Справа №127/9734/21
Провадження №1-кс/127/4317/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2021 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця смт. Крижопіль, Вінницької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного за ч.2 ст. 190 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що приблизно в травні 2013 року, точну дату та час слідством не встановлено, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , познайомились із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після їх знайомства ОСОБА_7 та ОСОБА_6 дізнавшись про те, що ОСОБА_8 має намір придбати автомобіль, і що у нього є кошти на його придбання, вирішили заволодіти грішми останнього, тим самим вступивши у попередню змову. Реалізовуючи свій злочинний намір, маючи на меті матеріально збагатитись, переслідуючи мету легкої наживи з корисливих спонукань ОСОБА_7 та ОСОБА_6 для того щоб увійти у довіру ОСОБА_8 попросили у нього в борг кошти в сумі 3000 доларів США терміном на один місяць. При цьому як гарантію повернення вказаних коштів вони залишили ОСОБА_8 автомобіль марки «ВАЗ 21015». Через місяць ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повернули кошти ОСОБА_8 в сумі 3 500 доларів США, 500 доларів США за яких була винагорода за користування ними. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запропонували ОСОБА_8 придбати у них автомобіль марки «Деу Ланос» за кошти в сумі 3500 доларів США. Дана вартість за автомобіль влаштовувала ОСОБА_8 , і останній 29.05.2013 року приблизно о 18.00 годині, перебуваючи біля б. 11 по вул. Артема м. Вінниці, передав кошти в сумі 3 500 доларів США за автомобіль марки «Деу Ланос». Хоча в дійсності вище згаданий автомобіль ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не належав, однак вони запевняли ОСОБА_8 , що даний автомобіль належить ОСОБА_7 . Наступного дня ОСОБА_7 під час зустрічі із ОСОБА_8 сказав про те, що даний автомобіль йому не належить, і що автомобіль необхідно повернути власникові, при цьому кошти отримані за його продаж ОСОБА_8 не повернув. Однак, вперто не бажаючи припинити свої злочинні дії ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , запропонували придбати ОСОБА_8 інший автомобіль марки «Ауді». На пропозицію придбати даний автомобіль ОСОБА_8 погодився. Під час розмови ОСОБА_7 та ОСОБА_6 сказали ОСОБА_8 , що автомобіль знаходиться на арешт майданчику УДАІ УМВС України у Вінницькій області, оскільки ОСОБА_7 потрапив, керуючи ним, у незначну дорожню-транспортну пригоду. Погодившись придбати даний автомобіль ОСОБА_8 дав кошти в сумі 3000 доларів США ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебуваючи біля території арешт майданчику УДАІ УМВС України у Вінницькій області показували ОСОБА_8 автомобіль марки «Ауді», хоча в дійсності даний автомобіль жодному з них не належав, тим самим входячи в довіру ОСОБА_8 . Через деякий час ОСОБА_7 розповів ОСОБА_8 про те, що потрапивши на згаданому автомобілі у дорожню-транспортну пригоду, водію іншого автомобіля він наніс тілесні ушкодження. Для вирішення цих проблем, а саме для відшкодування шкоди за пошкодження іншого автомобіля, а також сплати штрафу ОСОБА_7 попросив у ОСОБА_8 ще кошти в сумі 1400 доларів США. Оцінюючи вартість автомобіля марки «Ауді» в 10000 доларів США ОСОБА_9 погодився дати ОСОБА_7 кошти в сумі 1400 доларів США. Через тиждень ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, під час зустрічі сказали ОСОБА_8 про те, що вони не можуть забрати автомобіль із арешт майданчику, а для того щоб це зробити їм необхідно дати хабара працівникам УДАІ м. Вінниці в сумі 1500 доларів США. Пояснюючи, що у них таких коштів немає, вони попросили їх у ОСОБА_8 . Будучи впевненим у порядності ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , ОСОБА_8 дав їм кошти в сумі 1500 доларів США. Отримавши кошти ОСОБА_7 імітуючи дачу хабара зайшов у приміщення УДАІ УМВС України у Вінницькій області, та вийшовши звідти сказав ОСОБА_8 , що автомобіль він зможе забрати через три дні. Протягом трьох місяців після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_6 автомобіль не передали, та отримані кошти не повернули. В подальшому, 27.09.2013 року знову звернулись ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які під час розмови сказали про те, що у них є для продажі автомобіль марки «Мерседес SLK», і вони зможуть його продати ОСОБА_8 , якщо він їм доплатить ще кошти в сумі 4600 доларів США. На їх пропозицію ОСОБА_8 погодився та дав кошти в сумі 4600 доларів США. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 отримавши кошти передали автомобіль марки «Мерседес SLK» ОСОБА_8 . Однак в дійсності даний автомобіль належав невстановленій слідством особі, яка вимагала у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повернення автомобіля. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , маючи на меті забрати даний автомобіль у ОСОБА_8 запропонували йому продати даний автомобіль, запевнивши, що у них є покупець із м. Одеси. Маючи намір повернути кошти ОСОБА_8 погодився та передав ОСОБА_7 та ОСОБА_6 автомобіль, які після його отримання повернули власнику. При цьому кошти отримані за нього від ОСОБА_8 не повернули. Таким чином ОСОБА_7 та ОСОБА_6 отримали від ОСОБА_8 кошти загальною сумою 14000 доларів США, які між собою розділили навпіл, тим самим завдавши ОСОБА_8 значну матеріальну шкоду на вище вказану суму, що у перерахунку на національну грошову одиницю становить 111 902 гривні.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 , вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, (шахрайство) тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому.

31.10.2014 року ОСОБА_6 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України підтверджується доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування і суду та вчиняти інше кримінальне правопорушення, ухилятись від проведення слідчих дій, що на даний продовжує місце бути, оскільки ОСОБА_6 починаючи з 2014-го року перебуває в активному розшуку, про що свідчать постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук підозрюваного від 10.11.2014 року та від 12.11.2014 року, а також те, що на теперішній час місце його перебування органам досудового розслідування невідоме.

Крім того, відповідно до повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_5 . №1/7326 від 05.09.2014 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.02.2014 року здійснив перетин державного кордону України, виїхавши, через пункт пропуску «Конотоп» до Російської Федерації, внаслідок чого 09.06.2020 року слідчим СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області було винесено постанову про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

11.11.2014 року до Вінницького міського суду було подано клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу для обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , яке, в подальшому, 12.11.2014 року було задоволено.

Враховуючи, що метою і підставами застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а на даний час характеристика особи підозрюваного та факт його тривалої відсутності за місцем проживання, дають підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконанню покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків.

Приймаючи до уваги, що у кримінальному провадженні прийняті усі необхідні заходи щодо встановлення місця перебування підозрюваного ОСОБА_6 , однак встановити його місце перебування під час провадження досудового слідства не вдалось, по місцю проживання та реєстрації останній не мешкає, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обов`язковою умовою здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначена вимога міститься у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатися завірена копія постанови про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Крім цього, неприйнятними для екстрадиції процесуальним рішенням є ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу, що за своєю природою не є рішенням про обрання або застосування запобіжного заходу, відповідно до вищевказаних нормативних актів, які мають вищу юридичну силу ніж чинне кримінально процесуальне законодавство, тому слідчий звернувся з даним клопотанням до суду.

Прокурор клопотання слідчого підтримав, покладаючись на вказані у клопотанні підстави оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, перебуває у міжнародному розшуку. Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 поклалась на розсуд суду..

Відповідно до ст. 193 п. 6 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_6 .

Заслухавши думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали клопотання слідчого, слідчий суддя встановив, що 31.10.2014 року, ОСОБА_6 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_6 починаючи з 2014-го року перебуває в активному розшуку, про що свідчать постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення в розшук підозрюваного від 10.11.2014 року та від 12.11.2014 року, а також те, що на теперішній час місце його перебування органам досудового розслідування невідоме.

Крім того, відповідно до повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_5 . №1/7326 від 05.09.2014 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.02.2014 року здійснив перетин державного кордону України, виїхавши, через пункт пропуску «Конотоп» до Російської Федерації, внаслідок чого 09.06.2020 року слідчим СВ Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області було винесено постанову про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

11.11.2014 року до Вінницького міського суду було подано клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу для обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , яке, в подальшому, 12.11.2014 року було задоволено.

Також вбачається, що ОСОБА_6 , повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 3 років, не має постійного місця реєстрації та на даний час місце його перебування не відоме, перебуває у міжнародному розшуку, протягом тривалого часу переховується від правоохоронних органів з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що дає підстави суду вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волібуде і надалі переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може вчинити інші кримінальні правопорушення, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Ці обставини доводяться витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від № 0002910 від 26.04.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 КК України, матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до ч.6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Враховуючи вимоги ст.ст. 183, 193 КПК України, а також те що прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу доведено, що підозрюваний ОСОБА_6 оголошений у міжнародний розшук, тому слідчий суддя приходить до переконання про необхідність обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця смт. Крижопіль, Вінницької області, громадянина України; офіційно непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком шістдесят днів з моменту затримання.

На ухвалу може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: