Справа № 308/5700/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

16.06.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/208/21, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_5 в інтересах підзахисного ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 травня 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ Ужгородського районного управління ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 (далі - слідчий) про накладення арешту на майно, а саме: грошові кошти на загальну суму 1100 євро, номіналом 20 євро, в кількості 55 купюр, які упаковано до спецпакету НПУ №SUD2033363; грошові кошти в розмірі 150 доларів США, номіналом 100 та 50 доларів, у кількості дві купюри, які упаковані до спецпакету HПУ№SUD2033362; мобільний телефон марки Samsung чорного кольору, який упаковано до спецпакету НПУ №SUD3006774; автомобіль марки «Мерседес Віто» д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, який був вилучений протоколом огляду за адресою: м. Ужгород, вул. Академіка Корольова, 3, 06.05.2021 року із 03 години 45 хвилин по 04 годину 20 хвилин, - з метою збереження речових доказів.
З матеріалів судового провадження убачається, що старший слідчий СВ Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000645, відомості про кримінальне правопорушення в якому 06.05.2021 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна, у якому просить слідчого суддю накласти арешт на тимчасово вилучені під час затримання в порядку статті 208 КПК України вищевказані речі.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що слідчим доведено необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання визнано обґрунтованим, таким, що підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню. Зазначає, що обґрунтування, які містяться в ухвалі слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи. Так, майно, яке є предметом арешту, не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України у зв`язку з тим, що воно не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі його сліди, не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не є об`єктом протиправних дій та не набуте кримінально протиправним шляхом. Аргументує це тим, що грошові кошти в сумі 1100 євро були передані добровільно потерпілим підозрюваному ОСОБА_6 як оплата за виконані роботи. Апелянт стверджує, що цей факт був підтверджений безпосередньо самим потерпілим. Щодо коштів у сумі 150 доларів США вони належать особисто ОСОБА_6 і не мають жодного відношення до цього кримінального провадження, як і автомобіль марки «Мерседес віто». На думку адвоката ОСОБА_5 , обставина арешту автомобіля не передбачена вимогами КПК, оскільки слідчий суддя, обґрунтовуючи арешт транспортного засобу зазначив, що ОСОБА_6 зник на цьому автомобілі одразу після вчинення злочину. Разом з тим, стверджує, місцевим судом не враховано ту обставину, що потерпілий не має і не матиме в майбутньому до підозрюваного ОСОБА_6 жодних претензій та просить у своїй заяві закрити кримінальне провадження.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Матеріали судового провадження розглядаються у відсутності прокурора, ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_5 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, заяв чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавали. При цьому, береться до уваги і те, що апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки вищезгаданих осіб на розгляд судового провадження.

Доводи апеляційної скарги, яку подав адвокат ОСОБА_5 , про незаконність судового рішення колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів із метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону відчуження, розпорядження або користування та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Колегія суддів вважає, що оскільки висновок слідчого судді про накладення арешту на мобільний телефон марки «Samsung», апелянтом ОСОБА_5 не оспорюється, тому, з огляду на положення ст. 404 КПК України не перевіряється, визнається належним чином вмотивованим і перевіряється лише у частині доводів апеляційної скарги про накладення арешту на грошові кошти в сумі 150 доларів США та 1100 євро, а також автомобіль марки «Мерседес Віто», д. н. з. НОМЕР_2 , білого кольору.

Колегія суддів також вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «Мерседес Віто», д. н. з. НОМЕР_2 , білого кольору, грошові кошти в сумі 150 доларів США та 1100 євро, слідчим суддею були враховані вимоги Конституції України, дотримані вимоги кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладений у Європейській Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.

Як убачається із приєднаних до клопотання матеріалів, старшим слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 06.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000645 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

У ході розслідування встановлено, що 05.05.2021 приблизно о 21 годині по вул. Бабяка у м. Ужгород, на автозаправці БРСМ, гр. гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер вчиненого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відкрито, із використанням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, заволоділи майном заявника, а саме грошовими коштами в розмірі 1000 євро, після чого на автомобілі марки «Мерседес Віто», д. н. з. НОМЕР_2 , поїхали у невідомому напрямку. 06.05.2021 о 00 год 30 хв ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України кримінального правопорушення. Під час затримання, в ході обшуку ОСОБА_6 було виявлено та вилучено грошові кошти на загальну суму 1100 євро та 150 доларів США, а також мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору. 06.05.2021 у період час з 03 год 45 хв по 04 год 20 хв, у ході огляду автомобіля марки «Мерседес Віто», д. н. з. НОМЕР_2 , білого кольору, на підставі добровільної згоди на видачу автомобіля, такий було вилучено протоколом огляду та поміщено на спец майданчик Мукачівського РУП.

Викладені в клопотанні обставини підтверджуються наявними в матеріалах судового провадження копіями протоколу затримання ОСОБА_6 (а. с. п. 8-11), заяви ОСОБА_6 (а. с. п. 12), протоколу огляду місця події від 06.05.2021 (а. с. п. 15).

Відповідно до постанови слідчого від 06.05.2021 грошові кошти на загальну сум у 1100 євро та 150 доларів США, а також автомобіль марки «Мерседес Віто», д. н. з. НОМЕР_2 , білого кольору, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Колегія суддів також вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія судів також погоджується і з висновком слідчого судді про те, що вказане у клопотанні майно відповідає зазначеним у ст. 98 КПК України критеріям. При цьому, колегія суддів бере до уваги і те, що вказане вище майно, має істотне значення для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин під час досудового розслідування кримінального провадження, у тому числі для забезпечення кримінального провадження у частині забезпечення збереження речових доказів.

Колегія суддів також вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про накладення арешту на майно грошові кошти на загальну суму 1100 євро та 150 доларів США, а також автомобіль марки «Мерседес Віто», д. н. з. НОМЕР_2 , білого кольору, з метою належного забезпечення потреб досудового розслідування, у тому числі й для забезпечення можливості органу досудового розслідування провести всі необхідні слідчі дії з указаним майном, а також запобіганню передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України ризикам.

При цьому, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування доведено існування передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України ризиків та достатність підстав вважати, що такі ризики мають місце.

Також апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що стороною захисту не доведено можливості настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для інших осіб, і вважає, що слідчим суддею належним чином враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що обґрунтування, які містяться в ухвалі слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження і спростовуються наведеним вище.

Доводи апеляційної скарги про те, що майно, яке є предметом арешту, не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку з тим, що воно не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі його сліди, не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не є об`єктом протиправних дій та не набуте кримінально протиправним шляхом, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не впливають на висновки слідчого судді про необхідність накладення арешту на майно, і в свою чергу, не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Як такі, що не знайшли свого підтвердження і відповідно не спростовують висновків слідчого судді, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що грошові кошти в сумі 1100 євро були передані добровільно потерпілим підозрюваному ОСОБА_6 як оплата за виконані роботи, а грошові кошти в сумі 150 доларів США належать особисто ОСОБА_6 і не мають жодного відношення до цього кримінального провадження, як і автомобіль марки «Мерседес Віто». При цьому колегія суддів бере до уваги, що матеріали судового провадження не містять будь-яких відомостей у підтвердження доводів апеляційної скарги про те, що грошові кошти в сумі 1100 євро були добровільно передані потерпілим підозрюваному ОСОБА_6 як оплата за виконані роботи, що стороною захисту у підтвердження цих доводів не надано які небудь докази.

Із вищенаведених підстав, як такі, що не впливають на висновки слідчого судді, апеляційний суд не бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом не враховано ту обставину, що потерпілий не має і не матиме в майбутньому до підозрюваного ОСОБА_6 жодних претензій та просить у своїй заяві закрити кримінальне провадження. При цьому колегія суддів бере до уваги те, що стороною захисту у підтвердження цих доводів не надано які небудь докази.

При оцінці доводів апеляційної скарги колегія суддів також зазначає, що саме з метою перешкоджання намірам відчужити майно у незаконний спосіб та недопущення інших протиправних дій щодо вказаного майна, на таке необхідно накласти арешт, оскільки існування таких ризиків підтверджується матеріалами судового провадження.

На інші доводи, які би давали підстави для скасування судового рішення в апеляційній скарзі не вказується.

Отже, вищенаведене свідчить про те, що слідчим суддею були дотримані вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання та прийнятті рішення про накладення арешту на вищезазначене майно.

Тому, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, такою, що постановлена з метою забезпечення якісного проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та запобіганню неправомірним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення і не вбачає підстав для її скасування.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що апелянтом не заявлено обгрунтованих клопотань, які би підтверджували обґрунтованість доводів апеляційної скарги та спростовували б висновки слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , залишити без задоволення .
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 травня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно грошові кошти на загальну суму 1100 євро, номіналом 20 євро, в кількості 55 купюр, які упаковано до спецпакету НПУ №SUD2033363; грошові кошти в розмірі 150 доларів США, номіналом 100 та 50 доларів, у кількості дві купюри, які упаковані до спецпакету HПУ№SUD2033362; мобільний телефон марки Samsung чорного кольору, який упаковано до спецпакету НПУ №SUD3006774; автомобіль марки «Мерседес Віто» д. н. з. НОМЕР_2 білого кольору, який був вилучений протоколом огляду за адресою: м. Ужгород, вул. Академіка Корольова, 3, 06.05.2021 із 03 години 45 хвилин по 04 годину 20 хвилин, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: