Справа № 134/193/21
Провадження №11-кп/801/724/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
законного представника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження №0000011, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань 19.07.2020 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2021 року по обвинуваченню неповнолітнього
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Крижопіль Вінницької області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, студента І курсу Державного навчального закладу «Крижопільський професійний будівельний ліцей», не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2021 року неповнолітнього ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнено неповнолітнього ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі зі встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України покладено на неповнолітнього ОСОБА_8 обов`язки, пов`язані із звільненням від відбування покарання з випробуванням:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Вирішено питання матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Судом установлено, що неповнолітній ОСОБА_8 18 липня 2020 року близько 17 год. 30 хв., перебуваючи неподалік від залізничних колій по вул.Театральній в смт. Крижопіль Вінницької області, під час спілкування з неповнолітнім ОСОБА_11 запропонував останньому перевірити один одному пружність пресу, після чого, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був й міг їх передбачити, кулаком своєї лівої руки наніс один удар в живіт ОСОБА_11 , спричинивши тим самим тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота, розриву дванадцятипалої кишки з послідуючим загальним серозно-гнійним перитонітом, які згідно висновку експерта №64 від 23.09.2020 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які були небезпечні для життя в момент заподіяння та в подальшому клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняли загрозливі для життя явища. Таким чином, ОСОБА_8 з необережності, не передбачаючи та не бажаючи спричинення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг передбачити можливість їх настання, спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_10 ставиться питання про скасування вироку Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2021 року через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну віповідальність.
Просить постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.
В решті вирок залишити без змін.
Апеляційна скарга мотивована тим, що вирок суду є незаконний через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що в справі не здобуто належних доказів, які б свідчили про те, що обвинувачений мав мотив на спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просив задовольнити в повному об`ємі.
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 , його законний представник ОСОБА_9 та захисник - адвокат ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора вважаючи судове рішення законним та обґрунтованим.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як убачається з вироку, судом дотримані зазначені положення закону та висновки суду відповідають встановленим фактичним обставинам провадження.
Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність (невірну кваліфікацію дій обвинуваченого), суд зазначає, що умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (стаття 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, встановлення причинного зв`язку між зазначеним діянням та наслідками. Із суб`єктивної сторони злочин може бути вчинений із прямим або непрямим умислом (умисна форма вини).
Кримінальна відповідальність за необережне тілесне ушкодження (стаття 128 КК) настає за наявності таких самих елементів об`єктивної сторони, як і складу злочину, передбаченого статтею 121 КК, за умови, якщо були заподіяні тяжкі або середньої тяжкості тілесні ушкодження, а за суб`єктивною стороною цей злочин проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.
Слід зазначити, що суди вищої інстанції раніше неодноразово надавали правовий висновок про ознаки розмежування умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (частина перша статті 121 КК) і необережного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (стаття 128 КК). У цих висновках зазначено, що розмежування вказаних складів злочину здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Окрім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.
Окрім наведеного у постанові від 19.04.2018 (справа №183/712/15) ККС ВС визначив, що злочинна недбалість визначається тим, що в поведінці особи важливе місце посідає встановлення обов`язку і можливості передбачити суспільно-небезпечні наслідки своєї поведінки (об`єктивний та суб`єктивний критерії).
Суб`єктивний критерій злочинної недбалості визначає встановлення фактичної можливості особи передбачити зазначені наслідки. Він повинен фіксуватися на підставі аналізу здатності конкретної особи у відповідній життєвій ситуації за наявності відповідних особистих характеристик (освіти, знання загальних і спеціальних правил обережності, наявності життєвого і професійного досвіду, віку, стану здоров`я тощо) передбачати можливість настання шкідливих наслідків. Цей критерій має особливе значення, оскільки підкреслює, що недбалість як вид необережної вини може бути тільки в межах можливого передбачення наслідків, а межі цього передбачення завжди індивідуальні.
Відповідальність за недбалість настає лише тоді, коли особа повинна була і могла передбачити можливість настання злочинних наслідків.
Судом, зокрема з показань обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_11 було встановлено, що між ними не існувало неприязних відносин, як обвинувачений, так і потерпілий погодились на перевірку «пружності пресу», після чого обвинувачений наніс удар рукою в область «пресу» (живота). При цьому також було з`ясовано, що ОСОБА_8 не усвідомлював можливості нанесення тілесних ушкоджень та не бажав таких наслідків.
Окрім того судом взято до уваги вікові та індивідуально-психологічні особливості обвинуваченого, який має низьку самооцінку та підвищену сугестивність, виявлено пасивність у прийнятті рішень та пошуку свого внутрішнього ресурсу для подолання травматичних переживань. ОСОБА_8 усвідомлює наслідки своєї поведінки, що призвели до тілесних ушкоджень, під час міжособистісних конфліктів, готовий першим йти на компроміс для того, щоб уникнути негативних результатів протистояння, а саме, вияву насильства один до одного. Внаслідок травмуючої ситуації та аналізу кризової події, неповнолітній визначає найкращим стримуючим фактором під час конфліктних ситуацій - не проявляти агресію та не вчиняти насильство будь-якого виду. У обвинуваченого виражене почуття провини та самотності, що пов`язано із сімейним вихованням - де дорослими ігнорувалися цінності та потреби хлопця відповідно до його вікових особливостей.
За наведених обставин суд дійшов вірного висновку про наявність в діях обвинуваченого необережності у формі кримінальної протиправної недбалості та кваліфікував його дії за ст.128 КК України.
Призначене ж судом покарання за цим законом та звільнення обвинуваченого від його відбування з іспитовим строком на підставі ст.ст.75, 104 КК України відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення і перевиховання.
За наведених обставин суд не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку суду.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні прокурора Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 квітня 2021 року у кримінальному провадженні №0000011, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 19.07.2020. по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: