Справа №766/7630/20
н/п 1-кп/766/1305/21
У Х В А Л А

про продовження строку дії запобіжного заходу

11.08.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегіально в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

представника потерпілої: ОСОБА_8

потерпілої: ОСОБА_9

під час відкритого судового засідання з розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003716 від 12.11.2019, за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:

13.05.2020 на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 08.01.2020 раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді «домашнього арешту» змінено на «тримання під вартою». Востаннє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено Херсонським міським судом Херсонської області строком ухвалою від 12.07.2021 строком до 09.09.2021.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, а тому на обговорення учасників судового засідання судом поставлено питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки даний строк спливає 09.09.2021, проте до цієї дати розгляд справи з об`єктивних причин завершити не можливо.

Прокурор під час судового розгляду вважала за необхідне продовжити раніше обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , вважаючи що ризики, заявлені на момент обрання запобіжного заходу не зменшились. Представник потерпілої ОСОБА_8 вважав доцільним подальше продовження раніше обраного запобіжного заходу.

Захисник заперечив щодо необхідності продовження раніше обраного запобіжного заходу, зазначивши, що свідок обвинувачення дав показання, які свідчать про явну фальсифікацію справи, а тому підстави для подальшого перебування обвинуваченого в умовах ізоляції є необгрунтованим. Звертав увагу на ту обставину, що надані суду документи свідчать про погіршення стану здоров?я обвинуваченого. Просив суд змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений, звернувшись до суду письмово, просив змінити установу, в якій він утримується на час розгляду справи.

Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначених ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовження тримання ОСОБА_6 під вартою виходячи з наступного.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинуваченого переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків, допит яких на даному етапі судового розгляду не завершено; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за санкцією якого можливе призначення покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років; факт порушення обвинуваченим умов раніше обраного слідчим суддею щодо нього запобіжного заходу у вигляді «домашнього арешту», що стало підставою для зміни його на «тримання під вартою»; судом також враховуються характер, вид та обставини інкримінованого ОСОБА_6 злочину; вік та стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так потерпілої та свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Обставини, на які посилається захисник не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Доводи сторони захисту стосовно незадовільного стану здоров`я підозрюваного заслуговують на увагу, проте не можуть бути підставою для зміни раніше обраного запобіжного заходу, оскільки відсутні відомості медичного характеру про неможливість перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятора, а запобігання ризикам неналежної процесуальної поведінки неможливо шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу. Крім того, з повідомлень установи попереднього ув`язнення вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 відмовляється від медичного обстеження, що не дає можливості оцінити його дійсний стан здоров?я і розцінювати як такий, що перешкоджає подальшому перебуванню в умовах СІЗО. Також суд позбавлений можливості на даному етапі судового розгляду питання строку дії запобіжного заходу надавати оцінку обґрунтованості обсягу обвинувачення, а також дослідженим доказам по справі, а тим більше ставити їх в залежність для подальшого застосування до обвинуваченого саме тримання під вартою.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам його можливого впливу на свідків, з метою зміни ними показань, та можливості переховування від суду.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання ним процесуальних рішень, суд не знаходить підстав для зміни щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу щодо кожного строком на 60 діб (до 09 жовтня 2021)

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 197, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

* Продовжити строк «тримання під вартою» ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цюрупинськ, Херсонської області) обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на 60 днів до «09» жовтня 2021 року включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом 5 (п?яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3