Дата документу 03.02.2021 Справа № 335/4572/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/4572/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/309/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвокат ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8

розглянула 3 лютого 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2020 року відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2
обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

23.04.2020, приблизно о 09 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «NISSAN X-TRAIL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювала рух по проїзній частині вул. Лермонтова, рухаючись з боку пр. Соборний в напрямку вул. Перемоги в м. Запоріжжі.
В цей же час, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «DAEWOO-FSO LANOS ТF48Y», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в салоні якого в якості пасажира перебував ОСОБА_10 , здійснював рух по вул. Лермонтова у м. Запоріжжі, у зустрічному для водія ОСОБА_9 напрямку.
Під час руху на регульованому світлофорним об`єктом перехресті вул. Лермонтова - вул. Леоніда Жаботинського в м. Запоріжжі, водій ОСОБА_9 , не зупиняючи керований нею транспортний засіб, почала виконувати маневр лівого повороту. Перед виконанням маневру повороту ліворуч, водій ОСОБА_9 , діючи в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», не переконалася в безпеці своїх дій, дорогу водієві ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, не надала, натомість змінила напрямок свого руху та почала виконувати маневр лівого повороту, намагаючись виїхати на вул. Леоніда Жаботинського, внаслідок чого допустила зіткнення передньої правої частини керованого нею транспортного засобу із передньою лівою, частиною автомобілю під керуванням водія ОСОБА_8 .
В свою чергу, водій ОСОБА_8 , здійснюючи рух по вул. Лермонтова, у напрямку від вул. Перемоги до пр. Соборний в м. Запоріжжі, маючи об`єктивну спроможність виявити автомобіль під керуванням ОСОБА_9 , що почала виконувати маневр лівого повороту та створювати йому небезпеку для руху, діючи в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, вчасно заходів до зменшення швидкості аж до зупинки не застосував, внаслідок чого допустив зіткнення керованого ним транспортного засобу з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_9 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 502 від 15.05.2020, водію ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: «компресійний перелом тіла шостого шийного хребця (С6), перелом поперекового відростка тіла та дуги ліворуч С6; перелом тіла п`ятого шийного хребця (С5) з переднім підвивихом, переломи дуги та поперекового відростка С5 справа (за даними комп`ютерної томографії шийного відділу хребта) із наступним розвитком легкого верхнього парапарезу», які в сукупності кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 9-378 від 20.05.2020: в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля «NISSAN X-TRAIL», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 не відповідали вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_9 мала технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів, шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2020 року:
ОСОБА_9 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та їй призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців та поклавши обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь державного бюджету України судові витрати за проведення експертиз у розмірі 6 538 (шість тисяч п`ятсот тридцять вісім) гривень.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційних скарг

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченої, не погоджується з оскаржуваним вироком в частині вирішення цивільного позову. Просить вирок суду в частині часткового задоволення цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9 скасувати, постановити новий, яким відмовити ОСОБА_8 в задоволенні цивільного позову до ОСОБА_9 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що представником потерпілого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_11 не підтверджено повноваження останнього на участь у судовому процесі, а тому вважає, що у ОСОБА_11 автоматично відсутні права на з`явлення цивільного позову до ОСОБА_9 .

Крім того, вказує, що судом при частковому задоволенні цивільного позову невірно враховані всі обставини справи, зокрема щодо співрозмірності, а також не наведено жодних обґрунтувань на підтвердження того, що потерпілий не може працевлаштуватися та у нього зниження якості сну та самооцінки.

Зважаючи на те, що позивачем не доведено взагалі наявність матеріальної або моральної шкоди, не надано жодного чеку про витрати, наявність в діях потерпілого порушень ПДР України, в наслідок чого, в тому числі, трапилась ДТП, керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, вважає, що навіть часткове задоволення цивільного позову є неможливим.

В судове засідання апеляційної інстанції обвинувачена, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Враховуючи відсутність питань, які б погіршували правове становище обвинуваченої та, беручи до уваги позицію захисника, який просив апеляційний розгляд проводити у відсутність обвинуваченої, апеляційний суд у відповідності до ч.4 ст. 401, ч. 4 ст. 405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_9 .

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, пославшись на відсутність повноважень у адвоката ОСОБА_12 подавати цивільний позов в інтересах потерпілого, просив задовольнити апеляційні вимоги.
Потерпілий у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вказавши про те, що з ОСОБА_11 був укладений договір на представлення його інтересів та у останнього були повноваження для подачі позову.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги, пославшись на наявність у ОСОБА_11 повноважень на подачу позову та представлення інтересів потерпілого у суді, просив вирок залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеності винуватості обвинуваченої ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, установлених та перевірених місцевим судом у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, кримінально-правової оцінки її дій за ч.2 ст. 286 КК України відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд не перевіряє, оскільки законність та обґрунтованість вироку у цій частині захисником не оскаржуються.

Відповідаючи на доводи захисника щодо відсутності у адвоката ОСОБА_11 повноважень як представника потерпілого ОСОБА_8 на участь у судовому процесі та подачі цивільного позову до ОСОБА_9 , слід зазначити про те, що ненадання адвокатом ОСОБА_11 ордеру належного зразку є формальною обставиною і не може беззаперечно свідчити про відсутність у останнього повноважень представляти інтереси потерпілого ОСОБА_8 , зокрема і з приводу подачі цивільного позову від імені потерпілого.

Так, під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_8 підтвердив укладення угоди із адвокатом ОСОБА_11 та надання йому повноважень на представлення йог інтересів, зокрема і шляхом подачі цивільного позову.

Більш того, потерпілий при апеляційному розгляді підтвердив укладення відповідної угоди із адвокатом ОСОБА_11 , зазначив, що був задіяний у обговоренні позову, його доводів та вимог, що спростовує твердження захисника ОСОБА_7 при апеляційному розгляді щодо не підтримання потерпілим цивільного позову.

Стосовно доводів апелянта з приводу неврахування судом співрозмірності стягнутої суми моральної шкоди провині як обвинуваченої, так і потерпілого при розв`язанніцивільного позову, судова колегія зауважує, що саме через неправомірні дії обвинуваченої ОСОБА_9 , які знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що не оспорюється стороною захисту, потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

При цьому, фактично судом були враховані дії кожного з водіїв у обставинах дорожньо-транспортної пригоди, що було наслідком часткового задоволення позовних вимог.

Положеннями ст.ст. 32, 56 Конституції України гарантується право кожній фізичній особі на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Так, згідно з приписами ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

При цьому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути адекватним завданим моральним стражданням, при цьому слід враховувати вимоги розумності та справедливості.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції достатньо дослідив матеріали кримінального провадження щодо цивільного позову відносно необхідності відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Суд першої інстанції правильно встановив, що діями обвинуваченої потерпілому завдано моральну шкоду.

З урахуванням фактичних обставин справи вбачається причинний зв`язок між заподіяною потерпілому моральною шкодою та протиправними діями обвинуваченої.

Судова колегія приходить до висновку, що встановлена судом сума моральної шкоди в розмірі 25 000 грн., що становить половину від заявленої потерпілою стороною моральної шкоди, яка виражається у перенесених ОСОБА_8 фізичних та душевних стражданнях, які потерпілий зазнав внаслідок дорожньо-транспортної пригоду,відповідає характеру та тривалості страждань.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої і вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди було визначено із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням фізичних та душевних стражданнях, яких ОСОБА_8 зазнав у результаті отриманих тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що призвели потім до тривалого лікування та реабілітації, втрати душевного спокою та зміни звичного способу життя потерпілого, конкретних обставин провадження, наслідків вчиненого злочину і вважати його неправомірним підстав не має, що спростовує доводи сторони захисту в цій частині.

Посилання захисника в апеляційній скарзі щодо відсутності обґрунтувань на підтвердження того, що потерпілий не може працевлаштуватися та у нього зниження якості сну та самооцінки, з огляду на висновок суду щодо часткового задоволення позовних вимог, є безпідставними.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного позову колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2020 року відносно ОСОБА_9 ,визнаної винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК Українизалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4