ВИРОК
Іменем України
09.06.2021 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000845 від 02 листопада 2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженець міста Львова, з професійно-технічною освітою, не одруженого, працюючого водієм трамваю в ЛКП «Львівелектротранс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України
за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,-
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 02 листопада 2015 року, близько 11 год. 30 хв., керуючи технічно справним транспортним засобом - трамвайним вагоном КТ4-СУ, реєстраційний номер 1124, та рухаючись ним по вул. Сахарова поблизу будинку №52 у м.Львові по трамвайній колії в напрямку вул. Кн. Ольги у м. Львів, проявив неуважність до дорожньої обстановки та порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями. А саме: п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзді перешкоди», які виразилися у тому, що водій трамвайного вагону КТ4-СУ ОСОБА_6 перед початком руху повинен був переконатися, що це не створить небезпеки для пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала трамвайну колію зліва на право та під час виникнення небезпеки для руху пішохода, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .
Своїми діями, які суперечать вимогам ПДР, обвинувачений ОСОБА_6 , з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для забезпечення безпеки інших учасників дорожнього руху, створивши загрозу їхньому життю та здоров`ю, у даному випадку пішоходу ОСОБА_7 . Потерпіла внаслідок скоєного водієм ОСОБА_6 наїзду на неї, згідно висновку судово-медичної експертизи, отримала наступні тілесні ушкодження: закриті переломи лонних та сідничних кісток з обидвох сторін з порушенням функції тазових органів, закритий перелом правої крижової кістки, закритий перелом поперекового паростка 5-го поперекового хребця, закритий звих лівої плечової кістки, забій грудної клітки з поступленням повітря у праву плевральну порожнину, струс головного мозку, що відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, та була небезпечною для життя на момент заподіяння.
В судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, пояснення надав аналогічні викладеним в обвинувальному акті. Додатково пояснив, що дана подія мала місце 02.11.2015 року. Під час керування трамваєм, здійснюючи розгін, який було дозволено світлофором. Вказав, що на даній ділянці дороги не було пішохідного переходу. Неочікувано для обвинуваченого на трамвайну колію перед трамваєм вийшла потерпіла. Попередньо вона прямувала по зустрічній трамвайній колії. У вчиненому щиро розкаявся у вчиненому, просить суворо не карати.
Представник потерпілої в судовому засіданні пояснила, що потерпілій спричинено даним злочином шкоду, яка не відшкодована. Даний вирок суду буде підставою для подальшого звернення до суду в порядку цивільного судочинства.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась. Відтак, на підставі ст.55 КПК України та відповідно до ч.1 ст.325 КПК суд ухвалює рішення про проведення судового розгляду без потерпілої за участю її представника.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється, наданими в судовому засіданні поясненнями. А тому, з врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд приходить до переконання, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, оскільки ОСОБА_6 , будучи особою, яка керувала транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.
Відповідно до вимог ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із вимог ст.50, 65 КК України щодо призначення покарання та з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, котрий раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Крім того, суд враховує досудову доповідь складену Залізничним РВ філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області 05.05.2020 року відносно обвинуваченого. Згідно якої, надано висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі із застосуванням статтей 75 та 76 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставини, що обтяжують покарання, суд не встановив.

З урахуванням обставин вчиненого та даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортним засобами та вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку із застосуванням статтей 75, 76 КК України. Саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно вимог ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судових експертиз НДЕКЦ при УМВСУ у Львівській області на загальну суму 1570, 10 грн.

Керуючись статтями 124, 373-374, 376, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставіст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст.76КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Згідно вимог ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судових експертиз НДЕКЦ при УМВСУ у Львівській області на загальну суму 1570 (одну тисячу п`ятсот сімдесят гривень) грн. 10 коп.

На вирок може бути подано апеляцію до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1