ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/1287/16 Номер провадження 11-кп/814/894/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2021 року , -

обвинуваченого ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції ) ,-

захисника адвоката ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції ) ,-

в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини справи
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2021 року у задоволенні клопотання захисника адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 про заміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт відмовлено;

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою до 24.07.2021 включно.

Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що в провадженні Московського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 3,5 ст. 27 , п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 , ч. 1 ст. 263 , ч. 1 ст. 309 , ч. 1 ст. 359 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 3, 5 ст. 27 п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 , ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені частиною першою статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, намагатися знищити докази своєї злочинної діяльності чи незаконно впливатимуть на свідків по справі , будуть продовжувати вчиняти злочини.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд вказав, що існують ризики передбачені ст.177 КПК України на які послався прокурор у своєму клопотанні і обмеження прав обвинуваченого на свободу є виправдним.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
Апеляційний перегляд ухвали здійснюється за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 .
Адвокат та обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційних скаргах просять ухвалу суду скасувати в частині продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 та відмови у задоволенні її клопотання про зміну запобіжного заходу та постановити нову ухвалу , якою змінити запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт.

Апеляційні вимоги обґрунтовують тим , що ухвала постановлена з істотним порушенням норм процесуального законодавства , оскільки суд вирішив питання про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 взагалі без клопотання прокурора.

Також , на переконання принесених апеляцій апелянти стверджують , що єдиною підставою продовження її підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд визнав те , що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 115 КК України.

При цьому , адвокат наголошує , що останній перебуває під вартою більше 5 років.

В підтвердження необхідності обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту , апелянти посилаються на наявність у нього соціальних зв`язків , визначеного місця проживання.

Крім того , адвокат і обвинувачений вказують на відсутність існування заявлених прокурором ризиків та вказують на позитивні характеристики обвинуваченого , зокрема те , що він несудимий , має вищу освіту , володіє іноземною мовою , що дасть йому можливість працевлаштуватися , служив у Збройних силах України та є учасником АТО.

Позиції учасників судового провадження в апеляційному суді
В судовому засіданні обвинувачений та в його інтересах адвокат апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав .

Мотиви суду щодо апеляційної скарги
Заслухавши суддю доповідача , доводи сторони захисту на підтримання апеляційної скарги обвинуваченого , вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Так апеляційним судом встановлено , що в провадженні Московського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 3,5 ст. 27 , п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 , ч. 1 ст. 263 , ч. 1 ст. 309 , ч. 1 ст. 359 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 3, 5 ст. 27 п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 , ч. 1 ст. 263 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відмовляючи у задоволенні клопотання адвоката про обрання йому домашнього арешту , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження , суд врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, з врахуванням тяжкості злочину , інкримінованому ОСОБА_6 та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, на які посилається сторона обвинувачення, а тому обґрунтовано продовжив останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Правильним вважає колегія суддів висновки суду щодо продовження існування ризиків , на які посилається орган досудового розслідування і які на даний час не зменшилися.

Доводи апеляції захисника і обвинуваченого висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці неодноразово наголошував , що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так , місцевим судом правильно враховано , що в даному випадку обставинами , які є вирішальними та які підтверджують наявність конкретного суспільного інтересу , який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості , є те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочинів , які відповідності до положень ст. 12 КК України є особливо тяжкими та санкція яких передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі, дані їх осіб, зокрема їх віку та стану здоров`я, а головне - посягання на суспільні відносиш охороняють життя та здоров`я особи, які відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю.

А том у доводи апеляцій про те , що єдина підстава обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину , є недостатньою для обрання виключного запобіжного заходу , є непереконливими.

З огляду на викладені вище обставини , дані про особу обвинуваченого та ті характеристики , на які посилаються адвокати , не зменшують існування заявлених ризиків і є недостатніми для застосування запобіжного заходу , не пов`язаного з триманням під вартою.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Не встановлено під час апеляційного перегляду ухвали суттєвих процесуальних порушень , які б могли слугувати підстави для скасування ухвали.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів , в судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернулася з клопотанням про заміну її підзахисному запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

В цьому ж судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим - ОСОБА_6 і ОСОБА_9 запобіжних заходів у виді тримання під вартою.

Так , відповідно до ч. 3 ст. ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

З огляду на викладене , відповідно до положень вказаної частини статті 331 КПК України , питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку є імперативним обов`язком суду , у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

А тому та обставина , що прокурором не надано письмового клопотання , а продовжено обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою на підставі усного клопотання , заявленого в судовому засідання , на переконання колегії суддів , не є суттєвим порушенням , що може вплинути на правильність прийнятого рішення.

Підсумовуючи наведене колегія суддів приходить до висновку , що рішення суду щодо ОСОБА_6 є правильним та тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою може запобігти існуючим у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку повинуваченого та доводи апеляцій жодним чином не спростовує вказаних висновків суду.

Істотних порушень норм КПК України , які могли б поставити під сумнів висновки суду щодо доцільності тримання обвинуваченого під вартою, колегією суддів не встановлено.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування та , відповідно , задоволення апеляцій - відсутні.

Разом з тим , колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому , що розгляд справи в суді першої інстанції триває вже значний період часу та загальний строк перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою також значний.

Вказані обставини є несумісними з ключовими принципами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) , яка кожному гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України , колегія суддів Полтавського апеляційного суду , -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення , а ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2021 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Звернути увагу Московського районного суду м. Харкова на порушення розумних строків судового провадження.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4