Житомирський апеляційний суд
Справа №279/6103/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року. Житомирський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 липня 2020 року у кримінальному провадженні №0001672 за ч. 2 ст. 186 КК України щодо ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Коростені Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого 18.10.2018 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст. ст. 185 ч. 2, 75, 76 КК України на 2 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 2 роки, -
в с т а н о в и в:

Вказаним вироком Залізка засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду від 18.10.2018 та остаточно призначено Залізку покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
Початок строку відбуття покарання вирішено обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.
Вирішено долю речових доказів.
Згідно вироку, о 15 годині 26 жовтня 2018 року поблизу магазину «Продукти» по вул. Базарна Площа, 4-а в м. Коростені Житомирської області Залізко за попередньою змовою із ОСОБА_9 , кримінальне провадження щодо якого закрито 21.01.2020 у зв`язку зі смертю, повторно, відкрито шляхом ривка заволодів чужим майном ОСОБА_10 - мобільним телефоном марки «Вlackview A7» з сім-карткою мобільного оператора зв`язку ТОВ «Лайфселл» на загальну суму 1849 гривень.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить скасувати вирок в частині призначення покарання та призначити Залізку покарання із застосуванням ст. 70 КК України, виключивши складання покарань на підставі ст. 71 КК України. Твердить про неправильне застосування судом ст. 71 КК України та неврахування правової позиції у постанові Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №461/604/18.

Заслухавши доводи прокурора в заперечення апеляційної скарги, міркування обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно положень ч. 4 ст. 70 КК України (призначення покарання за сукупністю злочинів), за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України (призначення покарання за сукупністю вироків), якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У постанові від 18.06.2019 у справі № 461/604/18 (провадження № 51-8405км18) колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду прийшла до висновку про те, що якщо новий злочин вчинено після постановлення вироку, але до набрання цим вироком законної сили, правила складання покарань, передбачені ст. 71 КК, не можуть бути застосовані.

Разом з тим, згідно правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 766/39/17 (провадження № 51-8867кмо18), визначення законодавцем більш суворих правил призначення основного покарання за сукупністю вироків, ніж за сукупністю злочинів, обумовлено саме фактом вчинення нового злочину (злочинів) після постановлення попереднього вироку, тобто після того, як цю особу вже було засуджено за інший злочин (інші злочини), але вона не зробила висновків зі своєї попередньої протиправної поведінки та факту її засудження, а навпаки, продовжила злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягання виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком. Тому суди, призначаючи остаточне покарання, повинні застосовувати правила, передбачені ст. 71 КК, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини вказаного у вироку злочину та кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України є обґрунтованими та не оспорюються в апеляційному порядку.

З матеріалів справи видно, що на час постановлення вироку у даній справі набрав законної сили вирок Коростенського міськрайонного суду від 18.10.2018., яким ОСОБА_12 було засуджено за ст. ст. 185 ч. 2, 75, 76 КК України на 2 роки позбавлення волі з випробуванням на 2 роки.
Не зважаючи на це, після постановлення даного вироку, 26.10.2018 ОСОБА_12 вчинив новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
За таких обставин суд першої інстанції правильно застосував ст. 71 КК України та призначив остаточне покарання ОСОБА_12 за сукупністю вироків, оскільки обвинувачений вчинив новий злочин після постановлення попереднього вироку.
Така правова позиція повністю відповідає вищевказаним положенням Закону України про кримінальну відповідальність та правовій позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 766/39/17, якою було враховано та не підтримано правовий висновок колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 18.06.2019 у справі № 461/604/18.
Тому доводи апеляційної скарги захисника про неправильне застосування судом першої інстанції ст. 71 КК України при призначенні остаточного покарання ОСОБА_12 є необґрунтованими.

Призначене Залізку покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України відповідає вимогам ст. 65 цього Кодексу, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових злочинів.

Підстав для зміни чи скасування вироку, що є законним та обґрунтованим, не має.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 липня 2020 року щодо ОСОБА_8 , без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного Кримінального суду Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня ухвалення.

Судді: