УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2021 Справа №607/7899/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції, захисника ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання, на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні №0000440, -

встановив:
Прокурор ОСОБА_3 пояснила, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, підстав для його повернення немає. Просить призначити судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що заперечень і клопотань немає. Аналогічні пояснення надала захисник ОСОБА_5 .

В обвинувальному акті вказано відомості, які передбачено ст.291 КПК України, тобто він відповідає вимогам закону. Тому, на підставі цього обвинувального акта необхідно призначити судовий розгляд кримінального провадження. Оскільки, підстав для закритого судового засіданні немає, тому судовий розгляд необхідно проводити у відкритому судовому засіданні.

Крім цього прокурор ОСОБА_3 звернулась із клопотанням про продовження Геращенку строку тримання під вартою. У вказаному клопотанні зазначено наступне: «До Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення, про те, що 02.04.2021 року, близько 18:00 год., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який раніше судимий за умисні корисливі злочини проти власності, таємно, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку грошових коштів у сумі 4 000 гривень із торгового кіоску № НОМЕР_1 , що знаходиться на ринку «Стандарт» за адресою: вул. 15 Квітня у м.Тернопіль, чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму.

Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000440 від 02.04.2021 за ч.2 ст.185 КК України.

27.04.2020 до Тернопільського міськрайонного суду направлено обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні про обвинувачення: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Тернопіль, українця, громадянина України, безпартійного, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не депутата, не адвоката, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

- 02.04.2015 Тернопільським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 31.12.2020 Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі терміном на 4 роки;

- 24.12.2020 скеровано обвинувальний акт до Тернопільського міськрайонного суду за ч.2 ст.185 КК України,

про те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що близько 18 год. 02.04.2021 у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на ринку «Стандарт», що знаходиться за адресою вул. 15 Квітня у м.Тернопіль, виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел ОСОБА_4 , 02 квітня 2021 року близько 18 години переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, діючи умисно, протиправно, таємно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, перебуваючи на території ринку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за адресою: м. Тернопіль, вул. 15 Квітня, увійшов у приміщення торгового кіоску №15 в якому здійснює свою підприємницьку діяльність фізична особа підприємець ОСОБА_6 звідки таємно викрав грошові кошти номіналами 500 гривень в кількості 4 купюри, 200 гривень в кількості 8 купюр та 100 гривень в кількості 4 купюри, загально сумою 4 000 грн.

Надалі, ОСОБА_4 безперешкодно покинув територію кіоску № НОМЕР_1 , що розташований на ринку «Стандарт», що по вул. 15 Квітня, в м. Тернопіль із викраденими грошовими коштами у руках, чим спричинив майнову шкоду ОСОБА_6 в сумі 4 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно

04.04.2021, на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду, ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з терміном застосування до 01.06.2021.

В зв`язку з закінченням строку застосування даного запобіжного заходу, виникла необхідність у його продовженні з огляду на наступне.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Санкція ч.2 ст.185 КК України передбачає покарання у вигляді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, що відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, обґрунтовується тим, що він усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, з врахуванням кількості вчинених ним раніше злочинів, обвинувальні акти про вчинення яких скеровано до Тернопільського міськрайонного суду, може навмисно переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілих, свідків обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків є те, що шляхом погрози він може схиляти свідків та потерпілу до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, не працює, не має постійного джерела доходу, стосовно нього на розгляді перебувають обвинувальні акти про обвинувачення у вчиненні умисних корисливих злочинів проти власності.

Також необхідно врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, відсутність у нього постійного місця роботи, майновий стан, з урахуванням його репутації, наявність судимості.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Крім того, згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_4 можливо застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній раніше судимий та підозрюється у вчиненні злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до три років.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Обґрунтування неможливості запобігання ризику, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів:

- застосування застави щодо ОСОБА_4 не є можливим, оскільки останній ніде не працює, не має постійного джерела доходів і, перебуваючи на волі, може вчиняти нові корисливі злочини, та незаконно впливати на потерпілого та свідків.

- застосування домашнього арешту щодо ОСОБА_4 не є можливим, оскільки останній як бачимо, своєю поведінкою не вважає за необхідне виконувати покладені на нього обов`язки, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення, а також може переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, враховуючи міру покарання, що може бути призначена за вчинене ним кримінальне правопорушення, з урахуванням вчинення даного злочину.

- застосування особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_4 не є можливим, оскільки перебуваючи на волі, останній може ухилятися від явки до органів досудового розслідування та суду, а також може вчиняти нові злочини.

Крім того, прошу звернути увагу суду, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права сторін у справі, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, зважаючи на те, що метою запобіжного заходу є подальший розгляд справи судом, який повинен підтвердити або спростувати обвинувачення, що було підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходячи з усіх обставин провадження, вважаю, що у кримінальному провадженні наявні підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту».

Прокурор ОСОБА_3 пояснила, що на даному етапі сукупність ризиків, які об`єктивно існують та ґрунтовність висунутого обвинувачення виправдовує необхідність утримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Захисник ОСОБА_5 пояснила, що на думку сторони захисту запобігти вказаним ризикам можливо шляхом менш суворого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що підтримує доводи свого захисника.

Ознайомившись із клопотанням сторони обвинувачення, наявними матеріалами підготовчого провадження, заслухавши доводи та пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В порядку ч.1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

На думку суду, стороною обвинувачення доведено достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, що слідує із реєстру матеріалів долученого до обвинувального акту. Однак суд звертає увагу на те, що згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Також прокурором доведено існування ризиків, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою а саме:

- ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків є те, що шляхом погрози він може схиляти свідків та потерпілу до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обґрунтовується оскільки, ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, не працює, не має постійного джерела доходу, стосовно нього на розгляді перебувають обвинувальні акти про обвинувачення у вчиненні умисних корисливих злочинів проти власності;

- усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, з врахуванням кількості вчинених ним раніше злочинів, обвинувальні акти про вчинення яких скеровано до Тернопільського міськрайонного суду, може навмисно переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Згідно з частиною першою статті 183 Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

ЄСПЛ через призму рішень зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Стороною обвинувачення доведено, що наявність декількох ризиків у сукупності, які об`єктивно існують, унеможливлюють застосування менш суворих запобіжних заходів, тому жоден з таких не буде достатнім для запобігання їм та забезпечення належної поведінки обвинуваченим і виконання ним своїх обов`язків.

Проаналізувавши наведене у сукупності вважаю, що пояснення сторони захисту спростовуються матеріалами, доводами сторони обвинувачення про існування ризиків.

З метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, із врахуванням особи ОСОБА_4 , стану здоров`я, майнового стану, інкримінованого правопорушення, соціальних зв`язків, суд приходить до переконання про необхідність засновування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

Крім цього враховуючи особу обвинуваченого суд вважає за доцільне визначити заставу - 20(двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45400(сорок п`ять тисяч чотириста) гривень, яку можна внести до прийняття нового рішення щодо запобіжного заходу, яка в свою чергу слугуватиме реальною альтернативою від утримання під вартою, та буде здатна забезпечити виконання обвинуваченим своїх обов`язків.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, 8, 22, 94, 177, 183, 198, 314 - 316 КПК України, суд -

постановив:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовільнити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за адресою м.Тернопіль вул.Котляревського, 34, на 10 червня 2021 року в 11 год. 20 хв.

ОСОБА_4 обрати запобіжний захід - тримання під вартою на два місяці до 30 липня 2021 року 23 год. 59 хв.

ОСОБА_4 визначити заставу - 20(двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45400(сорок п`ять тисяч чотириста) гривень, яку можна внести до прийняття нового рішення щодо запобіжного заходу.

Після внесення застави ОСОБА_4 звільнити з-під варти і на нього покладаються обов`язки: прибувати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає, тобто з міста Тернополя, без дозволу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області; повідомляти Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області про зміну свого місця проживання; докласти зусиль до пошуку роботи; носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків внесені кошти будуть звернені в дохід держави.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Копію ухвали негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

На ухвалу може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з моменту її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_1