ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/212/21 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 625/491/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : скарги на бездіяльність
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А:
Сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 136 КПК України.
За наведених вище обставин враховуючи стислі строки, регламентовані ч.2 ст.422 КПК України колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний перегляд ухвали слідчого судді Коломацького районного суду Харківської області від 04 січня 2021 року за відсутністю сторін, належним чином повідомлених про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вислухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, 31.12.2020 р. ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив суд поновити права, порушені слідчим, прокурором на основі ст. ст. 55, 129 Конституції України, ст. ст. 8, 303 КПК України, посилаючись на неповідомлення його слідчим про результати досудового розслідування та не забезпечення його участі у проведенні слідчих дій.
Відмовляючи ОСОБА_6 у відкритті провадження за його скаргою, слідчий суддя керувався вимогами ст. 303 КПК України і мотивував таке рішення тим, що встановлений ч.1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування є вичерпним та не передбачає процедуру судового оскарження бездіяльності яку оскаржує скаржник, а саме: неповідомлення скаржника про результати досудового розслідування та не забезпечення участі скаржника при проведенні слідчих дій.
При цьому слідчий суддя зазначив, що зі скарги ОСОБА_6 не вбачається, що скаржник звертався до Коломацького ВП Валківського ВП ГУНП в Харківській області з клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 221 КПК України.
Також слідчий суддя роз`яснив ОСОБА_6 його право на звернення до слідчого судді зі скаргою з вимогами, передбаченими ч. 1 ст. 303 КПК України, у встановленому чинним КПК України порядку.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з наступних підстав.
Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.
Згідно з ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду, що кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Проте, таке право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави, як зазначено у п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» .
Зокрема, оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов. Процесуальна можливість подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачена ст.303 КПК України. Встановлений ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним. З огляду на це, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь - яку бездіяльність, рішення чи дії слідчого прокурора, а лише перелік яких та строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.
Суд апеляційної інстанції, не ставлячи під сумнів доводи апеляційної скарги про несвоєчасне повідомлення слідчим ОСОБА_6 про проведення певних слідчих або процесуальних дій, погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на те, що законодавець передбачив в ст. 303 КПК України вичерпний перелік випадків щодо бездіяльності слідчого під час досудового розслідування, на які можуть бути подані скарги слідчому судді. Виходячи зі змісту норми ст. 303 КПК України, «неповідомлення ОСОБА_6 , як учасника процесу, слідчим, про результати досудового розслідування», не передбачено цією нормою в якості підстави оскарження цього виду бездіяльності. Вказані обставини процесуально унеможливлюють прийняття такої скарги ОСОБА_6 до розгляду слідчим суддею, внаслідок чого, він був зобов`язаний постановити рішення, керуючись вимогами ч. 4 ст. 304 КПК України щодо відмови у відкритті провадження.
Апеляційний доводи ОСОБА_6 щодо його звернення до місцевого відділу поліції із запитом на отримання інформації, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки питання щодо направлення запитів та отримання на них відповідей, регламентується не чинним КПК України, а Законами України «Про інформацію» та «Про доступ до публічної інформації», який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом та інформації, що становить суспільний інтерес.
Отже, вимоги, заявлені ОСОБА_6 в скарзі, поданій до слідчого судді не входять до переліку, визначеного ст. 303 КПК України, в якому зазначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на оскарження.
За таких обставин, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 законним і обґрунтованим. Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Коломацького районного суду Харківської області від 04 січня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Коломацького районного суду Харківської області від 04 січня 2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, але в частині поновлення строку на апеляційне оскарження може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді