Справа № 635/6166/20
Провадження №1-кп/635/721/2021
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року сел.Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003040 від 25.07.2014, №0001504 від 17.07.2017, № 0000617 від 18.04.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Васищеве Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.297 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В середині червня 2014 року приблизно о 14 годині, більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено, неповнолітній ОСОБА_3 , діючи разом з неповнолітньою особою, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність, та матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, направились на цвинтар, розташований поблизу вул.Орєшкова в с.Васищеве Харківського району Харківської області, де, знаходячись біля могил, в яких поховані родичі потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , побачили металеву огорожу. Продовжуючи свої дії ОСОБА_3 та особа, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, почали руйнувати зазначену огорожу, розбивши секції огорожі на фрагменти: 2 секції з чорного металу довжиною 90 см, висотою 60 см, та 15 секцій з чавуну довжиною 90 см, висотою 60 см, вартість яких складає 240 гривень та 6000 гривень відповідно. В подальшому ОСОБА_3 та особа, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, за три рази за допомогою тачки вивезли вищезазначене майно з місця вчинення злочину, розпорядившись майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 6240 гривень.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує в межах пред`явленого обвинувачення за ч.3 ст.297 КК України як незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинене з корисливих мотивів.

Крім цього, в кінці червня 2014 року в денний час доби, більш точної дати під час досудового розслідування не встановлено, неповнолітній ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, прийшов до могил, в яких поховані родичі потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , розташованих на цвинтарі поблизу АДРЕСА_2 , де розхитав та витягнув 15 вкопаних в землю забетонованих чавунних стовпчиків кріплення огорожі, висотою 60 см, діаметром 6 см, вартість яких складає 900 гривень. В подальшому ОСОБА_3 , заволодівши зазначеним майном, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст.297 КК України як незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинене повторно, з корисливих мотивів.

Крім того, 17 липня 2017 року приблизно о 04 годині ОСОБА_3 , проходячи біля приміщення № 69 магазину «Продукти» по АДРЕСА_2 , побачив біля стіни вказаного магазину металеву плиту, яка була покладена для вимощення будівлі. Після чого у нього раптово виник умисел на таємне викрадення зазначеної плити, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 шляхом вільного доступу, таємно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи протиправно, умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, використовуючи металеву тачку, викрав вищевказану металеву плиту розміром 1х0,43 см, товщиною металу 5,5 см, вагою 112,2 кг, яка належить ОСОБА_10 , вартістю 336,60 гривень. Після чого ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, звернувши майно на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 336,60 гривень.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.

Крім того, 17 квітня 2019 року приблизно о 15 годині ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , який засуджений вироком Харківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2020 року, маючи спільний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи повторно та з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за їх діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, підійшли до території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_12 , після чого шляхом вільного доступу демонтували та таємно викрали належні потерпілому ОСОБА_12 дві металеві труби довжиною 2,5 м та діаметром 0,1 м кожна, вартістю 547,50 гривень. Після чого, заволодівши зазначеним майном, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_11 , який засуджений вироком Харківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2020 року, з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 547,50 гривень.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, щиро розкаявся та пояснив про обставини вчинення кримінальних правопорушень за обставин, викладених вище у даному вироку. Так ОСОБА_3 пояснив, що в середині червня 2014 року він разом зі своїм знайомим, з корисливих мотивів таємно з цвинтаря, розташованого поблизу АДРЕСА_2 , з могил демонтували та викрали фрагменти металевої огорожі могил в кількості, як зазначено в обвинувальному акті, яку вивезли з цвинтаря за допомогою тачки за три рази. Також наприкінці червня 2014 року він знову прийшов до зазначених могил, де демонтував та викрав 15 вкопаних в землю чавунних стовпчиків кріплення огорожі. 17 липня 2017 року приблизно о 04 годині ОСОБА_3 таємно викрав металеву плиту біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по вул. Орєшкова в с.Васищеве Харківського району Харківської області за обставин, викладених в обвинувальному акті. 17 квітня 2019 року приблизно о 15 годині ОСОБА_3 разом зі своїм знайомим ОСОБА_11 біля домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу демонтували та викрали дві металеві труби. Викрадене майно ОСОБА_3 здавав на металобрухт, оскільки йому необхідні були гроші на власні потреби.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.297 КК України в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в повному обсязі обвинувачення та відвертому визнанні своєї провини, осуду своїх дій.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в повному обсязі обвинувачення, визнанні цивільного позову про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі, відвертому визнанні своєї провини та осуду своїх дій.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що злочин, передбачений ч.3 ст.297 КК України, він вчинив в період іспитового строку за вироком Харківського районного суду Харківської області від 02 вересня 2014 року, не працює, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується з негативного боку як особа, на поведінку якої від мешканців селища неодноразово надходили усні скарги, виховувався в неповній сім`ї, батько участі у вихованні не приймав, за місцем навчання в Васищевській загальноосвітній школі Харківської районної ради Харківської області характеризувався з негативного боку, як учень з дуже низькими розумовими здібностями, який інтересу до навчання не проявляв, був схильний до брехні та крадіжок, мав пагубні звички.

Як вбачається із досудової доповіді, складеної уповноваженою особою органу пробації 02.08.2019, ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення середній, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливо у винятковому порядку.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до положень ст.12 КК України, відносяться до проступків, нетяжких та тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, та вважає, що виправлення обвинуваченого можливе тільки в умовах позбавлення волі, а тому покарання, необхідне і достатнє для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, що відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, йому належить призначити у межах, установлених у санкції статті особливої частини КК України за сукупністю злочинів відповідно до ч.1 ст.70, ч.1 ст.72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі.

Враховуючи кількість епізодів вчинених кримінальних правопорушень, а також ту обставину, що обвинувачений вчиняв нові кримінальні правопорушення після направлення до суду обвинувальних актів, що свідчить про стійку тенденцію обвинуваченого до вчинення злочинів, підстав для призначення покарання обвинуваченому з застосуванням ст.75 КК України, ст.69 КК України суд не вбачає.

При призначенні обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, суд керується положеннями ст..5 КК України. Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Відповідно до частини четвертої зазначеної статті закону, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018, яким санкція частини 1 ст.185 КК України викладена в наступній редакції «карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».

Санкція частини 1 ст.185 КК України в редакції, чинній до 01.07.2020, передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, санкція ч. 1 ст.185 КК України в редакції Закону від 22.11.2018 передбачає більш м`який вид покарання, ніж позбавлення волі.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України в період часу до 01 липня 2020 року, отже, до обвинуваченого має бути застосована санкція ч.1 ст.185 КК України в редакції закону від 22.11.2018, яка є чинною на цей час.

ОСОБА_3 02 вересня 2013 року засуджений вироком Харківського районного суду Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст.ст.75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22 вересня 2014 року ОСОБА_3 звільнений від призначеного за вищезазначеним вироком покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку, ухвала набрала законної сили та не була скасована в установленому законом порядку. Отже, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_3 звільнений від призначеного за вироком Харківського районного суду Харківської області від 02 вересня 2013 року покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку, відсутні підстави для врахування вищезазначеного вироку та призначення покарання відповідно до вимог ст.71 КК України за сукупністю вироків.

Крім того, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції закону №838-VІІІ від 26 листопада 2015 року, у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання з 13 травня 2019 року відповідно до ухвали Харківського районного суду Харківської області від 13 травня 2019 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування завданої злочином моральної шкоди в сумі 7000 гривень підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки повністю визнається обвинуваченим, при цьому суд керується ст. 23 ЦК України та виходить з принципів розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів по кримінальному провадженню, що документально підтверджені та складають загальну суму 2124 гривні, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.297 КК України та призначити покарання:

-за ч.1 ст.185 КК України у виді шести місяців арешту,

-за ч.2 ст.185 КК України - у виді двох років позбавлення волі,

-за ч.3 ст.297 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70, ч.1 ст. 72 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання - з 13 травня 2019 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 13 травня 2019 року по день набрання вироком законнної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити раніше обраний у виді тримання під вартою до фактичного відбуття покарання за даним вироком, звільнивши його з-під варти після фактичного відбуття покарання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 7000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експертів в розмірі 2124 гривні.

Речові докази - чотири фрагменти з чавунного металу (перший фрагмент розміром 5,7х1,2х2 см, другий фрагмент - 4,7х1,3х1,4 см, третій фрагмент 11,5 см у довжину, четвертий фрагмент 4,7х1,3х2 см, - після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю ОСОБА_6 .

Речовий доказ - металеву плиту розміром 1х0,43 см, товщиною 5,5 см, - після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю ОСОБА_10 .

Речовий доказ металеву тачку виконану з каркасу металевих труб, яка знаходиться на зберіганні у ОСОБА_3 , - після набрання вироком законної сили знищити.

Речові докази 6 металевих труб, - після набрання вироком законної сили повернути законному володільцю ОСОБА_12 .

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1