Провадження № 1-кп/161/363/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001016 від 09 вересня 2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працює, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 , 08 вересня 2019 року, близько 23 год. 50 хв., перебуваючи на березі річки Стир у с. Боратин Луцького району, діючи умисно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку своїх дій, під час спільного розпивання алкогольних напоїв, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, які виникли через словесну образу у його адресу, умисно наніс один удар ліктем правої руки в ділянку обличчя ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів під тверду мозкову оболонку в лівій скронево-тім`яній ділянці (об`ємом 200 мл) та на основі лобних та скроневих долей, крововиливів під м`яку мозкову оболонку лівої лобної долі головного мозку, точкові та смугасті крововиливи в речовину моста головного мозку, що згідно з висновком судово-медичної експертизи № 420 від 18 жовтня2019 року, стали причиною смерті потерпілого, яка настала, близько 06 год. 09 вересня 2019 року за місцем його проживання у АДРЕСА_2 .

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні умисних дій, які виразились в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, та дані його дії кваліфікує, як вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині), передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України не визнав та показав, що ввечері 08 вересня 2019 року на березі річки Стир в с. Боратин Луцького району між ним і раніше незнайомим йому ОСОБА_9 , який був сильно п`яним, виник словесний конфлікт. Сидячи за спільним столом, нетверезий ОСОБА_9 з невідомих причин ображав та принижував його, провокуючи бійку. Якийсь час він намагався ігнорувати його поведінку і не бажав допускати конфлікту, однак це ще більш "запалювало" ОСОБА_9 , котрий ще агресивніше продовжував чіплятися до нього, вимагаючи вийти із-за столу. Щоб заспокоїти п`яного, він разом дебоширом, який ледь тримався на ногах, відійшов від столу. ОСОБА_9 раптово схопив його руками за верхню частину одягу і намагався душити. Він пробував звільнитися від ОСОБА_9 , який здушував його одягом за шию, але той не відпускав своїх рук від його одягу і продовжував стискати шию ще сильніше. Ударів ОСОБА_9 він не наносив, а лише намагався звільнися від удушливого захвату. В якийсь момент побачив, що ОСОБА_9 намагається нанести йому удар лобом в обличчя. Ухиляючись від цього удару він різко повернувся ліворуч і відчув, що об його лікоть правої руки, якою він намагався звільнитись з рук ОСОБА_9 , вдарився якоюсь частиною тіла ОСОБА_9 . Вважає, що в момент ухилення від удару цей контакт відбувся випадково і не був умисним ударом. Цей контакт також не був сильним і на його переконання не міг призвести до серйозних наслідків здоров`ю ОСОБА_9 . Не втримавшись на ногах, ОСОБА_9 впав на землю і піднявши руку, сказав: "Все, хватить". Це падіння він особисто сприймав як втрату ОСОБА_9 координації рухів від його перебування у стані алкогольного сп`яніння. Після цього, повернувся до всіх присутніх в бесідці і бачив, що ОСОБА_9 то лежав, то вставав, то спав. Ніяких претензій чи скарг він не висловлював. Через деякий час, коли він відійшов від столу, а згодом повернувся, то побачив, що ОСОБА_9 та його друзів на місці їхнього спільного відпочинку вже не було. Яким чином і коли саме вони залишили дане місце - не бачив. Зазначив, що усі присутні в бесідці вживали спирті напої і були у нетверезому стані, але найбільш п`яним був ОСОБА_9 . Разом з тим, вказав, що не бачив скільки пив ОСОБА_9 , адже вони не разом вживали. Слідів на ньому від того, що ОСОБА_9 його душив не залишилось. Зазначив, що ОСОБА_10 після того, як впав на траву, ще підходив до них, але вже нічого не говорив. А також те, що протоколи його допитів під час досудового розслідування не перечитував, хоча дійсно все підписував у присутності захисника.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому органами досудового розслідування кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, його винність у його вчиненні повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Так, потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що того дня йому приснився поганий сон. Близько 9 год. ранку до його сина зателефонували та повідомили, що ОСОБА_11 помер. Вони разом з дружиною поїхали додому до сина. Приїхавши на місце, побачив ОСОБА_11 мертвим. ОСОБА_12 йому розповів, що того дня конфлікт був між його сином та ОСОБА_3 , також йому казали, що обвинувачений вмів "вирубити". Шкоду не відшкодовано, просив суд покарати обвинуваченого максимально суворо, при цьому, підтримав заявлений ним цивільний позов до нього.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що того дня, вранці їздили з його дітьми та обвинуваченим в Почаїв. Приїхавши додому, ОСОБА_3 поїхав до доньки, а він до племінника. Як ввечері потрапили на місце відпочинку не пам`ятає, адже був дуже п`яний. Всі вживали алкогольні напої. Пам`ятає лише конфлікт між потерпілим та обвинуваченим, причини не знає, хто куди ходив теж не пам`ятає. Зранку до нього подзвонив ОСОБА_14 та повідомив, що "вроді" сталась біда. Він взяв велосипед та поїхав в магазин. Приїхавши, в магазині були ОСОБА_14 , ОСОБА_3 та ОСОБА_15 . Вони всі випили пива, а потім приїхала поліція. Вони між собою обговорювали про події, що трапились. ОСОБА_3 казав, що може це через те, що він потерпілого "ліктем пхнув".

Допитаний свідок ОСОБА_16 показала суду, що того дня, після 23 год. вона зі своїм хлопцем ОСОБА_17 приїхала на столик в с. Боратин, на природу. Там були ОСОБА_9 , її хлопець та ще десь сім невідомих їй чоловіків. Потерпілий того вечора був агресивний, чіплявся до неї, а обвинувачений захищав її та говорив з ОСОБА_9 . Потерпілий того вечора чіплявся до всіх. Вона зі своїм хлопцем пішли найперші, тому бійки та конфлікту між чоловіками не бачила.

В суді свідок ОСОБА_17 також показав, що того дня, він з своєю дівчиною ОСОБА_18 поїхали відпочити. Приїхавши на природу, на місці були ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Потерпілий був дуже агресивний, чіплявся до її дівчини. Також обзивав ОСОБА_3 . Момент удару та конфлікту не бачив, а знає про це від знайомих.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що того дня він зустрівся з ОСОБА_9 та ще одним знайомим та вирішили піти відпочити до Стиря, що в с. Боратин та посмажити сосиски. Прийшовши, побачили, що за столом сидить компанія, а ОСОБА_10 пішов до них попросити, щоб сісти до них, на що останні погодились. Сиділи, відпочивали та трохи випивали. Під час відпочинку між потерпілим та обвинуваченим виникла словесна перепалка. Йому розповідали чоловіки, що в них була особиста неприязнь. Момент, коли чоловіки відходили від столу не бачив, бачив вже тоді, коли ОСОБА_10 ліг на траву та взявся за голову. Підходив до нього, але той лежав і не вставав. Через деякий період часу вони вирішили їхати додому, потерпілий не міг встати, тому він взяв його під руки та завів в автомобіль. Хотів його посадити, але той не міг сісти, тому його обережно поклали в середину автомобіля. Їхали дуже помалу та обережно автомобілем. Привезли ОСОБА_23 додому, він постійно лежав, в нього запитали чи піде він додому, але він мовчав. Через те, що вони подумали, що потерпілий п`яний і йому треба поспати, його залишили в авто та повернули на бік. На наступний день прокинувся, пішов до хлопців на шиномонтаж, а потім поїхав до потерпілого додому, щоб забрати автомобіль. Приїхавши на місце, сів за кермо, але звернув увагу на те, що двері у бусі, де спав потерпілий так само привідкриті, як і вони залишили ввечері. Підійшовши ближче до авто, то побачив ОСОБА_23 , який вже був мертвий, а з рота йшла кров.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_24 суду показав, що того дня, він домовився з ОСОБА_12 щоб поїхати відпочити. Вони також зателефонували до ОСОБА_25 , щоб відпочити разом. Він разом з ОСОБА_26 на велосипедах поїхали в магазин купили їжу та алкоголь, а ОСОБА_27 поїхав автомобілем. Всі вони разом приїхали до річки, щоб відпочити. На місці, за столиком відпочивали чоловіки, вони в них попросили сісти біля них, ті погодились. Сиділи, випивали та відпочивали. Приблизно в 24 год. він побачив, що ОСОБА_28 лежить на землі, тому запитав в хлопців, що сталось. На що один з них відповів, що той його вдарив, бо він його дістав. Після цього, він запропонував розходитись. Він, ОСОБА_12 та ще один чоловік на прізвисько " ОСОБА_29 " підійшли до потерпілого, намагались його розбудити, але той не реагував. Вони загрузили свої велосипеди, троє взяли ОСОБА_9 та поклали в кабіну бусу та поїхали до нього додому. Вдома в ОСОБА_9 нікого не було, вони загнали автомобіль в двір, він перевернув на бік ОСОБА_11 , забрали свої велосипеди та поїхали додому. Пізніше йому стало відомо, що ОСОБА_9 помер.

Допитаний свідок ОСОБА_30 суду показав, що був однокласником потерпілого. Того дня, від брата потерпілого дізнався, що ОСОБА_11 помер, тому вони відразу поїхали. Приїхавши на місце, там були присутні ОСОБА_31 та ОСОБА_32 . Побачив, що двері в бус привідчинені, ОСОБА_10 лежить на спині, а зліва кров. Пізніше приїхала поліція, вони все оглядали та записували, також був експерт. Його працівники поліції залучили в якості понятого. Жодних зауважень при проведенні огляду не було, він все уважно слухав. Все, що зафіксовано в документах відповідає дійсності.

Допитана в якості свідка слідча ОСОБА_33 суду показала, що здійснювала досудове розслідування у даному кримінальному провадженні. Прибувала на місце події. Приїхавши того дня, побачила в дворі автомобіль, в якому знаходився труп чоловіка. Все детально зафіксовано в протоколі та оформлено фото таблиці до нього. Огляд здійснювався за участю понятих та експерта. Жодних зауважень при проведенні вказаної дії не надходило. Відеофіскація не здійснювалась.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_34 підтвердив складений ним висновок та показав, що час утворення тілесних ушкоджень визначають від часу настання смерті. ОСОБА_9 помер у проміжок часу 4:20-7:20 09 вересня 2019 року, а отримати тілесні ушкодження міг починаючи з 16:20-19:20 08 вересня 2019 року. Під час конфлікту з ОСОБА_3 , коли був нанесений удар, потерпілий відразу впав на землю і почав впадати в кому не вживаючи більше алкоголю, не міг самостійно пересуватись та не повертаючись до свідомості, до моменту конфлікту моменту конфлікту в нього таких симптомів не було, які виникли раптово, що свідчить про симптоми отримання ЧМТ, ще до транспортування автомобілем. Разом з тим, зазначив, що якби ЧМТ у потерпілого утворилась внаслідок неохайного транспортування автомобілем, у потерпілого були наявні інші тілесні ушкодження, а таких не виявлено. Також відрізнявся б сам характер ЧМТ, він був би схожий на ушкодження, які виникають при падінні з висоти власного зросту, з наявністю зони протиудару, так як потерпілий контактував би з частинами кузова буса, які своєю масою перевищують масу потерпілого.

Опитаний спеціаліст ОСОБА_35 надав суду пояснення та консультативний висновок з приводу того, що виявлені у ОСОБА_9 субдуральна та субарахноїдальні гематоми з ділянками забою головного мозку виникли внаслідок інерційної черепно-мозкової травми, а саме, ударів потиличною ділянкою голови об плоску жорстку поверхню; відсутність ушкоджень м`яких тканин і кісток склепіння черепа свідчать про незначну силу удару (ударів), не виключається можливість виникнення даної черепно-мозкової травми внаслідок струсів голови при знаходженні потерпілого під час переривчатого руху в автомобілі по пересічній місцевості; виявлена у ОСОБА_9 черепно - мозкова травма не могла виникнути внаслідок удару (ударів) по обличчю; судово-медичних даних, які б давали змогу визначити час заподіяння тілесних ушкоджень (ЧМТ) не виявлено, але наявність пухких згортків крові, які починають утворюватися через 2 години після травми (цей процес триває майже добу), відсутність ознак набряку легень (макроскопічні, початкові реактивні зміни внутрішніх органів, свідчать, що ЧМТ в даному випадку виникла за 2-4 години до настання смерті; за ступенем тяжкості черепно - мозкова травма, виявлена у ОСОБА_9 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що потягнули смерть; крововиливи в ділянці Варолієвого моста являються вторинними, виникають внаслідок порушення мозкового кровообігу при черепно-мозковій травмі в атональному періоді; смерть ОСОБА_9 наступила внаслідок черепно-мозкової травми, що супроводжувалася масивною субдуральною гематомою, поширеними субарахноїдальними крововиливами, що призвели до здавлення головного мозку, порушення мозкового кровообігу; смерть наступила за 5-6 годин до судово-медичного дослідження тіла.

Крім цього, винність ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, об`єктивно підтверджується також і іншими доказами у кримінальному провадженні.

Зокрема, рапортом помічника чергового СРПП Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_36 від 09 вересня 2019 року, згідно якого зафіксовано, що 09 вересня 2019 року о 09:13 надійшло повідомлення зі служби 102 ОСОБА_37 про те, що в АДРЕСА_2 в бусі виявлено тіло без ознак життя особи чоловічої статі молодого віку.

Протоколом огляду місця події від 09 вересня 2019 року з доданою фототаблицею до нього, яким зафіксовано частину берегу річки Стир, що в с.Боратин Луцького району, зовнішній вигляд столу та лавок, речей, які на столі. В ході проведення огляду вилучено сліди рук з пляшок.

Протоколом огляду трупа із доданими фототаблицями від 09 вересня 2019 року, який проведено за участю експерта ОСОБА_38 та зафіксовано місцезнаходження трупа чоловічої статі - ОСОБА_9 , його положення, зовнішній вигляд. В ході огляду вилученого ніж з багажного відділення, сліди рук з кабіни автомобіля, недопалки та сфотографований слід низу взуття.

Протоколом огляду місця події з доданими фототаблицями від 09 вересня 2019 року, згідно якого в приміщенні Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи вилучено шорти темно-синього кольору з резинкою, труси блакитного кольору з резинкою, шкарпетки білого кольору та кросівки темно-синього кольору.

Протоколом проведення слідчого експерименту з доданим диском до нього та фототаблицею від 09 вересня 2019 року, яким зафіксовано, як ОСОБА_3 відтворив механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 та яким чином останній впав від удару.

Протоколом огляду від 13 вересня 2019 року, яким зафіксовано, як старший слідчий СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області в приміщенні службового кабінету № 28 провела огляд запису із камер відеонагляду АЗС "Аветра" в с. Рованці по вул. Європейська, 12.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16 жовтня 2019 року, яким зафіксовано як свідок ОСОБА_12 впізнав особу на фото під № 2, як особу яка спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_9 .

Висновком судово-медичного експерта № 420 від 18 жовтня 2019 року, згідно якого, ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів під тверду мозкову оболонку в лівій скронево-тім`яній ділянці (об`ємом 200 мл) та на основі лобних та скроневих долей, крововиливів під м`яку мозкову оболонку лівої лобної долі головного мозку, точкові та смугасті крововиливи в речовину моста головного мозку. Синець нижньої частини носа, синець перехідної кайми та слизової оболонки верхньої губи, синець слизової оболонки нижньої губи, дві забійні ранки слизової верхньої губи, садно перехідної кайми нижньої губи. Патоморфологічні особливості даної травми, в тому числі відсутність зони протиудару, наявність хони єдиного первинного контакту в ділянці губ та кінчика носа, вказують, що дана травма могла утворитись в результаті концентрованого удару тупим твердим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею, який не залишив спеціфічних відбитків травмуючої поверхні. Всі виявлені ушкодження у ОСОБА_9 являються прижиттєвими.

Протоколом проведення слідчого експерименту з доданим диском від 06 листопада 2019 року, яким зафіксовано, як ОСОБА_3 повторно відтворив механізм нанесення можливого удару ОСОБА_9 .

Додатковим висновком судово-медичного експерта № 420/1 від 20 листопада 2019 року, згідно якого, патоморфологічні особливості даної травми, в тому числі відсутність зони протиудару, наявність хони єдиного первинного контакту в ділянці губ та кінчика носа, вказують, що дана травма могла утворитись в результаті концентрованого удару тупим твердим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею за основним напрямком дії сили спереду назад та дещо зліва направо. Враховуючи дані слідчого експерименту від 06 листопада 2019 року ОСОБА_3 вказав, що удар наносився зліва на право і як наслідок в ліву половину обличчя, що суперечить локалізації тілесних ушкоджень (контакту) по центру обличчя і дещо зліва. Також при такому способі нанесення удару, як вказує ОСОБА_3 буде недостатня сила удару для утворення виявлених тілесних ушкоджень. Малоймовірне утворення тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_9 в спосіб вказаний ОСОБА_3 під час проведення слідчого експерименту від 06 листопада 2019 року.

В судовому засіданні перевірялись показання обвинуваченого ОСОБА_3 з приводу того, що тяжке тілесне ушкодження він наніс ненавмисно з метою захисту, однак такі обставини не знайшли свого належного підтвердження в суді і спростовується дослідженими доказами у кримінальному проваджені та не узгоджуються із іншими доказами по справі, зокрема, показаннями потерпілого, свідків та експерта, які є послідовними та, на думку суду, правдивими і узгоджуються між собою та протоколами слідчих дій, відеоносіїв.

Питання про спрямованість умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події. Визначальним при цьому є і суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Закріплене в ст. 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (ч. 3 ст. 27 Конституції України).

Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому, перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

Отже, виходячи з наведеного, право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст. 36 КК України ці умови полягають у такому: оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави; оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК; за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала; посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається; шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає; при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Суд вважає, що в діях потерпілого ОСОБА_9 суспільно небезпечного посягання не було, будь-якими об`єктивними даними така обставина не підтверджується, що відповідно виключає і наявність підстав для будь-якого самозахисту з боку обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, об`єктивних даних, які б свідчили на наявність боротьби між обвинуваченим та ОСОБА_9 немає. З огляду на це, а також беручи до уваги наявність на місці відпочинку інших осіб, які у будь-який час могли негайно припинити протиправні дії потерпілого у випадку наявності реальної загрози для життя чи здоров`я обвинуваченого. В ході конфлікту із ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_9 не становив для нього будь-якої загрози і підстав для самозахисту або необхідності відвернення посягання на нього не виникало. При цьому, характер та локалізація завданого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 в область голови та ненадання допомоги останньому при втраті координації рухів та падінні, переконливо свідчать про те, що обвинувачений усвідомлював можливість настання негативних наслідків своїх дій, у тому числі і ті, що фактично настали, тобто його умисел був спрямований на заподіяння значної шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_9 .

А тому для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного із спричиненням умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, необхідно здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Врахувавши всі обставини вчиненого діяння у їх сукупності, зокрема спосіб вчинення, характер і локалізацію тілесного ушкодження, поведінку обвинуваченого та ОСОБА_9 , що передувала події, їх стосунки, стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого, суд приходить до висновку про направленість умислу обвинуваченого ОСОБА_3 саме на заподіяння значної шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_9 , а не наявності стану необхідної оборони.

Суд приходить до переконання, що вищенаведене повністю підтверджується висновками судово-медичних експертиз № 420 від 18 жовтня 2019 року та № 420/1 від 20 листопада 2019 року тілесних ушкоджень та механізму їх нанесення потерпілому, які є науково - обґрунтованими та піддавати їх сумніву в суду немає підстав. Не наведені та обґрунтовані та вмотивовані підстави і учасниками кримінального провадження. Такі висновки суд бере до уваги та оцінює в сукупності зі всіма доказами по справі.

Разом з тим, суд не бере до уваги пояснення спеціаліста ОСОБА_35 та його консультативний висновок, оскільки в розумінні ст. 84 КПК України вони не є процесуальним джерелом доказів.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про його особу та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не вбачає.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує конкретні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим, та наслідки, що відбулись у вигляді його смерті, інформацію про стан здоров`я обвинуваченого, який не перебуває на обліках у лікаря нарколога чи психіатра та за допомогою до них не звертався, позитивну характеристику по місцю проживання, те, що шкоду не відшкодовано, відомості про вперше притягнення до кримінальної відповідальності, а також думку самого потерпілого ОСОБА_5 , який настоював на суворому покаранні обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, в межах санкції частини статті, за якою він засуджується, у виді позбавлення волі, яке не можливе без ізоляції від суспільства.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Разом з цим, підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд не знаходить.

До початку судового розгляду потерпілий ОСОБА_5 та його представник подали цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 76930 грн., витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн., моральної шкоди в сумі 1000000 грн.

Свої позовні вимоги потерпілий обґрунтовує тим, що внаслідок дій обвинуваченого він втратив сина, що супроводжується у душевних стражданнях, фізичному болі, порушенні нормальних життєвих зв`язків. Матеріальна шкода полягає у витратах на проведення поховання, поминального обіду та виготовлення надмогильного пам`ятника.

В судовому засіданні потерпілий цивільний позивач та його представник підтримали поданий цивільний позов у повному обсязі, обвинувачений у вирішенні вказаного питання покладався на розсуд суду.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, оглянувши та дослідивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову.

Відповідності до вимог ст. 128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.

Згідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

У відповідності до роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 1 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Беручи до уваги вищевказані вимоги Закону, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди ОСОБА_5 , на підставі вимог ст.1167 ЦК України, суд враховує матеріальний стан відповідача, вимоги розумності та справедливості, тяжкість вчиненого злочину, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, зміни в його повсякденному житті, порушення нормальних життєвих зв`язків, інші обставини справи, ступінь вини обвинуваченого та оцінює їх в розмірі 300000 грн., які слід стягнути з ОСОБА_3 в користь потерпілого ОСОБА_5 , а тому цивільна вимога підлягає до часткового задоволення.

Водночас, інші позовні вимога в частині стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди та витрат на правову допомоги підлягає до повного задоволення і стягненню з нього на користь потерпілого ОСОБА_5 таких витрат, що підтверджуються відповідними квитанціями.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України, суд вирішує долю речових доказів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 11, 23, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст.128, 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання 09 вересня 2019 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що одному дню тримання вартою відповідає один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 12 липня 2021 року, тобто з дня ухвалення даного вироку.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 300000 (триста тисяч) грн., матеріальну шкоду в сумі 76930 (сімдесят шість тисяч дев`ятсот тридцять) грн. та витрати на правову допомогу в сумі 10000 (десять тисяч) грн.

Речові докази: ніж із багажного відділення автомобіля "Форд транзіт" повернути за належністю ОСОБА_5 , сліди рук, які вилучено із дверцят та склад дверцят автомобіля марки "Форт Транзіт", 3 недопалки із кухні будинку, 5 недопалків із сміттєвого баку мансарди, сліди рук із посуду в кухні та пляшок на мансарді, сліди рік із пляшок з-під спиртного, футболку чорного кольору із світлішим візерунком, шорти темно-синього кольору, труси світло синього кольору, шкарпетки білого кольору, кросівки темно-синього кольору знищити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 вересня 2019 року, а саме, на ніж із багажного відділення автомобіля "Форд транзіт", сліди рук, які вилучено із дверцят та склад дверцят автомобіля марки "Форт Транзіт", 3 недопалки із кухні будинку, 5 недопалків із сміттєвого баку мансарди, сліди рук із посуду в кухні та пляшок на мансарді, сліди рік із пляшок з-під спиртного, футболку чорного кольору із світлішим візерунком, шорти темно-синього кольору, труси світло синього кольору, шкарпетки білого кольору, кросівки темно-синього кольору скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії вироку, через Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:/підпис/
Згідно з оригіналом:
Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1