Справа № 212/4611/21
У Х В А Л А

09 червня 2021 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання дізнавача ВП №3 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

01 червня 2021 року до слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло вищезазначене клопотання, у якому слідчий просить накласти арешт на земельну ділянку за відповідним кадастровим номером та на сільськогосподарську продукцією, що знаходиться на земельній ділянці.

В обґрунтування клопотання дізнавач зазначає, що 22.04.2021 року до чергової частини Відділення поліції №3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від дізнавача сектору дізнання, про те, що на території села Недайвода Криворізького району встановлено, що невідомою особою, було самовільно зайнято та засіяно земельну ділянку орієнтованою площею приблизно 24 га., що належить ОТГ Глеюватській сільській раді, чим завдаються значні збитки. (ЄО №9921 від 22.04.2021 року)

В ході досудового розслідування встановлено, що невідома особа перебуваючи на території села Недайвода об`єднаної територіальної громади Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області самовільно зайняла земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0564 площею 24.7412 га., яка перебуває у власності держави та відноситься до земель запасу (земельна ділянка, яка не надана у власність або користування громадянам чи юридичним особам) сільськогосподарського призначення, що підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

22.04.2021 року було проведено огляд земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0564 площею 24.7412 га., за участю спеціаліста по земельним питанням, в ході чого було встановлено, що вказана ділянка місцевості засіяна сільськогосподарською продукцією, ззовні схожої на озиму пшениці, в стадії росту, приблизна висота культури 15-20 см., зеленого кольору та є самовільно зайнятою.

У відповіді, що був отриманий на запит від відділу у Криворізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області встановлено, що відомості про зареєстровані речові права в порядку інформаційної взаємодії з реєстру речових прав до Державного земельного кадастру не надходили.

Також в ході була встановлена та допитана в якості свідка ОСОБА_5 , яка є спеціалістом по земельним питанням та показала, що дана ділянка місцевості з кадастровим номером :01:001:0564 площею 24.7412 га., перебуває у державній власності засіяна єдиним масивом однаковою сільськогосподарською продукцією, ззовні схожою на озиму пшениці, що межує з ділянкою кадастровий номер якої :01:001:0456 та належить на праві оренди ОСОБА_6 .

З метою виконання завдань кримінального провадження (ст.2 КПК України), що полягає у захисті суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на майно посіви сільськогосподарської культури, що ззовні схожі на озиму пшениці, які знаходяться на самовільно зайнятій земельній ділянці державної форми власності з кадастровим номером :01:001:0564, площею 24.7412 га. та земельну ділянку під кадастровим номером :01:001:0564, площею 24.7412 га., що розташована на території села Недайвода об`єднаної територіальної громади Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Оскільки вказане майно є беззаперечним доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 КК України та має важливе доказове значення для даного кримінального провадження.
У зв`язку з тим, що посіви є доказом самовільного зайняття земельної ділянки, тому в даному випадку існує ризик їх втрати, знищення, чи самовільного збору особами, які самовільно обробили та засіяли дану земельну ділянку.
Згідно положень ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, в даному випадку вбачається доцільним прийняти заходи, направлені на запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищеозначеного об`єкту нерухомого майна шляхом накладення на нього арешту, оскільки він є речовим доказом.
Дізнавач в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали, якими обґрунтовано клопотання, дійшов висновку про його часткове задоволення з таких підстав.
Як вбачається з витягу з ЄРДР, у провадженні підрозділу дізнання Відділення поліції № 3 Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000172 від 22.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч.2 КК України, щодо самовільного використання невідомими особами земельної ділянки державної форми власності на території Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області з кадастровим номером :01:001:0564 площею 24.7412 га.
Відповідно до листа Недайводського старостинського округу від 12 травня 2021 року за №40, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0564 площею 24.7412 га є землями запасу, які не наданні у власність або користування громадянам та юридичним особам, земельна ділянка в оренді в даний час не перебуває.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, з урахуванням обставин кримінального провадження, а також того, що земельна ділянка, щодо якої просить слідчий накласти арешт цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладання арешту на вказане майно шляхом заборони користування земельною ділянкою.
На думку слідчого судді, арешт земельної ділянки із забороною і користування є співрозмірний з потребами кримінального провадження та необхідний з метою забезпечення кримінального провадження та використання її як доказу у кримінальному провадженні. При цьому враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, де слідчим суддею і будуть ретельно перевірені їх доводи та надана оцінка матеріалам, долученим до клопотання.
Що стосується заборони відчуження та розпорядження, слідчий суддя, з урахуванням державної форми власності земельної ділянки, вважає, що відсутні підстави для застосування саме такого обтяження, оскільки, згідно положень ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а тому, конкретно у даному випадку, на переконання слідчого судді, обмеження права Держави на відчуження та розпорядження зазначеним майном не є співрозмірним завданням кримінального провадження, оскільки слідчим не доведено наявність вказаних у ст. 170 КПК ризиків, яким не можна запобігти за умови заборони користування цією ділянкою, а відтак клопотання в даній частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 98, 132, 170, 171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, задовольнити частково.

Накласти арешт в рамках кримінального провадження №0000172 від 22.04.2021 року на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0564 площею 24.7412 га, державної форми власності, сільськогосподарського призначення, заборонивши користування вказаним майном без відповідних правовстановлюючих документів.

Накласти арешт в рамках кримінального провадження № 0000172 від 22.04.2021 року на сільськогосподарську продукцію, яка знаходиться на земельній ділянці державної форми власності з кадастровим номером :01:001:0564, площею 24.7412 га, з позбавленням права на відчуження, користування та розпорядженням сільськогосподарською продукцією, яка знаходиться на земельній ділянці.

В іншій частині клопотання відмовити.

У порядку ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1