печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю підозрюваного ОСОБА_3 , захисника- адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою ОСОБА_3 на повідомлення останньому про підозру від 23.12.2019 року про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України в рамках кримінального провадження № 0000061 від 09.09.2019,-

ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на повідомлення останньому про підозру від 23.12.2019 року про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України в рамках кримінального провадження № 0000061 від 09.09.2019.

Так, у скарзі заявник зазначає, що 23 грудня 2019 року, ОСОБА_3 , було вручено повідомлення про підозру, про те, що він підозрюється у організації привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 та ч. 5 ст. 191 КК України.

Заявник вважає, що вищезазначена підозра є необгрунтованою, та викладені в ній фактичні обстави вчиненого злочину не відповідають наявним доказам у матеріалах кримінального провадження.

Підозрюваний та його захисник в судовому засідання скаргу підтримали з наведених у ній підстав, просили її задовольнити та скасувати повідомлення про підозру.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб.

Заслухавши думку захисника, підозрюваного дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000061 від 09.09.2019.

23 грудня 2019 року, ОСОБА_3 , було вручено повідомлення про підозру, про те, що він підозрюється у організації привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вчиненому за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 та ч. 5 ст. 191 КК України.

З врахуванням даної обставини, підозрюваний та його захисник отримавши та дослідивши вказуну підозру вважають, що вона є необгрунтованою та безпідставною, у зв`язку з чим звернулись до суду для її оскарження.

Слідчий суддя звертає увагу, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні регулюється ст.135 КПК України. Зокрема, шляхом: надіслання поштою, електронною поштою; врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Отже, у разі неможливості вручити особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи, а саме ст.ст. 135, 136 КПК України, тобто шляхом: надіслання поштою, електронною поштою; врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Згідно з положеннями п.10 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою ст.37 цього Кодексу.

Згідно ст.277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості:1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;4) зміст підозри;5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;7) права підозрюваного;8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Суд при постановлені ухвали, керується при цьому висновками ЄСПЛ у справі «Фокс, Кампбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення» та така кількість доказів на даний час у вказаних матеріалах наведена.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому слідчий суддя нагадує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, враховуючи зазначене, слідчий суддя дослідивши матеріали скарги та надану копію повідомлення про підозру від 23 грудня 2019 року, приходить до висновку, що посилання заявника на те, що у повідомленні про підозру відсутній стислий виклад обставин фактичних даних кримінального правопорушення, а також інших суттєвих обставин, є безпідставними, оскільки сама підозра була досліджена слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, з врахуванням даних обставин вказана підозра була визнана обґрунтованою, так як такий висновок судових органів може бути лише за умови, що сама підозра відповідає вимогам ст.277 КПК України.

Так, враховуючи зазначене, слідчий суддя дослідивши матеріали скарги та надану копію повідомлення про підозру від 23 грудня 2019 року вбачає, що посилання сторони захисту на те, що повідомлення про підозру не містить жодних фактичних обставин вчиненого злочину та не відповідають наявним доказам у матеріалах кримінального провадження, які б вказували або обґрунтовували злочинний умисел ОСОБА_3 , є безпідставною.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України , є законним, вмотивованим та відповідає вимогам ст.277 КПК України, у зв`язку з чим у задоволенні скарги слід відмовити.

Інші доводи сторони захисту про відсутність доказів причетності ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення не є предметом розгляду слідчого судді, оскільки повинні перевірятися при розгляді обвинувального акту в суді.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на повідомлення останньому про підозру від 23.12.2019 року про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України в рамках кримінального провадження № 0000061 від 09.09.2019- залишити без задоволення.

Повний текст ухвали буде проголошено 11 лютого 2021 року о 16-20 год.

Ухвала про може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1