Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000310 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київського області від 3 червня 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київського області від 03.06.2021 обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки виклад у ньому фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення є неконкретними, а тому унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право ОСОБА_8 на захист, гарантоване п.3 а) ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції вийшов за межі повноважень, визначених главою 27 КПК України, вдавшись до оцінки доказів у кримінальному провадженні під час підготовчого судового засідання, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, за приписами п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті відображаються лише фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а тому необхідність, як зазначено в ухвалі, відображення в обвинувальному акті конкретних обставин, не узгоджується з вимогами КПК України. Як стверджує прокурор, суд не вправі був на даній стадії оцінювати спосіб викладу фактичних обставин кримінального правопорушення як припущення слідчого та прокурора і на цій підставі робити висновок про неконкретність обвинувачення та не наповнення його певним змістом. Вказує і на те, що поряд з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, в обвинувальному акті міститься конкретне формулювання обвинувачення, у зв`язку з чим посилання суду на порушення вимог п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини в контексті зрозумілості пред`явленого обвинувачення є безпідставними.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 , посилаючись на ст.1291 Конституції України, ч.2 ст.21, ст.90 КПК України, згідно з якими судове рішення є обов`язковим для виконання, зазначає, що ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2020 (справа № 362/7057/19), яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 10.12.2020, обвинувальний акт у цьому ж кримінальному провадженні було повернуто прокурору. Встановлені цими судовими рішеннями недоліки обвинувального акта сторона обвинувачення не усунула, а лише змінила формулювання терміну з поновлення реєстрації права власності, який відсутній в Законі України Про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, на здійснення реєстрації права власності.
Враховуючи межі судового розгляду, визначені ч.1 ст.337 КПК України, та покладення обов`язку доказування на слідчого, прокурора, захисник стверджує про неконкретність висунутого обвинувачення, від якого має захищатися ОСОБА_8 , що свідчить про невідповідність обвинувального акта вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Так, в обвинувальному акті вказано, що директор ТОВ Земля і Право ОСОБА_10 доручив ОСОБА_11 здійснити державну реєстрацію права власності на п`ять земельних ділянок. Отже, незрозумілим є те, в чиїх інтересах надавалася неправомірна вигода і в чиїх інтересах діяла особа, яка пропонувала неправомірну вигоду, що є важливим для формулювання обвинувачення, оскільки факт наявності особи, в чиїх інтересах надавалася неправомірна вигода, передбачений диспозицією ст.368 КК України.
Також зі змісту обвинувального акта неможливо встановити, чи наділений обвинувачений повноваженнями на здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, у зв`язку з чим є незрозумілим не тільки в чому обвинувачують ОСОБА_8 , а й чи є на це повноваження і в чиїх інтересах могло бути обіцяно вчинити таку дію, як державна реєстрація права власності. Крім того, незрозуміло: з якими саме невстановленими службовими особами виконавчих органів Васильківської міської ради Київської області та Центру надання адміністративних послуг при Васильківській районній державній адміністрації Київської області вступив у змову ОСОБА_8 ;у який спосіб він міг, взагалі, вчинити дії в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, та третіх осіб, тощо.
Відсутність в обвинувальному акті конкретного формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення і є порушенням права особи на захист, на чому наголошено в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Абрамян проти Росії, Маттоціа проти Італії. Враховуючи викладене, захисник просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, вказуючи на відсутність підстав для повернення обвинувального акта; доводи захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинуваченого, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції, у формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті зазначені функціональні обов`язки ОСОБА_8 як заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Васильківської міської ради Київської області. Разом з тим, не вказано: коли, яким чином і в якій спосіб ОСОБА_8 дізнався, що ОСОБА_11 звернувся за реєстрацією права власності і, відповідно, у ОСОБА_8 виник умисел на скоєння злочину; які саме повноваження чи службове становище використав ОСОБА_8 задля отримання неправомірної вигоди, з використанням яких саме повноважень або можливостей, обумовлених займаною посадою, ним вчинялись дії з метою одержання неправомірної вигоди, чи мав він на це повноваження; за вчинення або не вчинення яких конкретно дій і в чиїх інтересах ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності за одержання як службова особа неправомірної вигоди за реєстрацію права власності на земельні ділянки, які знаходяться на території Васильківського району Київської області, тобто не під юрисдикцією Васильківської міської Ради.

Формулювання обвинувачення не дає можливості зробити висновок про наявність невстановлених службових осіб виконавчих органів Васильківської міської ради Київської області та Центру надання адміністративних послуг при Васильківській районній державній адміністрації Київської області, і, відповідно, попередньої змови з ними ОСОБА_8 , оскільки в обвинувальному акті не конкретизовано: які саме дії з метою отримання неправомірної вигоди вказані особи повинні були вчинити; чи відносилось до їх компетенції вирішення питань реєстрації земельних ділянок; яким чином ОСОБА_12 вступив з ними в попередню змову, в чому полягала ця змова, які конкретно дії і роль виконувала кожна з групи осіб для досягнення злочинної мети, яка ставиться у провину обвинуваченому.

А тому суд з урахуванням положень ст.91 КПК України, якою визначено, які обставини підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, пославшись на п.3 а) ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дійшов висновку, що вказані порушення свідчать про неконкретність висунутого ОСОБА_8 обвинувачення і порушують його право на захист, оскільки унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, а тому обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Тобто після отримання обвинувального акта суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Невідповідності обвинувального акта вказаним вимогам закону колегія суддів не вбачає, оскільки він містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію та формулювання обвинувачення.

Суд може повернути обвинувальний акт прокурору лише за наявності суттєвих недоліків у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, які можуть потягти за собою порушення права на захист з огляду на суперечливість або незрозумілість суті обвинувачення.

Між тим, викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, слідчий зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вимаганні та одержанні як службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, та третіх осіб, окремих дій з використанням наданої йому влади, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Так, ОСОБА_8 , призначений на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Васильківської міської ради Київської області, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище і наділена функціональними обов`язками, перелік яких вказано в обвинувальному акті, дізнався, що ОСОБА_11 звернувся до Васильківської міської ради Київської області з метою державної реєстрації права власності та зміни цільового призначення п`яти земельних ділянок, розташованих у с/р Митницька Васильківського району Київської області, після чого у нього виник умисел на одержання неправомірної вигоди для себе за сприяння в реєстрації права власності та зміні цільового призначення цих земельних ділянок.

Реалізовуючи злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб з невстановленими службовими особами виконавчих органів Васильківської міської ради Київської області та Центру надання адміністративних послуг при Васильківській районній державній адміністрації Київської області, який розташований на території розповсюдження владних повноважень ОСОБА_8 і відповідно до покладених завдань взаємодіє з центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами влади АР Крим, органами місцевого самоврядування, тощо, 19.04.2019 ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_11 і висунув йому вимогу передачі грошових коштів у сумі 12 500 доларів США за державну реєстрацію права власності та зміну цільового призначення земельних ділянок, повідомивши, що у разі ненадання цих коштів, здійснити це буде неможливо.

14.05.2019 під час зустрічі з ОСОБА_11 . ОСОБА_8 повідомив, що не може змінити цільове призначення земельних ділянок, однак може вирішити питання щодо реєстрації права власності за неправомірну вигоду в сумі 2 500 доларів США, по 500 за кожну ділянку, які 21.05.2019 отримав у приміщенні виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області від ОСОБА_11 .

Обставини, за яких ОСОБА_8 дізнався про звернення ОСОБА_11 за реєстрацією права власності, не мають відношення до обставин, які підлягають доказуванню. Всупереч висновкам суду зі змісту обвинувального акта достовірно випливає, що ОСОБА_8 одержав неправомірну вигоду за сприяння ОСОБА_11 в реєстрації права власності на земельні ділянки, тобто за вчинення дій в інтересах останнього і третіх осіб.

Функціональні обов`язки обвинуваченого відповідно до займаної ним посади зазначені в обвинувальному акті, а що стосується повноважень та можливостей, обумовлених займаною посадою на вчинення певних дій стосовно земельних ділянок, які не знаходяться під юрисдикцією Васильківської міської ради, наявності попередньої змови з вказаними раніше невстановленими особами, їх компетенції на вирішення питань з реєстрації земельних ділянок, тощо, які суд, фактично поставив під сумнів, то ці обставини мають бути доведені стороною обвинувачення під час судового розгляду і не можуть бути предметом підготовчого судового засідання.

Згідно з ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Оскільки, як вважає встановленим прокурор, ОСОБА_8 діяв у співучасті з іншими невстановленими особами, яка передбачає наявність спільного злочинного умислу, колегія суддів вважає, що відсутність в обвинувальному акті конкретизації їх компетенції та дій, які входять до об`єктивної сторони кримінального правопорушення, не свідчать про неконкретність висунутого ОСОБА_8 обвинувачення та порушення його права на захист.

Відсутність у матеріалах кримінального провадження копії обвинувального акта, який ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2020 повернуто прокурору, на чому акцентує увагу сторона захисту, не дає можливості в повній мірі перевірити, які зміни були внесені до нього на усунення встановлених судом недоліків. Водночас, зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанції свідчить про те, що підстави для повернення вперше складеного обвинувального акта і обвинувального акта у цьому провадженні не є ідентичними.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскільки вийшов за межі питань, які є предметом підготовчого судового засідання, і, не розглядаючи кримінальне провадження по суті, без дослідження доказів, вдався до розмірковувань стосовно обґрунтованості висунутого ОСОБА_8 обвинувачення.

Отже, невідповідність висновків суду про неконкретність висунутого обвинувачення фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, є підставами для скасування ухвали згідно з положеннями ст.ст.409, 411, 412 КПК з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції і задоволення апеляційної скарги прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київського області від 3 червня 2021 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000310 щодо ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, повернуто прокурору, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3