04.08.2021 Єдиний унікальний № 371/1180/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 серпня 2021 року м. Миронівка

ЄУН 371/1180/20

Провадження № 1-кп/371/36/21

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю :

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000046, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 6 липня 2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Крохмальці Решетилівського району Полтавської області, має повну загальну середню освіту, пенсіонер, одружений, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за ст. 125 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Встановлені обставини кримінального правопорушення
За встановленими обставинами кримінального правопорушення, 5 жовтня 2020 близько 12 години ОСОБА_6 прийшов до місця проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_1 . На території вказаного домоволодіння між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 зчинилася сварка, в ході якої у обвинуваченого виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Цього ж дня, близько 12 години 25 хвилин, перебуваючи поряд з домоволодінням, що по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклої особистої неприязні, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , з метою заподіяння шкоди його здоров`ю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, ОСОБА_4 дерев`яною палицею довжиною 134, 5 см, яку тримав обома руками, наніс один удар по голові ОСОБА_6 .

Згідно з висновком судово-медичного експерта № 36 від 09 листопада 2020 року ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: невеликого розміру лінійної рани забійного характеру та садна невизначеної форми в передньо-верхньому відділі правої скроневої ділянки голови, вогнищевого забою м`яких покривів голови легкого ступеня в лобно-тім`яно-скроневій ділянці справа. Ушкодження у вигляді рани відноситься до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я. Окремо взяті інші наявні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Позиції учасників судового провадження
Фактичні обставини кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив, визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, на підтвердження встановлених в ході досудового розслідування обставин надав показання.

Прокурор та захисник відмовилися від проголошення вступної промови, не заперечили встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Потерпілий не заперечив встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Повне визнання обвинуваченим вини, не заперечення фактичних обставин кримінального правопорушення та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, правових наслідків розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин, стали передумовами здійснення розгляду провадження в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України.

Роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, з`ясувавши їх думку про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, та здійснив судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ст. 349 ч. 3 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Суд з`ясував правильне розуміння учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального правопорушення в апеляційному порядку.

З показань обвинуваченого слідує наступне.

Їхні земельні ділянки з потерпілим ОСОБА_6 є суміжними та неогородженими одна від одної. Останнім часом у нього з сусідом склалися неприязні відносини з приводу того, що його домашня птиця заходить до неогородженої території сусіднього домоволодіння. 5 жовтня 2020 року, близько 12 години, ОСОБА_6 , що проживає по сусідству, черговий раз прийшов до місця його проживання по АДРЕСА_1 , з метою вчинення сварки з вказаного приводу. В ході сварки, він палицею, на яку опирався, наніс один удар останньому по голові, чим спричинив тілесні ушкодження. У вчиненому щиро кається.

Допит обвинуваченого здійснено відповідно до правил ст. 351 КПК України.

Мотиви суду
Обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідуванням кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, з його показань суд дійшов висновку про визнання ним всіх обставин, які встановлені досудовим розслідуванням, підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися, тому суд вважає викладені фактичні обставини справи достовірними і такими, що не потребують дослідження в судовому засіданні.

Пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце, це діяння полягає у заподіянні потерпілому ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та містить склад кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України.

Обвинувачений є винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене.

Під час розгляду кримінального провадження, судом не встановлено обставин, які, у відповідності до ст.ст. 36 - 43 КК України, виключають кримінальну протиправність діяння обвинуваченого, а також підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, передбачених ст.ст. 44 - 49 КК України.

Судом не встановлено обставин, які свідчать про необхідність застосування до обвинуваченого примусового лікування, а також обставин, які свідчать про те, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення у стані неосудності чи обмеженої осудності.

Судом досліджено письмові докази, що характеризують обвинуваченого.

За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, скарг на поведінку якого не надходило, компрометуючі матеріли відсутні, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Такі фактичні обставини підтверджуються даними характеристики з місця проживання, виданої Малобукринською сільською радою Миронівського району Київської області 3 листопада 2020 року, довідок Комунального некомерційного підприємства Миронівської районної ради «Миронівська ЦРЛ» від 7 листопада 2020 року, вимоги УІАП ГУНП в Київській області від 8 листопада 2020 року.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення у виді проступку, має позитивну характеристику, до вчинення кримінальних правопорушень дотримувався правомірної поведінки.

На підставі ч. 1 ст. 66 КК України, суд вважає можливим визнати щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, що пом`якшує покарання за скоєне.

Обставин, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Враховуючи особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання, суд дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого найбільш м`якого виду покарання, передбаченою санкцією ст. 125 ч. 2 КК України.

Обвинувачений повідомив про наявність у нього коштів для внесення певної грошової суми в прибуток держави як покарання за вчинений проступок.

Суд вважає, що таке покарання сприятиме досягненню цілей кримінального судочинства, оскільки є для обвинуваченого, який не працює, важким, але реальним для виконання. Вказане покарання, яке пов`язане з обмеженням майнових прав обвинуваченого, суд вважає достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.п. 12-14 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Застосовані ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 10 листопада 2020 року заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, що долучено до кримінально провадження як речові докази, підлягають скасуванню.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 гривень.

Штраф підлягає сплаті на розрахунковий рахунок (IBAN) UA0010748, , МФО 899998, отримувач коштів ГУК у Київ.обл/Миронівська міс/21081100, банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.).

Скасувати арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 10 листопада 2020 року.

Після набрання вироком чинності, знищити речові докази, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП у Київській області: дерев`яну палицю та футболку червоного кольору.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку підлягає негайному врученню засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1