Справа № 645/1894/17
Провадження № 1-кп/645/36/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

-у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

19.03.2017 року, приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись на сходах біля 3 поверху в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , під час бесіди з раніше незнайомим ОСОБА_6 , маючи намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, які склалися між ним та ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та наслідків, які можуть настати, наніс не менше 2 ударів обома руками (кулаками) в область обличчя ОСОБА_6 , внаслідок чого останньому заподіяно тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1313-С/17 від 26.04.2017 року ОСОБА_6 внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 заподіяно травматичну екстракцію першого зубу на нижній щелепі ліворуч, забій м`яких тканин, садна на голові та обличчі. За ступенем тяжкості ушкодження, спричинені ОСОБА_6 , належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 тижнів (21 день), (відповідно до п.п.2.3.2 «б», п.2.3.5 Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року №6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень), а решта ушкоджень це легкі тілесні ушкодження (відповідно до п.п.2.3.2 «б», п.2.3.5 Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року №6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Таким чином, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
До закінчення судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 подали письмове клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.2) ч.1 ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження.
В обґрунтування клопотання зазначалося, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні злочину невеликої тяжкості, для якого строк притягнення до кримінальної відповідальності становить 3 роки з дня його вчинення. На теперішній час строки притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності сплинули, тому вбачаються підстави для закриття кримінального провадження.
Прокурор під час судового засідання не заперечувала проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п.2) ч.1 ст.49 КК України, вважала за можливе закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 .
Потерпілий ОСОБА_6 під час вирішення клопотання захисника обвинуваченого просив суд керуватися нормами чинного законодавства.
Обвинуваченому ОСОБА_4 з боку суду було роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності та він підтвердив, що не заперечує проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.
Обвинувачений пояснив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінальної справи він підтримує, на постановлені по справі обвинувального чи виправдувального вироку не наполягає, у повній мірі розуміє наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого та його захисника підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно з ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п.2) ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Відповідно до ч.2 ст.12 КК України (в редакції, що набрала чинності з 01.07.2020 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 року) кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, є кримінальним проступком, яке карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Згідно ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Перевіряючи доводи потерпілого про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч.2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Відповідно до ч.3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 від досудового слідства або суду не ухилялася, ухвал про застосування до нього приводу в судове засідання не постановлювалося. Раніше до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 не притягався, відомості про його судимість після інкримінованого правопорушення відсутні, кримінальне правопорушення вчинено ним вперше.
Згідно з п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст. 284 КПК України).
Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Крім того, у постанові від 12.11.2019 року по справі №566/554/16-к Верховний Суд зробив висновок, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та здійснюється незалежно від визнання обвинуваченим своєї вини у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.
За таких обставин клопотання обвинуваченого та захисту підлягає задоволенню, оскільки наявні передбачені кримінальним законом підстави та умови звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Стосовно ОСОБА_4 не обирався запобіжний захід.
Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
В зв`язку із закриттям кримінального провадження по справі, позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду з роз`ясненням позивачам права звернення до суду з таким позовом в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 284-286, 288, 369, 376 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника - адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілому право на звернення із позовом в порядку цивільного судочинства.
Ухвала про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий-суддя ОСОБА_1