Провадження 1-кп/755/229/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" квітня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0012283 від 03.09.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03.10.2007 Дніпровським райсудом м. Києва за ч. 1 ст. 185 до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК іспитовий строк 1 рік, постановою Дніпровського райсуду м. Києва від 09.07.2008 призначений іспитовий строк по вироку від 03.10.2007 скасовано та вважається засудженим на 2 роки позбавлення волі за ч. 1 ст. 185 КК України, 24.06.2010 Дніпровським райсудом міста Києва за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України до 6 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано 3 місяці за вироком від 03.10.2007 з конфіскацією майна, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.07.2011 року за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, 70, 71 КК України 6 років 3 місяці позбавлення волі, 17.04.2012 постановою Бориспільського міськсуду Київської обл. невідбуте покарання замінено на обмеження волі, 10.04.2014 ухвалою Ірпінського міськсуду Київської обл. звільнений умовно-достроково з не відбутим терміном 11 місяців 14 днів,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_11 , будучи раніше судимим за вчинення майнових злочинів, на шлях виправлення не став
ОСОБА_11 разом із ОСОБА_12 , , у зв`язку з розшуком, 02.09.2017 року в період часу з 22-00 до 23-00 год., перебуваючи біля магазину «Фора», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 36, зустріли наглядно знайомого ОСОБА_7 , який перебував у стані сп`яніння.
Побачивши в руках у Сентерева належний йому мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi 4а», у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , справу відносно якого виділено в окреме провадження, виник спільний злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна потерпілого, з метою власного збагачення, ОСОБА_11 разом із ОСОБА_12 , справу відносно якого виділено в окреме провадження, запропонували ОСОБА_7 сісти до автомобіля марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_11 та поїхати до р. Дніпро, де продовжити вживання алкогольних напоїв, на що потерпілий погодився та сів до автомобіля. Під час руху автомобіля по вул. Березняківська, ОСОБА_12 справу відносно якого виділено в окреме провадження, почав вимагати у ОСОБА_7 , щоб останній передав йому наявний у нього мобільний телефон, на що останній відмовив та попросив зупинити автомобіль.
В подальшому, ОСОБА_13 зупинив автомобіль неподалік будинку № 36 по вул. Березняківська в м. Києві, а ОСОБА_7 одразу після зупинки автомобіля вийшов з нього та побіг в сторону школи № 268, що заходиться за адресою: м. Київ, вул. Березняківська, 34.
Продовжуючи дії, спрямовані на реалізацію злочинного умислу на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, діючи за попередньою змовою з корисливих мотивів, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , справу відносно якого виділено в окреме провадження та вийшли з автомобіля, наздогнали ОСОБА_7 та використовуючи сприятливу для вчинення злочину обстановка, а саме відсутність людей та освітлення на даній місцевості, нанесли декілька ударів почергово по різних частинах тіла ОСОБА_7 , подолавши таким чином волю до опору потерпілого, після чого відкрито викрали у нього мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi 4-A» імеі 1: НОМЕР_2 , імеі 2: НОМЕР_3 , вартістю 2999 грн.
Після чого, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 з місця вчинення злочину зникли, а викраденим розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на зазначену суму.
Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_11 свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України не визнав та показав, що 02.09.2017 року він на своєму автомобілі під`їхав до магазину «Фора» по вул. Березняківська у м. Києві, випити кави, ОСОБА_12 в цей час пив пиво. Близько 19.30 - 20.00 год. до них підійшов раніше не знайомий йому потерпілий ОСОБА_7 у нетверезому стані, який був раніше знайомий з ОСОБА_12 . Потерпілий ОСОБА_7 вирішив разом з ними поїхати на набережну попити пива, погодившись на пропозицію ОСОБА_7 він разом з ОСОБА_12 сіли до автомобіля. В салоні автомобіля ОСОБА_7 почав розливати пиво, яке взяв з собою, на попередження ОСОБА_11 припинити свої дії або залишити салон автомобіля, потерпілий ОСОБА_7 завірив ОСОБА_11 , що більше не буде розливати пиво та почав проситися поїхати з ними, при цьому розповідав, що він переселенець з Донбасу. Однак не бажаючи далі їхати з потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_11 зупинив автомобіль і коли потерпілий відмовився виходити з автомобіля ОСОБА_11 попросив ОСОБА_12 , який сидів на пасажирському сидінні біля водія, допомогти ОСОБА_7 вийти. ОСОБА_12 відкривши двері допоміг потерпілому вийти, після чого вони поїхали далі. Гуляли по набережній близько трьох годин, після чого ОСОБА_11 зателефонував своєму другу щоб він забрав їх разом з ОСОБА_12 , оскільки він вживав спиртні напої. По дорозі автомобіль ОСОБА_11 зупинила поліція, провели обшук авто, де знайшли мобільний телефон. Зняли відбитки пальців, однак ні відбитків ОСОБА_11 ні відбитків ОСОБА_12 на телефоні не було виявлено. При цьому додав, що не спілкувався з потерпілим та не знає чому він повідомив поліцію. Після судового засідання до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підходив потерпілий та запитував, де йому можна забрити свої речі, при цьому вибачався, в цей час ОСОБА_11 стояв зі своїм захисником. На потерпілого ОСОБА_7 не впливав.

Потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що був знайомий лише з ОСОБА_12 , а обвинуваченого ОСОБА_11 не знав. 02 вересня 2017 року десь о 23 год. він йшов від приятеля, був напідпитку. Біля магазину «Фора» по вул. Березняківській він зустрів ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які запропонували йому поїхати на автомобілі до Дніпра та випити пива. На дану пропозицію обвинувачених він погодився. У автомобілі між ним та ОСОБА_12 почалася словесна перепалка з приводу того, що потерпілий з Донбасу. Проїхавши невелику дистанцію, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 сказали ОСОБА_7 щоб він вийшов з автомобіля. Він Сидів на задньому сидінні автомобіля та не захотів цього робити. За кермом автомобіля був ОСОБА_11 , а ОСОБА_12 почав його витягати з машини і він лишився на вулиці. Він - ОСОБА_7 чинив опір. Його телефон знаходився у маленькому кармані з якого і випав.
Почав кричати у слід ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , однак вони його не чули, а тому хоче перед ними вибачитися. Потім до нього підійшла незнайома йому пара та викликала поліцію. Через деякий час приїхали працівники поліції, яким він нагородив, що його били, так, як хотів повернути свій телефон. Зранку до нього приїхали працівники поліції та повідомили йому, щоб він взяв коробку від телефону. Слідчий повідомив, що знайшли його телефон, але телефон арештовано і віддадуть лише після суду. ОСОБА_7 не знає, хто саме його підбурював, проте, щоб він сказав, що його бив ОСОБА_12 . Боявся за телефон, а тому і наговорив працівникам поліції, що його били та наздоганяли обоє. Говорив про це, щоб забрати телефон. Хотів, щоб повернули йому його телефон, а тому і сказав, що його били та наздоганяли обидва. Чому саме дав такі свідчення працівникам поліції, пояснити не може. Підписався лише під тим, що переписав слідчий. Підписав лише те, що його били. ОСОБА_7 розумів, що підтверджував те, що казав раніше. Оперативним працівникам повідомив те, що його били. Ще раз зазначив, що опору ОСОБА_12 , коли він витягував його з автомобіля не чинив.
ОСОБА_12 та ОСОБА_11 не далеко від`їхали. Не пам`ятає чи хтось із обвинувачених просив його надати телефон для огляду, коли вони були у машині. Мобільний телефон у руках ніхто не тримав у той час коли вони сиділи у автомобілі. Заяву підписував він, його ніхто не попереджав про кримінальну відповідальність. Ставив підписи під протоколами, думав, що підписував попередження.
Оглянувши в судовому засіданні протокол прийняття заяви, ОСОБА_7 зазначив, що це його підпис, пояснивши що написав те, що йому говорив слідчий. Однак слідчий його не примушував підписувати. Оглянувши в судовому засіданні протокол протокол попередження про кримінальну відповідальність. ОСОБА_7 зазначив, що підпис його, додав, що був п`яний, стояв на ногах, але нічого не розумів. Оглянувши в судовому засіданні протокол протокол допиту потерпілого від 03.09.2017 року, ОСОБА_7 підтвердив свій підпис. Оглянувши в судовому засіданні протокол допиту потерпілого від 06.09.2017 р., ОСОБА_7 підтвердив, що все написано відає тому, що він говорив. ОСОБА_7 підтвердив, що саме його підпис у протоколі, при цьому з написаним не ознайомлювався, оскільки був п`яним. Оглянувши в судовому засіданні заяву про залучення у якості потерпілого, ОСОБА_7 зазначив, що це його заява. Зазначив, що працівники поліції не застосовували до нього будь-який вплив.
ОСОБА_7 повідомив, що написав заяву захиснику ОСОБА_12 - адвокату ОСОБА_8 , що не має ніяких претензій. 20 лютого 2018 року до нього підійшла адвокат ОСОБА_8 , та запропонувала, якщо він не має претензій до ОСОБА_12 , щоб написав заяву. Заяву писала адвокат, але підпис на заяві стоїть його. Заяву сфальсифіковано.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що з обвинуваченими та потерпілим не знайома. У вересні 2017 року після 12 год. ночі, вона зі своїм знайомим ОСОБА_15 вийшли з більярдного клубу що знаходиться у дворі між вул. Набережною та Шумського. Почули, як кричав якийсь чоловік. Було зрозуміло, що б`ють чоловіка, який вигукував: «Будь-ласка не бийте мене!», «Не бийте мене!», «Не чіпайте телефон!». Вони підійшли до садочка та побачили чоловіка, у якого був розбитий лоб, він їм повідомив, що його побили знайомі з якими він вживав алкогольні напої та забрали телефон. Потерпілий був переляканим, розмовляв на емоціях. Коли вони підходили до потерпілого, від`їхала сіра автомашина зі сторони більярдного клубу. Потерпілий повідомив, що у нього забрали телефон марки «Хіаомі Redmi 4-A» та попросив зателефонувати на його телефон. Вони телефонували з двох номерів. Виклики йшли, однак ніхто не відповідав. Потерпілий сказав, що він з району «Березняки», попросив викликати поліцію. Вони дочекалися працівників поліції та надали пояснення.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що дана подія сталася до листопада 2017 року. Він гуляв зі своєю дівчиною ОСОБА_14 та почув звуки бійки. Як точно називається вулиця не знає, але це точно було поряд з більярдним клубом «Дон». Повернувшись побачив чоловіка, який прямував до нього та повідомив, щодвоє хлопців з якими він вживав алкогольні напої побили його та забрали у нього телефон. Просив зателефонувати на його номер. Потерпілий зателефонував з телефону ОСОБА_14 на свій номер. Потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння. При цьому нього була зв`язна мова, цілком логічно розповідав про подію, яка з ним трапилася. Розповів, що віддалено знає чоловіків з якими вживав алкогольні напої. Вони дочекалися поліції, які їх допитували. Працівникам поліції повідомив, що самого злочину він не бачив. Чи були пошкодження на потерпілому не пам`ятає. Здається, що дівчина, яка була працівником поліції витирала голову потерпілому. Коли ОСОБА_15 допитували працівники поліції, то згадав, що чув звуки автомобіля.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що обвинувачених знає, між ними нормальні взаємовідносини. Вони проживають в одному районі. Точної дати не пам`ятає, приблизно 2-3 вересня 2017 року йому зателефонував ОСОБА_13 , о 23-00 год. та попросив його перегнати автомобіль з Дніпровської набережної, 9а на Ленінградську площу так, як він вживав алкогольні напої. Коли вони зустрілися, ОСОБА_13 та ОСОБА_17 були біля автомобіля. Він сів за кермо автомобіля ОСОБА_13 сріблястого кольору, д.н.з НОМЕР_1 та поїхали в сторону будинку ОСОБА_13 . По дорозі їх зупинили працівники поліції та повідомили, що на даному автомобілі було здійснено грабіж. Працівники поліції оглянули автомобіль та речі, які в ньому знайшли. Це були мобільний телефон та інші речі. Працівники поліції повідомили, що дістали телефон. Хтось із обвинувачених, чи ОСОБА_12 чи ОСОБА_11 , сказав, що телефон, знайдений в автомобілі хтось забувся.

Оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_7 у сукупності із іншими доказами, суд вважає їх не логічними та не послідовними та такими, що не узгоджуються з показаннями наданими під час досудового слідства, з огляду на наступне.

Так, на початку допиту, потерпілий повідомляв, що у нього був досить агресивний словесний конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_12 , та в цілому був інцидент.

Також потерпілий повідомив, що його ніхто не бив, однак дані покази спростовуються показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які повідомили, що чули звуки бійки. Крім того, потерпілий наполягав, щоб вони викликали поліцію.

На думку суду повідомлення інформації свідкам ОСОБА_15 та ОСОБА_14 про те, що знайомі після побиття забрали телефон не сприяло би поверненню телефону. Крім того, ОСОБА_7 після огляду в залі суду підтвердив, що підписував протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, протокол попередження за завідомо неправдиве повідомлення про злочин, протоколи допиту потерпілого від 03.09.2017 та 06.09.2017, заяву про залучення до провадження в якості потерпілого. ОСОБА_7 в ході судового допиту повідомив, що надавав слідчому під час досудового розслідування неправдиві покази, чому так вчинив повідомити не може, при цьому працівники поліції незаконні методи впливу не застосовували. Крім того, ОСОБА_7 повідомив, що спілкувався з обвинуваченими та захисником ОСОБА_12 на вулиці перед судовими засіданням, що підтвердила захисник ОСОБА_18 .
Крім того, ОСОБА_7 повідомив, що особисто писав заяву захиснику обвинуваченого 20.02.2018 біля Дніпровського суду, яку намагався здати в канцелярію суду. При цьому спочатку повідомив, що в канцелярію ходив сам. А потім повідомив, що ходив із захисником Голуб, що свідчить про плутанину та схильність давати неправдиві покази.

В подальшому ОСОБА_7 повідомив, що вказану заяву писала особисто ОСОБА_18 , а він лише її підписав.
При цьому суд приймає до уваги ту обставину, що заяву потерпілого про відсутність претензій до обвинувачених подала суду захисник ОСОБА_18 , а не потерпілий особисто, чи через канцелярію суду.
Крім того, ОСОБА_7 надавав покази під час досудового розслідування в приміщенні поліції, що виключало можливість незаконного впливу на потерпілого з боку обвинувачених. Однак, на думку суду, вже під час судового розгляду, потерпілий потерпілий міг бути підданим впливу з боку обвинувачених, що і могло стати причиною зміни його показань в суді.
Сумнів у об`єктивності показів потерпілого підтверджуються також показами свідків.
Зокрема, допитаний свідок ОСОБА_16 , який повідомив, що увечері 02.09.2017 приблизно о 23-24 годині на прохання ОСОБА_11 переганяв автомобіль, в подальшому з якого поліція вилучала телефон, і хтось з обвинувачених повідомив, що телефон забувся потерпілий.
Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 надали послідовні та логічні показання, згідно яких вони чули звуки, схожі на побиття, потерпілий кричав: «Не бийте, не чіпайте телефон!» та у потерпілого був розбитий лоб, а сам ОСОБА_7 у схвильованому стані повідомив, що його побили та забрали телефон. Також після інциденту відїжджав автомобіль сірого кольору.
Показання зазначених свідків про крики потерпілого: «Що ви робите?» «Не бийте, не чіпайте телефон!» та те що ОСОБА_7 відразу просив викликати поліцію та зателефонувати на його номер телефону, на думку суду підтверджують винуватість ОСОБА_11 у вчиненні злочину.
Таким чином, покази свідка ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показів, підтверджують обставини заволодіння мобільним телефоном, що викладені в протоколах допиту ОСОБА_7 , та в той же час спростовують покази ОСОБА_7 , які надані останнім в судовому засіданні.
Суд оцінює показання свідків, як належними та достовірними, у розумінні ст. ст. 94-96 КПК України, тому не має підстав ставити їх під сумнів або ж не брати як доказ, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими доказами в їх сукупності.

В порядку ст. 352 КПК України прокурор у судовому засіданні відмовився від допиту свідків: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Крім того, в ході судового розгляду були досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_11 зокрема:

- протокол заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.09.2017 року (том 1 а.с.92-93)

- протокол попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину від 03.09.2017 (том 1 а.с.96)

- заява про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_7 (том 1 а.с.91)

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 03.09.2017 року, з якого вбачається, що 02.09.2017 року приблизно о 22 год. він приїхав на масив «Березняки», де біля магазину «Фора», що по вул. Березняківській, 36 побачив наглядно знайомого на ім`я ОСОБА_21 та раніше не відомого чоловіка. На той час у ОСОБА_7 у руці був його мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi 4а». Він підійшов привітався і невідомий сказав ОСОБА_7 , щоб він показав телефон, але ОСОБА_7 не дав. Через декілька хвилин вони сказали, щоб ОСОБА_7 з ними поїхав покататися і коли вони рушили, то невідомий знову сказав, щоб ОСОБА_7 дав телефон, але він знову відмовився і попросив зупинитися та коли вийшов з автомобіля, то ОСОБА_21 з невідомим, також вийшли, але ОСОБА_7 побіг в бік школи, але ОСОБА_21 його наздогнав та провалив на землю та двоє його почали бити. В той момент відібрали у ОСОБА_7 телефон «Хіаомі Redmi 4а» н.т. НОМЕР_4 та т.н. НОМЕР_5 . ОСОБА_7 кричав, щоб йому повернули телефон, але вони сіли до автомобіля сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 та поїхали у невідомому напрямку (т. 1 а.с. 87-88);

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 06.09.2017 року, з якого вбачається, що він 02.09.2017 приблизно о 22:00 він поблизу магазину «Фора», за адресою м. Київ вул. Березняківська 36, зустрів наглядно знайомого чоловіка на ім`я ОСОБА_21 , який стояв з невідомим раніше йому чоловіком, біля автомобіля марки «Шкода» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_6 . Проходячи повз них у руках він тримав власний мобільний телефон марки «Ксіомі редмі 4А» білого кольору. Невідомий чоловік сказав йому щоб він показав йому мобільний телефон, і у подальшому на його вимогу надав для того щоб він подивився. Подивившись на мобільний телефон він йому його повернув при цьому нічого не сказавши. У подальшому ОСОБА_21 запропонував йому сісти до автомобіля та покататися з ними на що він і погодився. Перебуваючи у салоні автомобіля побачив вони почали здійснювати рух у напрямку вул. Березняківської. Проїхавши декілька метрів ОСОБА_21 сказав йому, щоб він йому надав мобільний на що він відмовився, і відразу запанікував, та просив зупинити автомобіль. На його вимогу автомобіль зупинили, і після чого він вийшов з автомобіля і направився у напрямку школи, яка знаходиться за адресою м. Київ вул. Березняківська 34. Ідучи у напрямку школи дані чоловіки почали його наздоганяти і він почав тікати. Але його наздогнав ОСОБА_21 вхопив за рюкзак який був на той час у його за плечима і рвонув до низу після чого він впав на землю. Далі він почав виривати у його з рук мобільний телефон та наносив йому тілесні ушкодження, а саме бив його ногами по різних частинах тіла як по голові так і по тілу. До побиття приєднався і інший чоловік. Під час бійки у нього вирвали з рук мобільний телефон. Хто саме вирвав він не зрозумів так як ухилявся від ударів. Після чого дані чоловіки сіли до автомобіля та поїхали у невідомому напрямку. Мобільний телефон був «Хіаомі Redmi мей 1: НОМЕР_2 , імей 2: НОМЕР_3 , у якому стояла сім карти мобільного оператору МТС НОМЕР_5 , та Лайф № НОМЕР_4 , вартість якого становить 2999 грн. З даного приводу додати більше нічого не можу (т.1 а.с. 89-90);

- рапорт поліцейських Дніпровського РВ УПО в м. Києві ст. ОСОБА_22 , ст. ОСОБА_23 та ст. ОСОБА_24 від 03.09.2017 року з якого вбачається, що при несенні служби на маршруті № 570 приблизно о 23 год. 30 хв. 02.09.2017 року на радіостанції РУ було почуте орієнтування, що невідомі по АДРЕСА_2 , побили людину та відібрали мобільний телефон «Ксіомі редмі 4А» білого кольору та зникли на автомобілі «Шкода Октавія», сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 . Під час патрулювання приблизно о 01 год. 45 хв. було помічено вказаний автомобіль по вул. Р. Окіпної,2. Переслідуючий даний автомобіль було зупинено по вул. М. Шептицького, 22. В даному автомобілі знаходилося три чоловіки. ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На допомогу було викликано наряд № 560 при поверхневому огляді затриманих та автомобіля було виявлено декілька мобільних телефонів в тому числі вказану модель (т. 1 а.с.213);
- рапорт В.о. ст. о/у ВКП Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_25 від 03.09.2017 року з якого вбачається, що перебуваючи на добовому чергуванні в складі СОГ № 69, було здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_2 . По прибуттю на місце виклику звернувся ОСОБА_7 , про те, що його пограбували невідомі та зникли з місця події на автомобілі сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 . Під час відпрацювання території за адресою: м. Київ, вул. Луначарського, 22, було виявлено автомобіль «Шкода Октавія», сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , в салоні автомобіля знаходились ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с.214);
- протокол огляду місця події від 03.09.2017 року, згідно якого об`єктом огляду є ділянка асфальтованої землі, розміром 10х10 м., яка знаходиться на території школи №268 вхід до якої обладнаний воротами, які на момент огляду відчинені. Дана ділянка знаходиться на розі будівлі школи. На даній ділянці, на асфальті знаходяться уламки розбитого скла (пляшки). Проуч знаходяться клумби з насадженнями. Під час огляду, слідів не виявлено, нічого не вилучалось. (т.1 а.с.215-218);

- довідка ст. о/у ВКП Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_25 від 03.09.2017 року, згідно якої, відпрацьовуючи факт відкритого заволодіння мобільним телефоном марки «Xiomi Red mi 4», гр. ОСОБА_7 , було встановлено, що в ньому перебували sim-картки абонентів: 1) «Лайф» НОМЕР_7 ; 2) МТС НОМЕР_8 . (том 1 а.с.221)
- протокол обшуку від 03.09.2017 автомобіля «Шкода Октавія», сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на проїзжій частині дороги, що за адресою м. Київ, вул. А. Шептицького, 22. Під час обшуку даного автомобіля під переднім лівим сидінням знаходиться мобільний телефон білого кольору марки «Хіаомі Redmi 4А» imei 1: НОМЕР_2 , у якому увімкнено режим «політ», у якому відсутні сім-карти, телефон у вимкненому стані. У багажному відділенні знаходиться сумка з одягом, коробка картонна з швейною машинкою, одяг, взуття. У бардачку знаходяться папери та квитанція ломбарду «Найкращий». На криші автомобіля знаходиться мобільний телефон «Хіаомі Redmi 4А» imei 1: НОМЕР_9 , imei 2: НОМЕР_10 , у якому знаходиться сім-карта НОМЕР_11 . Та мобільний телефон «Lenovo» imei 1: НОМЕР_12 , imei 2: НОМЕР_13 (без сім карти). В подальшому під час обшуку було вилучено три мобільні телефони, квитанція ломбарду та автомобіль марки «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1 , ключ та техпаспорт (т.1 а.с.222-231);
- акт тимчасового затримання транспортного засобу «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_1 (том 1 а.с.232)
- протокол огляду речей та предмету від 04.09.2017 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду являються кабінет №213 ВП №4 Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, на столі в даному кабінеті знаходиться мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi мей 1: НОМЕР_2 , імей 2: НОМЕР_3 . При огляді даного мобільного телефону встановлено, що з заді знаходиться пластиковый корпус золотистого кольору з передньої частини він білого кольору. Також на момент поверхневого огляду вказаний телефон оброблений дактилоскопічним порошком. Пошкоджень на поверхні телефону не виявлено (т.1 а.с.248-249); - постанова про визнання речовими доказами від 04.09.2017 року (т.2 а.с. 1-2) .

- копія ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 05.09.2017 року про надання дозволу на проведення обшуку в автомобілі марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 (том 2 а.с.3)
- копія ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 05.09.2017 року про арешт на майно: автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_1 , ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_6 (том 2 а.с.4)

- копія ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 05.09.2017 року про арешт на майно: мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi 4-А» imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi 4-А» imei 1: НОМЕР_9 , imei 2: НОМЕР_10 , мобільний телефон марки «Lenovo» imei НОМЕР_12 , imei 2: НОМЕР_13 , закладну квитанцію з ломбарду «Найкращий», ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Skoda Octavia» д.н.з. НОМЕР_6 (том 2 а.с.5);

В порядку ст. 357 КПК України прокурор в судовому засіданні відмовився від дослідження речового доказу мобільного телефону марки «Хіаомі Redmi 4-А».
При цьому досліджені судом показання потерпілого на досудовому слідстві суд не покладає в основу вироку, а аналізує з точки зору відповідності та узгодженості з іншими доказами.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Дослідивши наведені вище докази в судовому засіданні, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд визнає їх належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого, який повинен нести кримінальну відповідальність за вчинений ним злочин.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст. 62 Конституції України і норм КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази, надані стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Тому, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку, вважає, що у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого в інкримінованому йому діянні, а позиція обвинуваченого ОСОБА_11 щодо заперечення винуватості обумовлена його бажанням уникнути кримінальної відповідальності.

Встановлені судом фактичні обставини свідчать про вчинення грабежу саме групою осіб.

Тому доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_11 складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України спростовуються доказами, встановленими судом.

В ході судового розгляду була встановлена, вина ОСОБА_11 у тому, що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненному за попередньою змовою групою осіб, є доведеною і тому, суд знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 cт. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 виду та міри покарання, бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 в порядку ст. 66 КК України не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , суд визнає рецидив злочину.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_11 кримінального правопорушення, відсутністю обставин, які б пом`якшували покарання, наявності обставини, що обтяжує покарання, конкретних обставин кримінального провадження, зухвалість та тяжкість вчиненого, конкретних обставин злочину - вчинення групою осіб, ставлення обвинуваченого до скоєного (вину не визнав), рецидив злочинів, суд вважає, що його перевиховання й виправлення неможливе без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України та призначення покарання, наближеного до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Питання про речові докази у кримінальному проваджені суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.12, 65-69 КК України, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Обрати ОСОБА_11 запобіжний захід у виді взяття під варту та помістити до ДУ Київський слідчий ізолятор.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту затримання.

Зарахувати в строк відбування покарання час його затримання на досудовому слідстві з 03.09.2017 по 04.09.2017 року.

В частині обрання засудженому ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді взяття під варту вирок підлягає негайному виконанню.
Речові докази: мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi 4-А» imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi 4-А» imei 1: НОМЕР_9 , imei 2: НОМЕР_10 , мобільний телефон марки «Lenovo» imei НОМЕР_12 , imei 2: НОМЕР_13 , закладну квитанцію з ломбарду «Найкращий», які постановою від 04.09.2017 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні повернути власнику.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: