Справа № 606/293/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000002, внесеного 18.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Раковець Теребовлянського району Тернопільської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, із вищою освітою, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля угоду про визнання винуватості від 05 лютого 2021 року у даному кримінальному провадженні,

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2021 року о 21 год 48 хв. у ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні житлового будинку, що по АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху шляхом замінування території АЗС «ОККО», що за адресою: вул.Кн.Василька, 121, м.Теребовля.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху на АЗС «ОККО», що за адресою: вул.Кн.Василька, 121, м. Теребовля, ОСОБА_3 , перебуваючи при цьому в житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , 17 січня 2021 року о 21 год 48 хв., використовуючи мобільний телефон марки «ASUS» моделі «ASUS_Z00VD» із сім-картою оператора мобільного зв`язку «lifecell» з контактним номером НОМЕР_1 здійснив дзвінок на телефон спецлінії «102» чергової частини ГУНП в Тернопільській області, в ході якого, достовірно знаючи, що інформація, яку він збирається повідомити є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку загального страху і невпевненості в населення, порушить громадську безпеку, повідомив оператору спецлінії «102» ГУРП в Тернопільській області про підготовку вибуху шляхом замінування АЗС «ОККО», що за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим реалізував свій злочинний умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян, знищення чи пошкодження об`єктів власності.

Виїздом слідчо-оперативної групи на АЗС «ОККО», що за адресою: вул.Кн.Василька, 121, м.Теребовля, вищевказане повідомлення ОСОБА_3 про підготовку вибуху шляхом замінування не підтвердилося. Перевіркою зазначеного повідомлення встановлено, що вибухових пристроїв та вибухонебезпечних речовин на АЗС «ОККО», що за адресою: вул.Кн.Василька, 121, м.Теребовля не виявлено, а повідомлення про підготовку вибуху є завідомо неправдивим.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.259 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху.

05 лютого 2021 року в м. Теребовля Тернопільської області прокурор Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 уклали угоду про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні.

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.259 Кримінального кодексу України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно з угодою ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення з врахуванням беззастережного визнання ним своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме: за ч.1 ст.259 КК України у виді позбавленні волі на строк 2 роки та на підставі ст.75 КК України звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України та отримана згода ОСОБА_3 на призначення узгодженого сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при її укладенні були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 також просить вказану угоду затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Пояснив, що угода укладена добровільно, він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, норми ч.4 ст.474 КПК України, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просить її затвердити, зазначивши, що угода укладена добровільно, в його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Розглядаючи, в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє свої права, передбачені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені ч.2 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд, у відповідності до вимог ч.6 ст.474 КПК України, встановив та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам законодавства, дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.259 КК України, а саме: як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху.
Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч.1 ст.259 КК України.

Також, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що укладена 05 лютого 2021 року між прокурором та обвинуваченим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України є тяжким злочином та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставини, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, наявність на утриманні 2 малолітніх та 1 неповнолітньої осіб.

Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, є призначення йому узгодженого між сторонами покарання в межах санкції ч.1 ст.259 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Водночас, суд, беручи до уваги наведене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 положення ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК Кодексу.

Отже, обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 05 лютого 2021 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, а тому суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18.01.2021.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 05 лютого 2021 року, укладену в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 18.01.2021, між прокурором Теребовлянської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18.01.2021 на речові докази: мобільний телефон ТМ «ASUS», моделі «ASUS_Z00VD» « IMEI НОМЕР_2 IMEI 2 - НОМЕР_3 » із сім-карткою НОМЕР_4 , який поміщено в сейф-пакет SUD1116216 та знаходиться на зберіганні у кімнаті речових доказів Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області та повернути його законному володільцю ОСОБА_6 .

Речовий доказ диск із маркуванням «DVD-R НР 16х4.7 Gb Data 120 min Video» із вмістом аудіо запису розмови на лінію 102, під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розміром 1,06 мб залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі її подання - після прийняття рішення Апеляційним судом Тернопільської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1