ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 591/8232/19 Номер провадження 11-кп/814/300/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0003477 від 17 листопада 2019 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , поданою в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 5 жовтня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:
5 жовтня 2020 року Зарічним районним судом м. Суми ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Строк відбування покарання ухвалено обраховувати з 18 листопада 2019 року.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 3768,24 гривні.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, залишено без змін до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 3 грудня 2020 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Не погоджуючись із вироком Зарічного районного суду м. Суми від 5 жовтня 2020 року, захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

22 березня 2021 року на адресу Полтавського апеляційного суду прокурор Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_9 надіслав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , строком на 60 днів.

Подане клопотання прокурор ОСОБА_9 обгрунтовує тим, що наразі наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може: переховуватись від суду, оскільки останній не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, побоюючись покарання за вчинення кримінального правопорушення, а також те, що обвинувачений відразу залишив місце вчинення кримінального правопорушення та був затриманий в одному з районів Сумської області; вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_7 зловживає спиртними напоями та веде асоціальний спосіб життя. Крім того, ініціатор клопотання зазначає, що ОСОБА_7 призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав подане ним клопотання та просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів; пояснення обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти поданого прокурором клопотання та просили обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, вивчивши матеріали клопотання, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Так, розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційним судом встановлено, що, ОСОБА_7 місцевим судом визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Згідно оскаржуваного вироку суду, ОСОБА_7 місцевим судом засуджено за те, що він, 17 листопада 2019 року приблизно 19 години 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем Опель-Вектра, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Героїв Крут в м. Суми зі сторони вул. Лінійна, де в районі регульованого пішохідного переходу поблизу буд. 52 по вул. Героїв Крут, в порушення п.п. 8.7.3.е, 8.10 ПДР України при наближенні до регульованого пішохідного переходу, при загоранні червоного сигналу світлофору, продовжив рух, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала проїзну частину по наведеному пішохідному переходу на дозволений сигнал світлофора, а водій на вказаному автомобілі залишив місце пригоди. У результаті ОСОБА_10 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла.

Необхідність застосування запобіжного заходу учасниками судового провадження не оспорюється.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки матеріали справи містять достатні дані, які дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_7 , може: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , крім зазначених вище ризиків, колегія суддів враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, який згідно з положеннями ст.12 КК України є тяжким, наслідком якого стала смерть людини, поведінку ОСОБА_7 , який після вчинення злочину залишив місце ДТП, особу обвинуваченого, вік та стан здоров`я останнього, який є не судимим, таким, що не має офіційного джерела доходу, перебуває на диспансерному обліку із діагнозом: «хронічний алкоголізм з 2016 року» (т.1 а.с. 157), на обліку в лікаря психіатра не перебуває, міцність соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого.

Обставини, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, заявлені ризики станом на день розгляду клопотання не зменшились.

Таким чином, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інші (менш суворі) запобіжні, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні , зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини. Враховуючи зазначені вище підстави, передбачені статтями 177 та 178 КПК України та те, що внаслідок вчинення злочину ОСОБА_7 , настала смерть ОСОБА_10 , колегія суддів не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного вище та зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 засуджений місцевим судом до реального відбуття покарання, обґрунтованість якого має перевірити суд апеляційної інстанції та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які зі сплином часу не зменшились, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, встановленим судом, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора є обгрунтованим.
Керуючись ст.ст. 376,405, 418 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , який утримується в ДУ «Сумський слідчий ізолятор», запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Копію ухвали направити начальнику ДУ «Сумський слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4