ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1157/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/275/21 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю -секретаря ОСОБА_5

представника особи, щодо майна якої

прийнято процесуальне рішення ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шумського районного суду Тернопільської області від 15 червня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шумського районного суду Тернопільської області від 15 червня 2021 року задоволено клопотання прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування, на майно:

- інвентаризаційні справи № № 178, 179, 180, 181, 182 щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходяться в АДРЕСА_1 із номерами 90, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , які поміщені у сейф-пакет № INZ 4017499;

- печатку експерта з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_9 , яка поміщена у сейф-пакет № INZ1039644.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 , яка є фізичною особою підприємцем, у якої знаходилися арештовані інвентаризаційні справи (арештоване майно), подала апеляційну скаргу, відповідно до якої вважає, що вищевказане рішення слідчого судді прийняте з порушенням норм кримінального процесуального закону, а відтак, має бути скасоване.

В обґрунтування своїх доводів зазначає про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при винесенні оскаржуваної ухвали слідчим суддею, яке полягає у порушенні строків для винесення ухвали про арешт майна, неправильному застосуванні передбачених законом підстав для арешту майна, неповідомленні власника майна про розгляд справи, невручення сторонам протоколу обшуку та проведення обшуку поза межами території, визначеної в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку.

Вказує про недотримання строків, передбачених чинним законодавством для винесення ухвали про арешт майна., а також не повідомлення її, як власника майна про час та місце розгляду справи.

На думку апелянта, майно, на яке накладено арешт, не відповідає критеріям речових доказів, визначеним у ст.98 КПК України.

Звертає увагу, що речі, на які накладено арешт, були віднайдені в іншому приміщенні, на обшук якого слідчим суддею дозвіл не надавався, чим порушено процедуру обшуку.

Вважає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, як арешт майна.

Просить ухвалу слідчого судді Шумського районного суду Тернопільської області від 15 червня 2021 року про арешт майна скасувати.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; представника апелянта ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який повністю підтримав подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати ухвалу слідчого судді Шумського районного суду Тернопільської області від 15 червня 2021 року та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 173 КПК України повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст.132 КПК України, застосування таких заходів допускається за умови доведення слідчим, прокурором існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотання слідчого і може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.

Ці вимоги закону слідчим суддею, на думку колегії суддів, були виконані у повному обсязі.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що земельна ділянка відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, оскільки є речовим доказом у кримінальному провадженні і обґрунтовано вважається органом досудового розслідування предметом вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Зокрема, слідчий суддя правильно виходив з положень ч.3 ст.170 КПК України, за змістом якої, у випадку передбаченому п.1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріалами провадження підтверджено, що постановою старшого слідчого СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 від 09.06.2021 р інвентаризаційні справи № № 178, 179, 180, 181, 182 щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходяться в селі Цеценівка Шумської об`єднаної територіальної громади Кременецького району (територія колишнього Шумського району) Тернопільської області по вулиці підгірна із номерами 90, 90а, 90б, 90в, 90г, які поміщені у сейф-пакет № INZ 4017499 та печатка експерта з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_9 , яка поміщена у сейф-пакет № INZ1039644 визнані та приєднані до кримінального провадження № 0000007 від 17.05.2021 р, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, в якості речових доказів.

Ці обставини були предметом дослідження суду першої інстанції і висновки слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на спірне майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, на думку колегії суддів, є правильними.

Доводи апелянта про допущене судом процесуальне порушення, яке пов`язано з розглядом клопотання прокурора без її участі, як власника майна, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах провадження наявна її заява, за змістом якої ОСОБА_6 просить слухати справу у її відсутності і при вирішенні клопотання про арешт майна покладається на думку суду.

Необґрунтованим колегія суддів вважає твердження про недотримання строків, передбачених чинним законодавством для винесення ухвали про арешт майна.

Як вбачається з матеріалів провадження, спірне майно було тимчасово вилучено, відповідно до протоколу обшуку, який проводився згідно ухвали слідчого судді, 09.06.2021 року.

Положенням ч.2 ст.171 КПК України визначено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна.

В межах даного строку слідчий СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, про що свідчить ухвала слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 червня 2021 року, якою клопотання про арешт майна, в порядку ч.3 ст.172 КПК України, повернуто прокурору та встановлено строк 72 години для усунення недоліків.

Відповідно до ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду.

Як вбачається з матеріалів провадження, клопотання про арешт майна подано прокурором 14 червня 2021 року та розглянуто слідчим суддею 15 червня 2021 року. Враховуючи, що 12 та 13 червня були вихідними днями, колегія суддів вважає, що слідчим суддею дотримано вимог ч.1 ст.172 КПК України щодо порядку та строків розгляду клопотання про арешт майна.

Колегія суддів вважає, що невручення протоколу обшуку, під час якого було вилучено спірне майно, не може бути підставою для скасування ухвали суду про арешт майна, як про це вказує апелянт ОСОБА_6 , оскільки це не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання про арешт майно. Яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що під час проведення обшуку ОСОБА_6 була присутня, як особа в приміщенні якої проводився обшук і жодних заяв, клопотань чи зауважень не заявляла, про що свідчить копія протоколу обшуку, наявна в матеріалах судового провадження.

Що стосується доводів апелянта про проведення обшуку та вилучення майна поза межами території, визначеної в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку, то колегія суддів звертає увагу, що відповідно до протоколу обшуку вказана процесуальна дія проводилась за місцем, визначеним ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 28 травня 2021 року

Окрім того, проколом обшуку від 09 червня 2021 року підтверджено, що ОСОБА_6 добровільно видала інвентаризаційні справи № № 178, 179, 180, 181, 182, які були поміщені поміщені у сейф-пакет № INZ 4017499 та печатку експерта з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_9 , яка поміщена у сейф-пакет № INZ1039644.

Зважуючи на викладене, на думку колегії суддів, застосування арешту до спірного майна, як заходу забезпечення кримінального провадження, у формі заборони на відчуження та розпорядження та/або користування таким майном, забезпечує справедливий баланс між між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав особи, яка оспорює таку процесуальний дію.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що слідчим суддею вірно, у відповідності до вимог ст.ст.170-173 КПК України вирішено клопотання прокурора про арешт майна, а тому підстав для скасування вищевказаної ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2020 року, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.170-173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шумського районного суду Тернопільської області від 15 червня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000007 від 17.05.2021 р, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК, та накладено арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування на інвентаризаційні справи № № 178, 179, 180, 181, 182 щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходяться в селі Цеценівка Шумської об`єднаної територіальної громади Кременецького району (територія колишнього Шумського району)Тернопільської області по вулиці підгірна із номерами 90, АДРЕСА_2 , 90б, АДРЕСА_3 , які поміщені у сейф-пакет № INZ 4017499 та печатку експерта з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_9 , яка поміщена у сейф-пакет № INZ1039644 без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді