Справа № 445/593/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1135/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 445/593/19 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за п.13 ч. 2 ст. 115 КК України,
з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника - адвоката ОСОБА_9 на вирок Буського районного суду Львівської області від 21 вересня 2020 року,
в с т а н о в и л а :

Вироком Буського районного суду Львівської області від 21 вересня 2020 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі. Скасовано арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді Золочівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2018 року. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.
Згідно з вироком, ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, зокрема вироком Золочівського районного суду Львівської області від 03.08.2005 за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі, повторно, 23.11.2018 в період часу з 21 до 22 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, спрямованим на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті останнього та бажаючи їх настання, в ході конфлікту з ОСОБА_11 , раптово виниклого з мотивів особистих неприязних відносин, використовуючи дерев`яну табуретку, яку ОСОБА_5 взяв у приміщенні вказаного будинку, наніс ОСОБА_11 нею множинні удари в ділянку голови, обличчя та кінцівок і множинні удари кулаками та взутими ногами в ділянку голови, обличчя, тулуба, кінцівок, чим спричинив наступні тілесні ушкодження: черепно-лицева травма - відкриті переломи правої виличної кістки, відкритий перелом верхньої щелепи справа, переломи кісток носа, 2 рани в правій навколо орбітальній ділянці голови, 4 рани в ділянці правої носо-губної складки, 6 саден на носі, чисельні садна в правій щічній ділянці, 3 садна на верхній губі, 4 рани на верхній губі, крововиливи на верхній і нижній губі, 2 рани на нижній губі, синець на повіках правого ока, садно на верхній повіці лівого ока, 2 синця на підборідді, чисельні садна на підборідді, крововилив в білкову оболонку правого ока, крововиливи в сполучні оболонки повік правого ока; закрита травма грудей чисельні двобічні, по декількох анатомічних лініях переломи ребер, місцями з пошкодженням пристінкової плеври, з крововиливами в плевральні порожнини та тканину легень, синці в ділянці грудної клітки; перелом 2-ї п`ясної кістки правої кисті; 5 ран в лобній ділянці голови, рана в лівій лобно-тім`яній ділянці голови, рана в правій тім`яній ділянці голови, рана в тім`яно-потиличній ділянці голови, 2 рани в потиличній ділянці голови; садно в лівій лобно-тім`яній ділянці, синець на правій вушній раковині, садно в правій завушній ділянці; синець в ділянці правого плечового суглобу, 2 синця на правому плечі, синець і садно в ділянці правого ліктьового суглобу, 2 синця на правій кисті, рана і садно на правій кисті, садно на лівій кисті, синець на лівій кисті, синець і 2 садна на лівому передпліччі, садно на правій гомілці. При цьому, згідно з висновком експерта № 88/2018 від 24.12.2018, внаслідок тупої поєднаної черепно-лицевої травми та травми грудної клітки, яка супроводжувалась переломами кісток лицевого черепа, ранами, саднами, синцями на обличчі, попаданням крові в дихальні шляхи, чисельними двобічними переломами ребер з крововиливами в плевральні порожнини, та призвела до розвитку гострої дихальної недостатності, ОСОБА_11 помер у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
На вирок суду обвинувачений обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Захисник адвокат ОСОБА_9 просить змінити вирок Буського районного суду від 21 вересня 2020 року та призначити мінімальне покарання, передбачене ч. 2 ст. 115 КК України.

На думку захисника, вирок суду є надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що суд не прийняв до уваги обставини, які пом`якшують покарання. Зокрема, у скарзі вказується на факт щирого каяття, який підтверджується тим, що обвинувачений після вчинення ним злочину надавав потерпілому медичну допомогу, а в судовому засіданні визнав свою вину. Захисник зазначає, що суд мав можливість призначити менш суворе покарання, проте судом не були враховані обставини, що може свідчити про упередженість колегії суддів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить замінити захисника ОСОБА_9 .

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що захисник під час судового засідання не вказав на ряд обставин, які б, на думку ОСОБА_5 , суттєво пом`якшили вирок суду. Обвинувачений вважає, що адвокат не надав йому належний захист, а тому просить про його заміну.

У суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що вину у вчиненому він визнає частково, оскільки не мав умислу на вбивство потерпілого. А тому не погоджується з кваліфікацією інкримінованого йому злочину. Щодо покарання вважає, що судом не враховано, що він нікуди не тікав, дочекався швидкої допомоги, а також те, що потерпіла не має до нього претензій.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який заперечив свою вину у вчиненні умисного вбивства та підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу свого захисника, захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та скаргу обвинуваченого, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи й дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, щоапеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_9 слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч. 2 ст. 115 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч. 2 ст. 115 КК України, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні суду першої інстанції доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, а саме: показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 , який свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.13, ч. 2 ст. 115 КК України, визнав частково; зокрема зазначив, що дійсно 23.11.2018 в період з 21.00 год. до 22 год. розпивав алкогольні напої з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . В ході розпивання горілки ОСОБА_14 згадав про конфлікт, який виник між ним біля магазину, та почав з`ясовувати причину, чому він його вдарив. Після словесної перепалки з потерпілим, потерпілий накинувся на нього і почав його душити. Як відбувались подальші події він не пригадує, бо він втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то побачив, що ОСОБА_15 нерухомо лежить на підлозі; показаннями потерпілої ОСОБА_16 , наданими нею у суді першої інстанції, згідно з якими вона пояснила, що є сестрою потерпілого ОСОБА_17 . Про смерть брата довідалася наступного дня після події. Зазначила, що ОСОБА_14 хворів на епілепсію та отримував пенсію по інвалідності. За характером був добрий та не конфліктний. Зловживав алкогольними напоями; а також показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , наданими у судовому засіданні першої інстанції.
Крім того експерт ОСОБА_20 , допитаний у суді першої інстанції, підтримав свій висновок та повідомив суду, що під час огляду місця події, який відбувався після вчиненого злочину, брав участь як спеціаліст. Зазначав, що на тілі потерпілого було виявлено множинні тілесні ушкодженя, які були нанесені тупими предметами, а саме удари наносилися рукам, ногами у взутті, дерев`яними предметами, не виключається, що і табуреткою. Послідовність нанесення ударів потерпілому встановити неможливо, бо їх було багато (більше 20).
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 24.11.2018; висновком експерта №88/2018 від 24.12.2018; висновком експерта №4228/2018-т від 05.12.2018, із якого вбачається те, що при судово-токсикологічній експертизі крові і сечі з трупа ОСОБА_11 виявлено етиловий спирт в кількості: в крові - 2,21‰, в сечі - 2,09 ‰; висновком експерта №1635/2018-ім від 04.01.2019; висновком експерта №357м/2019ц від 14.01.2019; висновком експерта №356/2018ц від 29.12.2018; висновком експерта №1626/2018-ім від 28.12.2018; висновком експерта №220/2018-мк від 20.12.2018; висновком експерта №2696/2018 від 22.12.2018; висновком експерта №4/1648 від 30.01.2019; висновком експерта №130/2018 від 26.11.2018; актом медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за №439 від 24.11.2018, із якого вбачається те, що при обстеженні обвинуваченого ОСОБА_5 у Золочівській ЦРЛ було встановлено перебування його у стані алкогольного сп`яніння без тілесних ушкоджень (результат 1,76‰).
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення доводиться також протоколом проведення слідчого експерименту від 27.11.2018 року та долученим до нього відеозаписом, за участю свідка ОСОБА_21 , де останній детально розповів, про подію, яка мала місце 23.11.2018 близько 21:30 год. у нього вдома. Зокрема, що під час розпивання алкогольних напоїв, які ОСОБА_5 та ОСОБА_11 принесли до нього, ОСОБА_5 почав безпідставно чіплятись та в подальшому наносити удари по голові та тілу ОСОБА_11 . Після цього обвинувачений повалив на підлогу потерпілого та почав його копати ногами та стрибати по ньому, на що свідок ОСОБА_21 зробив зауваження обвинуваченому, однак останній взяв шухляду розміром - 15х8 см., нанісши нею удар свідку по голові, внаслідок чого останній схопився за голову і відійшов в сторону, але бачив як ОСОБА_5 продовжував наносити удари ОСОБА_11 , зокрема, він перетягнув потерпілого на диван, кинувши згодом його на підлогу, після чого ОСОБА_11 хрипів та почав важко дихати. Після цього ОСОБА_5 дерев`яною табуреткою наніс ще один удар потерпілому по голові, після чого останній перестав дихати. Після цього свідок вийшов на вулицю, а повернувшись через 5 хвилин, побачив, що в кімнаті вже нікого не було, а перейшовши на кухню, він побачив, що на підлозі лежить бездиханне тіло ОСОБА_11 , без ознак життя, тоді свідок пішов до сусідки викликати поліцію та медиків. Коли ОСОБА_21 повертався від сусідки, то зустрів на вулиці ОСОБА_5 та ОСОБА_22 , де на запитання останнього, що сталося з ОСОБА_11 , свідок відповів, що ОСОБА_5 вбив ОСОБА_23 .
На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції належним чином перевірив усі докази по справі, взявши до уваги їх як правдиві та такі, що відповідають дійсним обставинам справи, є послідовними і такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами та надав належну оцінку усім зібраним та перевіреним по справі об`єктивним доказам, які з достовірністю стверджують вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч. 2 ст. 115 КК України.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 у суді апеляційної інстанції про те, що він перебував у стані сильного душевного хвилювання та не міг себе контролювати спростовуються висновком судово-психіатричної експертизи №3 від 15.01.2019, згідно з яким ОСОБА_5 у період інкримінованих дій хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, за своїм психічним станом міг усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та передбачати їх наслідки. Крім того, ОСОБА_5 на момент інкримінованих йому дій у стані фізіологічного афекту не перебував, не перебував він також в іншому емоційному стані, який міг би суттєво вплинути на його свідомість та діяльність.
Призначаючи покарання, суд у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорії особливо тяжких, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, зокрема, вироком Золочівського районного суду Львівської області від 03 серпня 2005 року, згідно з яким ОСОБА_5 було засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі; ОСОБА_5 , будучи звільненим умовно-достроково, належних висновків для себе не зробив та вчинив аналогічний злочин за схожих обставин; посередню характеристику за місцем проживання, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, перебування у стані алкогольного сп`яніння, як обтяжуючу обставину, дійшов вірного висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у виді 15 років позбавлення волі, яке призначене в межах санкції ч. 2 ст. 115 КК України.

Покликання захисника в апеляційній скарзі про те, що судом безпідставно не враховано щире каяття як пом`якшуючу покарання обставину апеляційний суд до уваги не бере, оскільки така пом`якшуюча обставина не знайшла свого підтвердження.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений щиро розкаявся. Крім того, поведінка обвинуваченого під час розгляду справи не вказувала на те, що обвинувачений шкодує про вчинене, а часткове визнання вини і посилання на втрату свідомості та пам`яті під час вчинення вбивства додатково свідчать про відсутність розкаяння.
Покарання, призначене місцевим судом ОСОБА_5 відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи наведене, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_9 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Буського районного суду Львівської області від 21 вересня 2020 рокущодо ОСОБА_5 за п.13 ч. 2 ст. 115 КК України залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_9 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3