Справа № 529/641/21
Провадження № 1-кп/529/87/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька Полтавської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000421 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Корсунівка Лохвицького району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше судимого:

- 14.02.2011 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 07.05.2012 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців,

- 25.09.2015 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, звільненого 22.01.2019 за відбуттям покарання,

обвинуваченого у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , маючи непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив новий корисливий злочин.

Так, 18 липня 2021 року близько 16 години обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на сміттєзвалищі, що розташоване в смт Диканька Полтавської області, помітив біля дерев велосипед виробництва ХВЗ "Україна", із рамою чоловічого типу, білого кольору, передньою вилкою блакитного кольору, нікельованими щитками та з металевим багажником, який належить ОСОБА_5 , та вирішив його викрасти.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, викрав належний потерпілому ОСОБА_5 велосипед виробництва ХВЗ "Україна", із рамою чоловічого типу, білого кольору, передньою вилкою блакитного кольору, нікельованими щитками та з металевим багажником вартістю 800 грн 00 коп. Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 разом з викраденим майном з місця події зник, сховавши викрадений велосипед у лісовому насадженні поблизу Диканського сміттєзвалища, таким чином розпорядившись вказаним майном на власний розсуд та довівши свій злочинний умисел, спрямований на крадіжку, до кінця. Такими діями обвинувачений ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків у розмірі 800 грн 00 коп.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В ході досудового розслідування потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 30 липня 2021 року уклали письмову угоду про примирення між собою, яка містить повне формулюванння обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 185 КК України, в якій вказано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні ним вказаного вище злочину, щиро кається у вчиненому, з потерпілим примирилися, претензії з боку потерпілого відсутні, завдані матеріальні збитки будуть відшкодовані потерпілому шляхом повернення викраденого майна.

У цій угоді про примирення також вказано узгоджене потерпілим та обвинуваченим покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, визначеним судом, а також згоду сторін на його призначення та наслідки укладення і затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю за обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про примирення. Просив суд затвердити угоду між ним та потерпілим та призначити узгоджене покарання. Вказав, що щиро розкаюється у вчиненому, цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди про примирення, що передбачені статтею 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, які йому були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання та вид покарання, який буде до нього застосовано.

Потерпілий ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення. Вказав, що укладення угоди було добровільним, він примирився із обвинуваченим ОСОБА_4 , не має до нього претензій, завдані йому матеріальні збитки будуть відшкодовані шляхом повернення викраденого майна, наслідки укладення угоди йому зрозумілі.

Прокурор вважав за доцільне затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 як таку, що відповідає вимогам закону.

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про примирення, вислухавши з приводу її затвердження думку учасників кримінального провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства та роз`яснивши сторонам угоди про примирення наслідки її затвердження, суд дійшов висновку, що угода про примирення повинна бути затверджена, а обвинуваченому мають бути призначені узгоджені вид та міра покарання за наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно з ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши доводи обвинуваченого, потерпілого, думку прокурора щодо можливості затвердження укладеної угоди про примирення, переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання. Правова кваліфікація злочину, вчиненого ОСОБА_4 , за ч. 2 ст. 185 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтвердив, що розуміє, який вид покарання до нього буде застосовано за угодою.

В підготовчому судовому засіданні також встановлено, що потерпілий та обвинувачений розуміють наслідки затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України, а також обмеження їх прав щодо оскарження вироку про затвердження угоди про примирення.

Підстави для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому визначеної в угоді міри покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є визнання своєї вини та щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Виходячи з того, що по справі були понесені витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 686 грн 48 коп, то відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України ці витрати слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, ч. 2 ст. 185 КК України, ст. 100, ч. 2 ст. 124, п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 374, 376, ч. 3 ст. 394, ст. ст. 468, 471, 473-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 30 липня 2021 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000421 від 19.07.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання чи роботи та періодично з`являтися в цей орган для реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн 48 коп.

Речовий доказ у вигляді велосипеда виробництва ХВЗ "Україна", із рамою чоловічого типу, білого кольору, передньою вилкою блакитного кольору, нікельованими щитками та з металевим багажником, який знаходиться у кімнаті зберігання речових доказів Сектору поліцейської діяльності № 2 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області, - повернути власнику ОСОБА_5 .

У разі невиконання затвердженої судом угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області обвинуваченим, його захисником, законним представником чи потерпілим, його представником, законним представником з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 394 КПК України, або прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 469 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1