ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1378/21 Справа № 180/1392/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000475 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 березня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта неповна середня, розлученого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років.
Строк відбування покарання вирішено рахувати з моменту фактичного затримання.
Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання, період тримання під вартою з 28 червня 2017 року до 21 червня 2018 року включно.
ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років.
Строк відбування покарання вирішено рахувати з моменту фактичного затримання.
Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання, періоди тримання під вартою з 30 червня 2017 року до 14 лютого 2018 року та з 23 травня 2018 року до 21 червня 2018 року включно.
Вирішено долю речових доказів у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону.
Цим вироком дії обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, 27.06.2017 року, приблизно о 22:00 годині, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , з яким ОСОБА_8 мав конфліктні стосунки, направились до домоволодіння потерпілого за адресою - АДРЕСА_3 .
Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, ОСОБА_8 в цей же день, тобто 27.06.2017 року близько 22:05 години, зайшовши до вищевказаного будинку, одразу кулаками обох рук умисно наніс не менш п`яти ударів по обличчю та в область голови ОСОБА_11 від яких останній присів на диван, та продовжуючи свій злочинний умисел кулаком правої руки умисно наніс по декілька ударів в область черевної порожнини та грудної клітини потерпілого.
Слідуючи спільному злочинному умислу ОСОБА_8 , відійшов від потерпілого, надав таким чином можливість ОСОБА_7 продовжити спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , котрий одразу кулаками обох рук умисно наніс не менш десяти ударів в область голови та тулубу останнього. Після чого, в ході обопільної боротьби, ОСОБА_7 піднімаючи ОСОБА_11 за комір футболки, край якого стиснувся навколо шиї створивши смугу, потім разом з ОСОБА_8 посадили потерпілого на диван та обидва пішли з будинку.
27.06.2017 року, приблизно о 23.00 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходились в парку Шевченка, розташованому неподалік вул. Бабушкіна в м. Марганець Дніпропетровської області, де зустріли потерпілого ОСОБА_11 , та на виконання свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ОСОБА_8 умисно наніс не менш двох ударів в область тулуба ОСОБА_11 , в той же час ОСОБА_7 умисно наніс не менш двох ударів в область грудної клітини ОСОБА_11 , після чого потерпілий залишився на місці події, а вони пішли.
Внаслідок спільних умисних, протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_11 від отриманих травм помер на території парку Шевченка, розташованому неподалік вул. Бабушкіна в м. Марганець.
У ОСОБА_11 виявлені ушкодження у вигляді сумісної тупої травми голови та тулубу, а саме - синці в обох параорбітальних областях, на лівій вушній раковині, саден в області перенісся, на спинці носа, на підборідді посередині, в лівій виличній області (кількістю 6), в правій виличній області, в правій скроневій області, в правій лобно-скроневій області, численних саден на правій бічній поверхні грудної клітки і на спині; свіжі, прижиттєві крововиливи у м`яких покривних тканинах голови лобно-скроневих ділянок справа та зліва у лобно-скроневих ділянках, багатоосколковий перелом кісток носа, великовогнищеві субарахноїдальні крововиливи в області скроневої частки лівої півкулі головного мозку, розповсюджені (дифузні) субарахноїдальні крововиливи в області скроневої частки правої півкулі головного мозку, крапкові крововиливи в товщі речовини головного мозку; неповний прямий перелом грудини, повні прямі переломи нижніх ребер по біляхребтовій лінії праворуч і по лопатковій лінії ліворуч - без ушкодження пристінкової плеври, повні непрямі переломи посередньо-ключічній лінії праворуч, по середньо-паховій лінії ліворуч, по середньо-паховій лінії праворуч по передньо-паховій лінії ліворуч, розрив правої частки печінки, гемоперитонеум (рідка кров з в черевній порожнині). Ознаки шоку: нерівномірне кровонаповнення судин внутрішніх органів, плями Мінакова під ендокардом лівого шлуночка серця, які утворилися прижиттєво, незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) та при ударах об такий (такі) та в даному випадку розглядаються у своїй сукупності як сумісна тупа травма голови та тулубу і за ознакою небезпеки для життя відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень (на підставі п.2.1.3.в,л,о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень », затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6), які призвели до настання смерті та тілесні ушкодження у вигляді смуги тиснення (странгуляційної борозди) на шиї, яке утворилося прижиттєво незадовго до настання смерті від тиснутої дії напівжорсткого предмету смугастої форми з відносно обмеженою контактуючою поверхнею, що призвело до стискання органів шиї з розвитком механічної асфіксії та за ознакою небезпеки для життя відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень (на підставі п.2.1.3.в,л,о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень », затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6 ) і в даному випадку, не виключена можливість перебування його в опосередкованому зв`язку з настанням смерті потерпілого - розвиток механічної асфіксії міг сприяти більш швидкому розвитку шоку і відповідно більш швидкому - настанню смерті.
Виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця і 4-х смугастих подряпин на його тлі в проекції правого-ключичного зчленування, 2-х подряпин проекції лівого грудно-ключичного зчленування, які утворилися прижиттєво від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею в межах контакту, не виключено, нігтів пальців рук людини та тілесні ушкодження у вигляді синців і саден на кінцівках які утворилися незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударах об такий (такі) мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, і в даному випадку в прямому причинно-наслідковому зв`язку та в будь-якому зв`язку з настанням смерті не перебувають.
Смерть ОСОБА_11 наступила від сумісної тупої травми голови і тулубу у вигляді численних синців і саден на обличчі, голові, грудній клітині, багатоуламкового перелому кісток носа, переломів ребер, крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку, розриву печінки, з послідуючим розвитком шоку, що є безпосередньою причиною смерті.
27.06.2017 року, приблизно о 22:00 години, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , з яким ОСОБА_8 мав конфліктні стосунки, направились до домоволодіння потерпілого за адресою: АДРЕСА_3 .
Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, ОСОБА_8 в цей же день, тобто 27.06.2017 року близько 22:05 години, зайшовши до вищевказаного будинку, одразу кулаками обох рук умисно наніс не менш п`яти ударів по обличчю та в область голови ОСОБА_11 від яких останній присів на диван та продовжуючи свій злочинний умисел кулаком правої руки умисно наніс по декілька ударів в область черевної порожнини та грудної клітини потерпілого.
Слідуючи спільному злочинному умислу ОСОБА_8 відійшов від потерпілого, надав таким чином можливість ОСОБА_7 продовжити спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , котрий одразу кулаками обох рук умисно наніс не менш десяти ударів в область голови та тулубу останнього. Після чого в ході обопільної боротьби, ОСОБА_7 піднімаючи ОСОБА_11 за комір футболки, край якого стиснувся навколо шиї створивши смугу, потім разом з ОСОБА_8 посадили потерпілого на диван та обидва пішли з будинку.
27.06.2017 року, приблизно о 23.00 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходились в парку Шевченка, розташованому неподалік вул. Бабушкіна в м. Марганець Дніпропетровської області, де зустріли потерпілого ОСОБА_11 , та на виконання свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ОСОБА_8 умисно наніс не менш двох ударів в область тулуба ОСОБА_11 , та в той же час ОСОБА_7 умисно наніс не менш двох ударів в область грудної клітини ОСОБА_11 , після чого потерпілий залишився на місці події, а вони пішли.
Внаслідок спільних умисних, протиправних дій ОСОБА_12 та ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_11 від отриманих травм помер на території парку Шевченка, розташованому неподалік вул. Бабушкіна в м. Марганець.
У ОСОБА_11 виявлені ушкодження у вигляді сумісної тупої травми голови та тулубу, а саме - синці в обох, параорбітальних областях, на лівій вушній раковині, саден в області- перенісся, на спинці носа, на підборідді посередині, в лівій виличній області (кількістю 6), в правій виличній області, в правій скроневій області, в правій лобно-скроневій області, численних саден на правій бічній поверхні грудної клітки і на спині; свіжі, прижиттєві крововиливи у м`яких покривних тканинах голови лобно-скроневих ділянок справа та зліва у лобно-скроневих ділянках, багатоосколковий перелом кісток носа, великовогнищеві субарахноїдальні крововиливи в області скроневої частки лівої півкулі головного мозку, розповсюджені (дифузні) субарахноїдальні крововиливи в області скроневої частки правої півкулі головного мозку, крапкові крововиливи в товщі речовини головного мозку; неповний прямий перелом грудини, повні прямі переломи нижніх ребер по біляхребтовій лінії праворуч і по лопатковій лінії ліворуч - без ушкодження пристінкової плеври, повні непрямі переломи посередньо-ключічній лінії праворуч, по середньо-паховій лінії ліворуч, по середньо-паховій лінії праворуч по передньо-паховій лінії ліворуч, розрив правої частки печінки, гемоперитонеум (рідка кров з в черевній порожнині). Ознаки шоку: нерівномірне кровонаповнення судин внутрішніх органів, плями Мінакова під ендокардом лівого шлуночка серця, які утворилися прижиттєво, незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) та при ударах об такий (такі) та в даному випадку розглядаються у своїй сукупності як сумісна тупа травма голови та тулубу і за ознакою небезпеки для життя відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень (на підставі п.2.1.3.в,л,о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень », затверджених Наказом; МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6), які призвели до настання смерті та тілесні ушкодження у вигляді смуги тиснення (странгуляційної борозди) на шиї, яке утворилося прижиттєво незадовго до настання смерті від тиснутої дії напівжорсткого предмету смугастої форми з відносно обмеженою контактуючою поверхнею, що призвело до стискання органів шиї з розвитком механічної асфіксії та за ознакою небезпеки для життя відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень (на підставі п.2.1.3.в,л,о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень », затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6 ) і в даному випадку, не виключена можливість перебування його в опосередкованому зв`язку з настанням смерті потерпілого - розвиток механічної асфіксії міг сприяти більш швидкому розвитку шоку і відповідно більш швидкому настанню смерті.

Виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця і 4-х смугастих подряпин на його тлі в проекції правого-ключичного зчленування,2-х подряпин в проекції лівого грудно-ключичного зчленування, які утворилися прижиттєво від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею в; межах контакту, не виключено, нігтів пальців рук людини та тілесні ушкодження у вигляді синців і саден на кінцівках які утворилися незадовго до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударах об такий (такі) мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, і в даному випадку в прямому причинно-наслідковому зв`язку та в будь-якому зв`язку з настанням смерті не перебувають.
Смерть ОСОБА_11 наступила від сумісної тупої травми голови і тулубу у вигляді численних синців і саден на обличчі, голові, грудній клітині, багатоуламкового перелому кісток носа, переломів ребер, крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку, розриву печінки, з послідуючим розвитком шоку, що є безпосередньою причиною смерті.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтоване та не відповідає нормам матеріального та процесуального права, оскільки судом не досліджені всі обставини справи.
Обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги покази свідків, які доводять його непричетність до злочину.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати як такий, що невідповідає фактичним обставинам кримінального провадження, та ухвалити виправдувальний вирок, яким звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.
Так, захисник зазначає, що суд безпідставно визнав показання свідків ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , такими що надані «... з почуття помилкового товариства..що ... спростовуються сукупністю вище викладених доказів...», але не уточнив, які конкретно докази спростовують покази свідків.
Крім того, вирок суду заснований тільки на показах ОСОБА_7 , і його вина іншими доказами не доведена судом, що суперечить діючому законодавству, відповідно до якого визнання своєї вини може бути доказом тільки у сукупності з іншими доказами, встановленими в ході судового розгляду справи.
Також досудовим розслідуванням взагалі не встановлено, які тілесні ушкодження одержав потерпілий в приміщенні свого будинку, і не дана правова оцінка цим ушкодженням.
Разом з тим, ні один зі свідків не підтвердив той факт, що обвинувачені в ніч з 27 червня на 28 червня 2017 року були на території парку Шевченко або направлялися туди.
Також, досудовим розслідуванням не встановлено: коли та яким чином потерпілий опинився в парку Шевченко, та коли та яким чином обвинувачені опинилися в парку ОСОБА_15 в один час з потерпілим.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що у вироку суд першої інстанції не дав належної оцінки та не відобразив у вироку суду про оглянуті в судовому засіданні відеозаписи слідчих дій, які були проведені слідчим Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП, де ОСОБА_8 пояснював дії невинності спрямовані на його підозру та обвинувачення, під час яких не було роз`яснено права понятим.
Крім того, матеріалами провадження встановлено, що суд першої інстанції судові засідання провів без участі потерпілого, належним чином не повідомленого про час та дату слухання справи, чим позбавив його можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 56 КПК України.
Захисник зазначає, що як вбачається з оскаржуваного вироку, суд посилався на процесуальні і рішення, прийняті під час досудового розслідування, зокрема постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань та повідомлення про підозру та інші, проте не вказав яке саме доказове значення вони мають. /
Крім того, як вбачається з пояснень ОСОБА_8 , наданих під час судового розгляду, останній не визнав, зокрема, обставину нанесення тілесних пошкоджень в парку, вказавши на те, що в цей час був з свідками захисту та нікуди не відлучався. Однак, ці обставини залишились не перевіреними під час судового розгляду, що вказує на його неповноту.
Також захисник вказує на те, що не було з`ясовано судом, чи застосовувались до обвинувачених недозволені методи слідства, оскільки з наданих під час судового розгляду ОСОБА_8 та ОСОБА_7 пояснень вбачається, що на них чинили психологічний тиск, проте належної перевірки цих обставин здійснено не було.
Разом з тим, обвинуваченому безпідставно відмовлено у допиті свідків.
Також захисник зазначає, що не відповідають вимогам ст. 104 КПК України і протоколи слідчого експерименту.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги захисника та просили її задовольнити в повному обсязі з підстав наведених у ній.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник підтримали вимоги апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, просили їх задовольнити в повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Проте, суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог процесуального закону при розгляді зазначеного провадження, з огляду на наступне.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що захисник ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі, крім інших доводів, вказує на те, що з наданих під час судового розгляду пояснень обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вбачається, що на них чинили психологічний тиск, проте належної перевірки цих обставин судом першої інстанції здійснено не було.
Як вбачається з матеріалів провадження, в судовому засіданні 20 червня 2018 року обвинувачений ОСОБА_7 під час його допиту судом першої інстанції вказав на те, що на нього здійснювався психологічний тиск з боку працівників поліції, внаслідок чого останній під психічним впливом надав зізнавальні показання (т. 2 а.с. 66-69).
Крім того, під час судових засідань в суді апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 також зазначав про тиск з боку працівників поліції щодо взяття на себе вини за інкримінований йому злочин, що підтверджується журналами судових засідань від 02 вересня 2019 року (т. 2 а.с. 194-196), 28 квітня 2021 року (т. 3 а.с. 157-158).
Разом з тим, з журналу судового засідання від 04 березня 2021 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції вказав про неправомірні дії працівників поліції, а саме про те, що з боку працівників поліції здійснювався моральний тиск (т. 3 а.с. 120-121).
Однак, суд першої інстанції в порушення вимог кримінального процесуального закону залишив поза увагою пояснення обвинувачених про застосування до них незаконних методів ведення досудового розслідування, без проведення належної перевірки таких доводів шляхом з`ясування у ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обставин щодо застосування незаконних методів, відомостей про звернення із відповідною заявою про вчинення злочину, щодо наявності офіційного розслідування уповноваженим органом, щодо результатів такого розслідування тощо.
Перевірка доводів щодо незаконних методів ведення слідства має суттєве значення і формальний підхід до перевірки таких тверджень є неприпустимим у контексті положень ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також усталеної практики Європейського суду з прав людини.
Виходячи зі змісту статті 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки, а тим більше обґрунтовувати ними свої рішення.
Згідно з практикою Європейського суду допустимість як доказів свідчень, отриманих за допомогою катувань, з метою встановлення відповідних фактів у кримінальному провадженні зводить нанівець саму суть права обвинуваченого не свідчити проти себе та призводить до несправедливості кримінального провадження в цілому.
Забезпечення перевірки застосування недозволених методів шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень прав людини, гарантованих статтями 27, 28 Конституції України, є обов`язковим, що не було дотримано судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.
При цьому, в оскарженому вироку судом першої інстанції взагалі не надано оцінки таким твердженням обвинувачених, зокрема і з точки зору збирання доказів органом досудового розслідування та їх допустимості, тобто чи були отримані якісь докази в результаті можливого застосування незаконних методів ведення досудового розслідування та яке вони мають значення до предмета доказування та для справедливого судового розгляду.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 вересня 2019 року було скасовано вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
Так, суд апеляційної інстанції зазначав, що у даному кримінальному провадженні доводи ОСОБА_7 про застосування до нього недозволених заходів психологічного тиску не було перевірено, процесуальне рішення відповідного органу прокуратури не прийнято, тобто, заява підозрюваного про недозволені заходи не знайшла свого належного законного розв`язання, а протоколи слідчих експериментів за участю обвинуваченого є лише одним із доказів, які були досліджені й оцінені судом першої інстанції в їх сукупності.
Однак, вищезазначені висновки суду апеляційної інстанції не було враховано судом першої інстанції, що і перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Апеляційний суд вважає, що вказані порушення, допущені судом першої інстанції, є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, і відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є підставами для скасування судового рішення.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню у зв`язку з невідповідністю його вимогам ст. 370 КПК України з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно усунути зазначені порушення, повно й всебічно з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону провести розгляд з дотриманням прав учасників провадження, з урахуванням інших доводів апеляційних скарг, а також слід дати належну правову оцінку усім доказам у справі з огляду на їх достовірність, допустимість та достатність з дотриманням вимог статей 370, 374 КПК України, ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, в залежності від встановленого, постановити законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 415 КПК України, відповідно до яких, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, колегія суддів не входить в обговорення питань щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вказаному кримінальному правопорушенні, правильності кваліфікації дій обвинувачених тощо, оскільки ці обставини підлягають перевірці під час нового судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 березня 2021 року щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 121 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4