Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/8742/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання заступника начальника відділу - начальника слідчого відділення відділу поліції в річковому порту Київ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000002, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 197-1, ст. 356 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу - начальник слідчого відділення відділу поліції в річковому порту Київ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна в рамках вказаного кримінального провадження, в якому просить накласти арешт на причальну споруду (гідротехнічна споруда, об`єкт житлової нерухомості, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 000), яка на праві власності належить ТОВ «Торгово-промислова фірма «Борисфен», , із забороною розпоряджання та користування вказаним майном.

В обґрунтування клопотання зазначив, що як встановлено досудовим розслідуванням, невстановлені особи у невстановлений досудовим слідством час самовільно зайняли земельну ділянку з обліковим кодом 90:114:0011, що за адресою: АДРЕСА_1 ) та здійснюють будівельні (гідротехнічні) роботи, пов`язані із спорудженням бетонного укріплення - причальної споруди (гідротехнічна споруда, об`єкт житлової нерухомості), без будь-яких дозвільних документів.

Відповідно до відповіді Департаменту земельних ресурсів КМДА земельна ділянка площею 0,65 га (обліковий код 90:114:0011) на АДРЕСА_1 обліковується за торгово-промисловою фірмою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Рішень про передачу зазначеної земельної ділянки у власність чи користування (оренду) Київська міська рада не приймала.

Інформація щодо державної реєстрації земельної ділянки у державному земельному кадастрі та державної реєстрації речових прав на неї у міському земельному кадастрі відсутня.

Відповідно до протоколу огляду місця події на вказаній земельній ділянці здійснює свою господарську діяльність ТОВ «Фінінтелект-Плюс», а саме проводяться роботи по вигрузці піску з плавучих барж, які за допомогою важкої техніки, а саме плавучого крану КПЛ 1 (регістровий номер №2-802619) та гусеничного екскаватору HYUNDAI ROBEX 260LC-9S, номерний знак НОМЕР_1 вигружаються на берег вказаної земельної ділянки.

Крім цього встановлено, що в березні 2021 року розпочалися будівельні роботи, пов`язані із спорудженням бетонного укріплення - причальної споруди (гідротехнічна споруда, об`єкт житлової нерухомості), яка відповідно до витягу з єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно на праві власності належить ТОВ «Торгово-промислова фірма «Борисфен». При цьому право власності на вказану ГТС зареєстровано приватним нотаріусом ОСОБА_4 02 грудня 2020 року, що ставить під сумнів законність вказаної нотаріальної дії.

Відповідно до довідки ТОВ «БТІ Плюс» гідротехнічна споруда за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 9-А (Голосіївський район) була збудована ТОВ «Борисфен» господарчим способом у 1988 році, однак згідно аналізу Технічного звіту по встановленню зовнішніх меж, вказана споруда на схемі розташування земельної ділянки не значиться. Вказані обставини можуть свідчити про недостовірність даних, які висвітлені в довідці ТОВ «БТІ Плюс», та які в подальшому стали підставою проведеної державної реєстрації ГТС.

Відповідно до відповіді ДП «Класифікаційне товариство Регістр Судноплавства України», гідротехнічна споруда за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 9А в базі даних не значиться і до огляду не заявлялась.

На даний час органом досудового розслідування проводиться перевірка законності нотаріальних та реєстраційних дій відносно реєстрації причальної споруди (гідротехнічна споруда, об`єкт житлової нерухомості), зареєстрованої приватним нотаріусом ОСОБА_4

24 червня 2021 вказану гідротехнічну споруду визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000002, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 197-1, ст. 356 КК України.

Із урахуванням наведеного, під час досудового розслідування, з метою збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний об`єкт нерухомості.

У судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, у якому клопотання підтримав.

Представник ТОВ «Торгово-промислова фірма «Борисфен», як власника майна, щодо якого подане клопотання, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, а тому, з урахуванням наявних в матеріалах справи письмових заяв слідчого та власника майна, щодо якого розглядається дане клопотання, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання без участі вказаних осіб.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 4 ст. 132 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

Частиною 1 ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч. 4 статті 173 КПК України).

Крім цього, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначена, зокрема, достатня, належна, допустима, достовірна сукупність доказів, що майно, щодо якого здійснюється клопотання, є предметом, засобом чи знаряддям його вчинення, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

В обґрунтування поданого клопотання начальник слідчого відділення посилається на те, що причальна споруда (гідротехнічна споруда, об`єкт житлової нерухомості, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), яка на праві власності належить ТОВ «Торгово-промислова фірма «Борисфен», має важливе значення для встановлення фактів і обставин у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 98 КПК України є речовим доказом та відповідає критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст. 170 КПК України.

Водночас, до клопотання не надано будь-яких доказів в обґрунтування того, що вищевказаний об`єкт нерухомості є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набутий кримінально протиправним шляхом або отриманий юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Посилання слідчого на ту обставину, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є лише звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що слідчим не надано доказів причетності ТОВ «Торгово-промислова фірма «Борисфен» до вчинення кримінальних правопорушень, які розслідуються в межах кримінального провадження №0000002 від 09 квітня 2021 року.

Крім того, слідчим не доведено, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення його збереження.

Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на наведене, враховуючи, що до клопотання слідчим надана недостатня кількість доказів необхідності накладення арешту, слідчий суддя не вбачає достатніми та обґрунтованими підстави для задоволення даного клопотання, оскільки документи додані до клопотання не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах слідства, власника майна та інших осіб від не вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 173, 175, 370 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання заступника начальника відділу - начальника слідчого відділення відділу поліції в річковому порту Київ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000002, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 197-1, ст. 356 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1