому, ОСОБА_5 майже рік перебуває під вартою, що істотно знижує наявність вказаного ризику, за минуванням часу.
Ризик впливу на інших учасників кримінального провадження нічим не підтверджений, оскільки всі свідки та потерпілі допитані судом. Та обставина, що під час розбійного нападу хтось висловив погрозу фізичною розправою відносно потерпілих, не може бути прийнята до уваги, оскільки вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні таких дій на даний час не доведена.
Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень відсутній, оскільки ОСОБА_5 раніше не судимий, а те, що останньому пред`явлено інше обвинувачення не може свідчити про наявність вказаного ризику.
Апелянт вважає, що прокурор не довів, а суд не обґрунтував неможливості застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, що іде в розріз, із судовою практикою Європейського суду з прав людини, та з урахуванням епідеміологічної ситуації в Україні.
На думку захисника, прокурором не доведено, а судом не встановлено обставин неможливості застосування обвинуваченому ОСОБА_5 розміру застави, який в даному випадку, на думку захисника становить у розмірі 40 000 грн., що достатньою мірою гарантувало б виконання останнім процесуальних обов`язків.
Захисник вказує на те, що ОСОБА_5 має реєстрацію та постійне місце мешкання в м. Білгород-Дністровський, де проживає із матір`ю, батьком та братом, тобто має міцні соціальні зв`язки, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем мешкання, проходив строкову військову службу, тобто є особою, яка присягала на вірність Україні, надав письмову гарантію, в якій зобов`язується виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, готовий сприяти встановленню істини у справі.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000237 за обвинуваченням, окрім інших осіб, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України.
В судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується, а ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого корисливого злочину, пов`язаного із насильством за попередньою змовою групою осіб, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, є обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні, за ч. ч. 3, 4 ст. 187 КК України, в якому обвинувальний акт 02.03.2021 р. направлений до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, не має та не мав стабільних джерел доходів, наявні ризики вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконного впливу на свідків, оскільки триває стадія дослідження доказів, суд дійшов висновку, що подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим, зазначеним ризикам неможливо запобігти застосуванням іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказаних вимог закону судом дотримано в повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 окрім іншого, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, проти життя та здоров`я особи, раніше не судимий, проте наразі відносно нього, в іншому кримінальному провадженні, направлений обвинувальний акт до суду за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 187 КК України, до затримання не працював, тобто не мав стабільних джерел прибутку, обізнаний про місця мешкання потерпілих, свідків та інших обвинувачених. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припустити, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вірним є висновок суду першої інстанції про існування зазначених ризиків.
З урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та наявності ризиків, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки не застосування запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність у обвинуваченого постійного місця мешкання та певних соціальних зв`язків, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України. Всі зазначені обставини враховані судом першої інстанції в їх сукупності.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, при розгляді судом першої інстанції питання стосовно продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які зазначені в апеляційній скарзі, та які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 червня 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді
_____________________ ___________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3