Справа № 296/1370/21
Вирок
Іменем України

01 квітня 2021 року Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції між Корольовським районним судом м. Житомира та Любомльським районним судом Волинської області кримінальне провадження №0000075 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Любомль Волинської області, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду старшого техніка розвідувальної роти, в порушення вимог статей 11, 16, 49,200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 14 грудня 2020 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків до 06 січня 2021 року, коли прибув до військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та приступив до виконання службових обов`язків.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив, що дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах не з`явився вчасно на військову службу до в/ч НОМЕР_1 , в зв`язку з тим, що змушений був доглядати за хворою матір`ю. У вчиненому щиро розкаявся, прохав суд суворо не карати та не позбавляти волі.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, а також те, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, тяжких наслідків від його злочинних дій не наступило, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливі умовах без ізоляції від суспільства, а тому суд вважає призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 349, 370, 374, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням, якщо він протягом 1(одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ч.1 ст.76 КК України в період випробувального терміну покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1