Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

05 серпня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 23 липня 2021 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, у кримінальному провадженні №0000310,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 23 липня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Рівненського районного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 ..

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не залишати місце свого постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання/перебування; утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали встановлено до 21 вересня 2021 року.

Мотивував своє рішення слідчий суддя тим, що стороною обвинувачення було доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, однак не доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим ризикам.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, із визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що слідчий суддя не врахував характер вчиненого злочину, особу підозрюваного, а також наявні ризики.

Зокрема, прокурор зазначив, що на розгляді у Рівненському районному суді Рівненської області перебуває обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст.309, ч.2 ст.310 КК України. При цьому, ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Зважаючи на відсутність офіційного працевлаштування підозрюваного та постійних доходів, прокурор вважає, що він отримує доходи шляхом вчинення злочинів, що підтверджує існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Також враховуючи виявлену у гаражному приміщенні за місцем проживання ОСОБА_7 значну кількість пофасованої в пакетики речовини, ззовні схожої на психотропну, свідчить про відсутність усвідомлення зі сторони підозрюваного вчинених злочинів та не бажання стати на шлях виправлення, а також підтверджує існування ризику знищення, схову або спотворення будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Прокурор зазначив, що ОСОБА_7 зможе незаконно впливати на свідків задля зміни ними своїх показань.

На переконання апелянта, наявність на утриманні у ОСОБА_7 двох неповнолітніх дітей, за якими він здійснює догляд, а також наявність у його батька онкологічного захворювання, не спростовує вищевказаних ризиків.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, вчинений повторно.

За визначенням, яке містить рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Зібрані органами досудового розслідування докази на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється в інкримінованому йому злочині.

21 липня 2021 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК.

22 липня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Так, колегія суддів погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо наявності ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим, прокурорами ні під час розгляду клопотання слідчим суддею, ні під час апеляційного розгляду, не доведено, що цілодобовий домашній арешт з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків, в тому числі й обов`язку утримуватись від спілкування зі свідками, не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам.

При цьому, слідчим суддею правильно враховано при обранні виду запобіжного заходу підозрюваному міцність його соціальних зв`язків за місцем проживання, зокрема наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також здійснення ним догляду за своїм батьком, який має онкологічне захворювання.

Так, згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При цьому, як визначено ч.ч.4,5 ст.181 КПК, орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Колегія суддів зауважує, що згідно прецедентної практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» домашній арешт, з урахуванням його ступеня та інтенсивності, вважається позбавленням волі за змістом статті 5 Конвенції.

За вказаних обставин колегія суддів на даному етапі досудового розслідування не вбачає підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 найбільш суворого виду запобіжного заходу, та, з урахуванням обставин кримінального провадження і особи підозрюваного, вважає, що цілодобовий домашній арешт в умовах контролю з боку працівників правоохоронних органів, здатен запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 . Тому підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора та скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 23 липня 2021 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_7 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3