12.05.2021
Справа № 642/2652/21
н/п № 1-кс/642/1099/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 , розглянувши внесене клопотання у кримінальному провадженні № 0000136 від 30.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про накладення арешту,-

ВСТАНОВИВ:
слідчий другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ленінського районого суду м. Харкова із клопотанням у кримінальному провадженні № 0000136 від 30.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про накладення арешту.

Як зазначено у клопотанні, другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні за № 0000136 від 30.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Процесуальне керівництво у ньому здійснюється Харківською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.04.2021 о 13:30 від ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 30.04.2021 о 12:26 за адресою: с-ще Ветеринарне, на автошляху сполученням смт. Козача Лопань с. Ветеринарне, перед другим спуском до с. Ветеренарне сталася ДТП за участю автомобілів "ВАЗ 21099" д/н " НОМЕР_1 ", за кермом якого знаходився ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , поліцейський УПП 1 батальйону 4 роти міста Харкова, та автомобіля "ВАЗ 2110" д.н. " НОМЕР_2 ", за кермом якого знаходився ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження - дiагноз: зчмт, перелом таза під питанням, вивих колінного суглобу; - пасажир ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження - дiагноз: зчмт, сгм, забій грудної клітини, перелом правої ключиці; - пасажир ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав тілесні ушкодження - діагноз: зчмт, забій грудної клітини, сгм, тупа травма живота; - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження діагноз: зчмт, сгм, розрив надколінника, перелом правого стегна під питанням; - пасажир ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримав тілесні ушкодження - дiагноз: зчмт, сгм , рана тім`яної ділянки з права, забій шийного відділу хребта; - пасажир ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , отримав тілесні ушкодження діагноз: зчмт, сгм, забиті рані обличчя, розрив правого наколінника, забій лівого стегна.

Оглядом місця події від 30.04.2021 встановлено, що транспортний засіб "ВАЗ 210994-20", державний реєстраційний номерний знак " НОМЕР_1 ", VIN: НОМЕР_3 та транспортний засіб "ВАЗ 21104", державний реєстраційний номерний знак " НОМЕР_2 ", VIN: НОМЕР_4 містять численні ушкодження, сліди взаємодії з іншим предметом, а саме: деформацію передньої частини автомобілю, а також пошкодження інших елементів кузову, що підтверджує факт дорожньої транспортної пригоди за участі цих транспортних засобів.

Ураховуючи той факт, що на даний момент міститься достатньо доказів вчинення кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення в подальшому проведення експертних досліджень для всебічного з`ясування обставин справи, вбачається необхідність та підстави для накладення арешту на вилучене в ході огляду місця події від 30.04.2021 речі та документи, а саме на:

- транспортний засіб "ВАЗ 210994-20", державний реєстраційний номерний знак " НОМЕР_1 ", VIN: НОМЕР_3 , який зареєстровано на ОСОБА_10 ;

- технічний паспорт НОМЕР_5 на транспортний засіб "ВАЗ 210994-20";

- водійське посвідчення НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_4 ;

- транспортний засіб "ВАЗ 21104", державний реєстраційний номерний знак " НОМЕР_2 ", VIN: НОМЕР_4 , який зареєстровано на ОСОБА_5 ;

- технічний паспорт НОМЕР_7 на транспортний засіб ""ВАЗ 21104";

- водійське посвідчення НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_5 , оскільки вони є предметом зазначеного злочину та мають значення для досудового розслідування даного кримінального провадження.

Крім цього постановою слідчого від 30.04.2021 у кримінальному провадженні вказані речі і документи визнано речовими доказами.

В обгрунтування клопотання слідчий посилається на те, що вилучені в ході огляду місця події від 30.04.2021 речі та документи є доказом злочину, можуть зберігати на собі сліди злочину та бути використаними як доказ у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів, та з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження зазначеного майна.

Під час судового засідання слідчий клопотання підтрималв та просив задовольнити.

Володільці майна про розгляд клопотання про арешт майна повідомлялися належним чином, будь-яких заяв від них не надходило.

Неприбуття в судове засідання власника майна, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотань. Більш того, володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення слідчого, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи матеріалів кримінального провадження вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Вказане у клопотанні майно було вилучено під час огляду місця події 30.04.2021 року та постановою від 30.04.2021 року вилучені речі були визнані речовими доказами.

Стороною обвинувачення доведено, що транспортні засоби разом з технічними паспортами на ці автомобілі, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучені речі, підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий, прокурор довели слідчому судді необхідність арешту майна у вказаній частині, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна - транспортного засобу "ВАЗ 210994-20", д.н.з." НОМЕР_1 " разом з технічним паспортом, та транспортного засобу "ВАЗ 21104", д.н.з. " НОМЕР_2 " також разом з технічним паспортом, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна в цій частині підлягає задоволенню.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаних вище транспортних засобів, з забороною відчуження, розпорядження, користування. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Однак, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає можливим після проведення всіх необхідних експертних досліджень у даному кримінальному провадженні, передати на відповідальне зберігання власникам транспортні засоби з технічними паспортами на відповідальне зберігання.

Що стосується клопотання слідчого в частині накладення арешту на водійські посвідчення НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_4 , та водійське посвідчення НОМЕР_8 на ім`я ОСОБА_5 , шляхом тимчасового позбавлення права на його відчуження, розпорядження та користування ним, то слідчий суддя зазначає наступне.

У разі накладення арешту на посвідчення водія як документа, що посвідчує спеціальне право особи, слідчим заявлено неналежний захід забезпечення кримінального провадження. Якщо слідчий, прокурор уважає за доцільне позбавити особу (підозрюваного) права на керування транспортним засобом, то застосуванню підлягає інший захід забезпечення, а саме тимчасове обмеження в користуванні спеціальним правом (глава 13; п. 1 ч. 1 ст. 148 КПК України) без паралельного ініціювання арешту посвідчення водія.

Посилаючись у клопотанні на правову підставу для арешту майна (посвідчень водія), можливість використання особистих документів, як належного та допустимого доказу у кримінальному провадженні, слідчим не було враховано розумність та співрозмірність обмеження права користування документом. Вирішення питання про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом передбачено ст. 152 КПК. Підстави для задоволення клопотання, на які посилається слідчий, є невмотивованими, оскільки вказівка на те, що водії можуть використовувати документ не є обґрунтуванням необхідності накладення арешту на водійське посвідчення.

Таким чином, слідчий суддя не погоджується з вимогою слідчого про накладення арешту на водійські посвідчення та вважає, що вказаний спосіб забезпечення кримінального провадження є неналежним, оскільки в значній мірі обмежує законні права та інтереси власника майна.

Тому, в цій частині у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 131-132, 171-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 30.04.2021 року, а саме:

- транспортний засіб "ВАЗ 210994-20", державний реєстраційний номерний знак " НОМЕР_1 ", VIN: НОМЕР_3 , який зареєстровано на ОСОБА_10 , та технічний паспорт НОМЕР_5 на транспортний засіб "ВАЗ 210994-20";

- транспортний засіб "ВАЗ 21104", державний реєстраційний номерний знак " НОМЕР_2 ", VIN: НОМЕР_4 , який зареєстровано на ОСОБА_5 , та технічний паспорт НОМЕР_7 на транспортний засіб ""ВАЗ 21104",

шляхом тимчасового позбавлення права на його відчуження, розпорядження та користування ним.

Визначити місце зберігання транспортного засобу "ВАЗ 210994-20", державний реєстраційний номерний знак " НОМЕР_1 ", VIN: НОМЕР_3 та "ВАЗ 21104", державний реєстраційний номерний знак " НОМЕР_2 ", VIN: НОМЕР_4 на майданчику тимчасового утримання за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106.

Після проведення необхідних експертних досліджень передати власникам на відповідальне зберігання.

В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1