Справа № 646/1889/21
№ провадження 1-м/646/3/2021

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.04.2021 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю прокурора - ОСОБА_2
захисника - ОСОБА_3
секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
23 березня 2021 року до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_5 , в якому Міністерство юстиції України просить суд:
-визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діяння, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнано винною вироком Відновського міського суду Московської області від 27 червня 2019 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Московського обласного суду від 27 лютого 2020 року;

- визначити за Кримінальним кодексом України строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженою ОСОБА_5 на підставі вироку Відновського міського суду Московської області від 27 червня 2019 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Московського обласного суду від 27 лютого 2020 року.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 15 лютого 2021 року наказом Міністерства юстиції України № 541/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженої вироком російського суду громадянки України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 26 жовтня 2020 року за № 06-121903/20.

ОСОБА_5 засуджено вироком Відновського міського суду Московської області від 27 червня 2019 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Московського обласного суду від 27 лютого 2020 року, до покарання у виді десяти років шести місяців позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30 п. "г" ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) КК Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_5 в Україні: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 1 УФСВП Росії по Володимирській області»; кінець відбуття строку покарання - 14 січня 2029 року.

У вказаному клопотанні представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 просить суд розглянути його за її відсутності в судовому засіданні.
З огляду на положення ч. 1 ст. 610 КПК України, судовий розгляд клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України здійснюється за участю прокурора, у зв`язку з чим, суд вважає можливим провести розгляд вказаного клопотання за відсутності представника заявника.
У судове засідання прокурор не з`явився, надавши через канцелярію Червонозаводського районного суду м. Харкова заяву про розгляд справи за його відсутності, якою проти задоволення клопотання Міністерства юстиції України не заперечував.
У судове засідання захисник засудженої не з`явилась, надавши через канцелярію Червонозаводського районного суду м. Харкова заяву про розгляд справи за її відсутності, якою просила задовольнити клопотання Міністерства юстиції України.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши клопотання разом з доданими до нього матеріалами, приходить до наступного.
Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 2 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, яка набула чинності для України 01 січня 1996 року (далі - Конвенція), сторони зобов`язуються якнайширше співробітничати одна з одною у тому, що стосується передачі засуджених осіб відповідно до положень цієї Конвенції. Особу, засуджену на території однієї Сторони, може бути передано на територію іншої Сторони, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання. З цією метою засуджена особа може висловити державі винесення вироку або державі виконання вироку своє побажання бути переданою згідно з цією Конвенцією. Із запитом про передачу засудженої особи може звертатися як держава винесення вироку, так і держава виконання вироку.
За статтею 10 Конвенції, у разі продовження виконання вироку держава виконання
вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку. Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироці для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.
Матеріали, додані до клопотання, свідчать, що наказом Міністерства юстиції України прийнято громадянку України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Російської Федерації в Україну для подальшого відбування покарання, призначеного вироком Відновського міського суду Московської області від 27 червня 2019 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Московського обласного суду від 27 лютого 2020 року, відповідно до статей 2, 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статей 605, 606, 609-611 КПК України та у зв`язку із запитом Міністерства юстиції Російської Федерації від 26 жовтня 2020 року за № 06-121903/20.
Вироком Відновського міського суду Московської області від 27 червня 2019 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30 п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років 6 (шість) місяців з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму. Строк відбування покарання рахувати з 18 липня 2018 року.

Апеляційною ухвалою Московського обласного суду від 27 лютого 2020 року вирок Відновського міського суду Московської області від 27 червня 2019 року у відношенні ОСОБА_5 змінено. Виключено з вироку посилання про рахування строку відбування покарання з 18 липня 2018 року. Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили із зарахуванням у строк позбавлення волі періоду з 18 липня 2018 року по 27 лютого 2020 року за правилами ч. 3.2 ст. 72 КК Російської Федерації.

Вирок Відновського міського суду Московської області від 27 червня 2019 року у відношенні ОСОБА_5 набрав законної сили 27 лютого 2020 року.

Вказаним вироком суду діїОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 30 п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, у великому розмірі, групою осіб за попередньою змовою, при цьому злочин не було доведено до кінця з незалежних від неї обставин.

Зазначені діїОСОБА_5 , за які останню засуджено в Російській Федерації, є злочином згідно законодавства України.
З матеріалів справи слідує, щоз 06 травня 2020 року ОСОБА_5 відбуває покарання у ФКУ ВК-1 УФСВП Росії по Володимирській області.
Початок строку відбування покарання - 27 лютого 2020 року.
Кінець строку відбування покарання - 14 січня 2029 року.
Зарахування строку тримання під вартою з 18 липня 2018 року по 27 лютого 2020 року із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі у ВК загального режиму.
Відповідно до характеристики, наданої ФКУ ВК-1 УФСВП Росії по Володимирській області, засуджена ОСОБА_5 за час відбування покарання зарекомендувала себе із задовільної сторони.

За змістом ч. 1 ст. 610 КПК України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні.
Відповідно до довідки Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України № 6.5-12905/6-19 від 06 листопада 2019 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України.

Згідно паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_5 , місце проживання засудженої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Зареєстроване місце проживання засудженої за вищевказаною адресою також підтверджується анкетними даними, зазначеними у вироку Відновського міського суду Московської області від 27 червня 2019 року.

Згідно заявОСОБА_5 від 18 вересня 2020 року, остання просить направити її для подальшого відбування покарання в Республіку Україна, оскільки є громадянкою Республіки Україна. Засуджена ознайомлена із законодавством України в частині застосування порядку та умов відбування покарання, правові наслідки їй роз`яснено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
За ч. 4 ст. 610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Таким чином, за своїм характером, покарання не повинно посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину.

Згідно кримінального законодавства України, кримінальна відповідальність за вчинений ОСОБА_5 злочин на території Російської Федерації передбачена ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України, як закінчений замах на незаконний збут психотропних речовин за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.
Санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини Кодексу.
Отже, з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Разом з тим, п. d) ч. 1 ст. 11 Конвенції визначено, що у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи.
З огляду на те, що судом іноземної держави додаткове покарання у виді конфіскації майна ОСОБА_5 не призначено,засудженій слід призначити покарання без застосування передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України обов`язкового додаткового покарання у виді конфіскації майна.
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що засудженій ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України, слід визначити покарання у виді восьми років позбавлення волі без конфіскації майна.
Приводячи вищезазначений вирок у відповідність з кримінальним законодавством України, згідно з вимогами ч. 4 ст. 610 КПК України, суд враховує, що призначене ОСОБА_5 покарання за вироком Відновського міського суду Московської області від 27 червня 2019 року за своїм видом і тривалістю є сумісним із законодавством України та співвідноситься із заходами примусу, передбаченими КК України за вчинення аналогічних діянь.

Також, відповідно до положень п. «с» ч. 1 ст. 11 Конвенції, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи
вирок, компетентний орган повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі.
З урахуванням викладеного, ОСОБА_5 підлягає зарахуванню у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 18 липня 2018 року по 27 лютого 2020 року, не визначаючи виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженій, оскільки діючим законодавством України не передбачено визначення судом виду такої установи.
Згідно відомостей бухгалтерії ФКУ ВК-1 УФСВП Росії по Володимирській області, засуджена ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконавчих листів не має.
Керуючись ст.ст. 369-372, 376, 610 КПК України, ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, суд -
п о с т а н о в и в:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_5 - задовольнити.
Вирок Відновського міського суду Московської області від 27 червня 2019 року, з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Московського обласного суду від 27 лютого 2020 року, відносно засудженої ОСОБА_5 - привести у відповідність із законодавством України.
Визначити, що ч. 3 ст. 30 п. "г" ч. 4 ст. 228.1 КК Російської Федерації, за якою ОСОБА_5 засуджено вироком Відновського міського суду Московської області від 27 червня 2019 року, відповідає ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України.
Засудженій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі вироку Відновського міського суду Московської області від 27 червня 2019 року визначити покарання:
- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років без конфіскації майна.
Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з 27 лютого 2020 року - відповідно до дати, яка встановлена апеляційною ухвалою Московського обласного суду від 27 лютого 2020 року.
Зарахувати у строк відбуття покарання строк тримання ОСОБА_5 під вартою в період з 18 липня 2018 року по 27 лютого 2020 року.

Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором, а засудженою - у той же строк з моменту вручення їй ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя - ОСОБА_1