Справа № 641/2794/19
№ провадження 1-кп/646/421/2021
У Х В А Л А
17.02.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю: прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі місцевого суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000754 від 30.03.2018 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 1,12 ч.2 ст. 115 КК України та 12 ч.2 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказаний обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 огли
Під час досудового розслідування відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого збігає.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявила клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою у вигляді цілодобового домашнього арешту з електронним засобом стеження.
Обвинувачений підтримав позицію захисника.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За правилами ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання, продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.
Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 115 КК України, які у відповідності до положень статті 12 КК України є особливо тяжкими, а санкція статті передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі.
Що стосується особистої ситуації обвинуваченого, то він не судимий, має місце реєстрації в смт Фащівка Луганської області, що є тимчасово окупованою територією, не працевлаштований, власних офіціальних джерел доходу не має, не одружений, на його утриманні інші особи не перебувають, тобто він не має міцних соціальних зв`язків.
Суд, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, дійшов висновку, що обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає тяжкості та характеру висунутого йому обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого, а встановлені ухвалою слідчого судді ризики на даний час є дійсними та триваючими.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення Лабіта проти Італії, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Суд, враховуючи дані особи обвинуваченого, вважає, що наявні підстави ствердити наявність публічного інтересу, який виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість вчиненого та відповідно, можливість ухилення від явки до суду з метою уникнення покарання та вчинити новий злочин.
При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.
За таких обставин застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку. Перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою не виходить за межі розумного строку.
За таких обставин, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підлягає частковому задоволенню.
Доводи викладені захисником ОСОБА_7 в клопотанні про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, колегія суддів вважає не обгрунтованими, тому у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 314-316, 183 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу задовольнити частково.
Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» продовжити на 60 днів по 17 квітня 2021 року, включно, із збереженням раніше визначеного розміру застави.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено 19.02.2021

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3