печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м.Києва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Офісу Генеральної прокуратури від 26.01.2021 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0002326,-
В С Т А Н О В И В :
24 лютого 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла ОСОБА_3 на постанову прокурора Офісу Генеральної прокуратури від 26.01.2021 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0002326.
Вказану постанову заявник вважає постановленою безпідставно, без належної перевірки доводів, викладених у заяві, а тому просить скасувати рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002326. Заявник вважає, що постанова про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0002326 є такою, що не ґрунтується на законі. В даному випадку під час проведення досудового розслідування, а саме, при прийнятті рішення про відмову у визнанні потерпілим з боку прокурора мали місце неповнота і необ`єктивність проведення процесуальної дії.
ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити.
Прокурор у судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.
Вивчивши скаргу, заслухавши особу, що подала скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що Слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного Генеральним прокурором України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002326 від 30.11.2020 р. за частиною третьою статті 365 КК України (Перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, які спричинили тяжкі наслідки).
Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснює Прокурор першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального Прокурора ОСОБА_4 .
20.01.2021 заявником було подано клопотання до Офісу Генерального Прокурора про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0002326 від 30.11.2020 р.
13 лютого 2021 року заявник отримав постанову від 26.01.2021 за підписом Прокурора першого відділу процесуального керівництва першого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального Прокурора ОСОБА_4 , згідно якої ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0002326 від 30.11.2020 р.
Аргументуючи рішення прокурор вказав, що у матеріалах кримінального провадження №0002326 від 30.11.2020 р. відсутні тяжкі наслідки у вигляді спричиненої кримінальним правопорушенням, передбаченим частиною третьою статті 365 КК України шкоди у розмірі, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян, до клопотання не долучено документів, які підтверджують завдання шкоди та наведені заявником, на його думку підстави для визнання особи потерпілим, нічим не обґрунтовані, а натомість зазначені загальні дані, що документально не підтверджені. Другою підставою відмови у визнанні потерпілим наявність рішення Першого Сенату Конституційного Суду України від 12.07.2019 року, яким відмовлено заявнику та ще декільком заявникам у визнанні неконституційними деяких положень Закону України від 28.01.2016 №955-УІІІ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури, а також рішення Верховного Суду, яким заявнику відмовлено у задоволенні позову про поновлення на роботі;
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Дану скаргу подано належною особою та у строки, передбачені КПК України.
Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення прокурора/слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, що прокурором було дотримано.
При дослідженні оскаржуваної постанови слідчим суддею встановлено, що вона винесена з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч.2. ст. 9 КПК України, що передбачає повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального та погоджується з висновками слідчого, враховуючи при цьому, обставини кримінального провадження та вважає, що викладені доводи заявника у скарзі та відповідно заяві про визнання його потерпілим не в повній мірі відповідають фактичним обставинам та одночасно не вказано яка саме шкода завдана йому та в якому розмірі. За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, заявником не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку про законність та обґрунтованість вимог скарги, а відтак слідчий суддя розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, про відсутність підстав для задоволення вимог скарги, з залишенням оскаржуваної постанови в силі.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 26, 303, 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора Офісу Генеральної прокуратури від 26.01.2021 року про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0002326.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений 10.03.2021р. о 14.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1