ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2487/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах Публічного акціонерного товариства «Експерементальний механічний завод» на постанову дізнавача Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 06.03.2021 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000272 від 14.01.2020, -
встановив:
25 червня 2021 року до слідчого судді надійшли матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 в інтересах Публічного акціонерного товариства «Експерементальний механічний завод» на постанову дізнавача Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 06.03.2021 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000272 від 14.01.2020.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.
Розглянувши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку про повернення скарги особі яка її подала, із огляду на наступні обставини.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.
Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Згідно із положеннями ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, задля чіткого та імперативного визначення процедур та запобігання свавільного використання владними органами своїх повноважень та забезпечення умов справедливого судочинства.
Так, права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст. 55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють, водночас право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК порядку і строків подання (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.
Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.
Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
У рішенні від 11 березня 2011 року у справі № 2-рп/2011 Конституційний Суд України зробив висновок про те, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого саме в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством.
Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження за скаргою, суддя також враховує рішення Верховного суду України від 03 березня 2016 року по справі № 5-347кс15, в якому було зроблено висновок щодо застосування положень ст. 24 КПК України.
У пункті п`ятому зазначеного рішення Верховний суд України зробив висновок, що відповідно до положень статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Главою 26 КПК України і передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.
Так, до скарги заявником не додано жодного об`єктивного доказу щодо інших обставин, в тому числі, щодо обставин пропущення відповідного строку оскарження постанови дізнавача Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 06.03.2021 про відмову у задоволенні клопотання.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Частиною 1 ст. 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.
Так, зазначаючи про конкретну дату отримання оскаржуваної постанови 18.06.2021, заявник додав до матеріалів копію поштового конверту, однак з копії даного документу не вбачається у зв`язку з чим неможливо встановити приблизну дату на пошовому штемпелі, на підтвердження цієї обставини, що позбавляє слідчого суддю пересвідчитись у дотриманні заявником вимог передбаченийх ч. 1 ст. 304 КПК України.
Отже, посилання особи, яка подала скаргу, на звернення до суду з даною скаргою 25.06.2021 й отриманняним оскаржуваної постанови слідчого лише 18.06.2021 є такими, що не підтверджені у належний спосіб.
Таким чином, за відсутності будь-яких фактичних, достовірних і об`єктивних відомостей про дату отримання заявником копії оскаржуваної постанови слідчого саме у строки встановлені КПК України, неможливо визначити початок права на подання скарги, а відповідно і строк його закінчення, за таких підстав слідчий суддя застосовує строк повідомлення дізнавачем заявника про оскаржуване рішення від 06.03.2021, водночас звернення заявника до слідчого судді датоване 25.06.2021, що вказує на порушення вказаного строку й підставу для застосування п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України.
Відповідно до пункту третього частини другої статті 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Оскільки, фактичні дані про дотримання заявником строків подання скарги на постанову дізнавача про відмову у задоволенні клопотання у суду відсутні та йому не надані, слід зробити висновок, що скарга подана заявником після закінчення строку, передбаченого Кримінальним процесуальним законом.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.
У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У зв`язку з наведеним, вказані висновки суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.
Так, відповідно до ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
На підставі ст. 303, п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах Публічного акціонерного товариства «Експерементальний механічний завод» на постанову дізнавача Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 06.03.2021 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000272 від 14.01.2020-повернути заявнику.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду у порядку, передбаченому КПК України.
Ухвалу слідчого судді може бути оскаржено, шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя: