У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження №308/10943/19 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000436 від 30.11.2018 р. по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Волинської області, смт. Торчин, громадянина України, українця, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України
за участі сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення :
прокурора ОСОБА_4
сторона захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 в один із днів липня місяця 2017 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у м. Рівному, домовився з невстановленою досудовим розслідуванням особою зареєструвати підприємство (юридичну особу) - товариство з обмеженою відповідальністю «Грандекспорт», на паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_6 , з вклеєними фотокартками ОСОБА_3 з метою подальшого використання вказаного товариства для незаконного переміщення тютюнових виробів через митний кордон України під виглядом здійснення експортних операцій Товариства зокрема поставок паливних гранул на адресу Угорської фірми.
В подальшому в жовтні місяці 2017 року ОСОБА_3 перебуваючи у м. Луцьку, достовірно знаючи, що паспорт серії НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_6 є підробленим, підписав установчі й реєстраційні документи ТОВ «Грандекспорт», а саме: протокол №1 загальних зборів учасників ТОВ «Грандекспорт» від 27.10.2017 без фактичного проведення таких зборів: довіреність від 24.10.2017, видану на імя ОСОБА_7 щодо уповноваження представляти інтереси ОСОБА_6 при проведенні реєстрації ТОВ «Грандекспорт».
В подальшому, 30.10.2017 року, ОСОБА_7 діючи від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності, та не будучи обізнаним про те, що вона видана на підставі підробленого паспорту подав вищезазначені документи до відділу реєстрації бізнесу та дозвільних процедур департаменту «Центр надання адміністративних послуг у м. Луцьку» Луцької міської ради за адресою: Волинська область м. Луцьк, вул. Лесі Українки 35, де, на їх піставі проведено державну реєстрацію ТОВ «Грандекспорт».
Таким чином, ОСОБА_3 здійснивши реєстрацію ТОВ «Грандекспорт» за дробленими документами на ім`я ОСОБА_6 фактично отримав можливість здійснювати фінансово-господарську діяльність від імені ТОВ «Грандекспорт» з поставок товарів на адресу угорської фірми.
Вказані обставини підтверджуються вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2019 року яким ОСОБА_3 засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205 КК України, ч. 1 ст. 358 КК України ч. 4 ст. 358 КК України тобто за злочини, обставини вчинення яких досліджуються в рамках даного кримінального провадження.
ОСОБА_3 , після створення фіктивного підприємства, отримавши можливість здійснення експортних операцій від імені ТзОВ «Грандекспорт» на адресу угорської фірми, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці придбав партію цигарок іноземного виробництва після чого організував їх запаковування в деревяні ящики, для відправлення до Угорщини залізничним транспортом під виглядом паливних гранул, а також підготував та подав до митного органу товаросупровідні документи, згідно яких через митний кордон України повинен був переміщуватися вантаж паливні гранули.
Надалі вказані дерев`яні ящики на залізничній станції «Ківерці» були завантажені в залізничний вагон який на станції «Батьово» був долучений до складу потягу "Батьово- Еперешке", який слідував до Угорщини.
30.11.2018 року о 00 год. 25 хв. в ППР "Саловка" на виїзд з України прибув потяг .№3647 сполученням "Батьово-Еперешке" (Угорщина). В ході проведення прикордонно-митного контролю та поглибленого митного огляду вагону № 291155298 який слідував у складі вказаного потягу, у переміщуваному вантажі дерев`яних ящиках з паливними гранулами (відправник ТзОВ «Грандекспорт») виявлено та вилучено приховані від митного контролю тютюнові вироби іноземного виробництва без марок акцизного збору України.
Вказана справа надійшла до суду з обвинувальним актом.
Органом досудового слідства дії ОСОБА_3 кваліфіковано як умисне незаконне придбання, зберігання, транспортування, з метою збуту, незаконно виготовлених тютюнових виробів, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України
В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 ОСОБА_5 подав клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, посилаючись на те, що з моменту вчинення злочину у якому обвинувачується ОСОБА_3 минуло більше двох років, а відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 2 роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, а тому вважає, що наявні всі підстави щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності в порядку ст. 49 КК України. Зазначив , що кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_3 було вчинено у період з 21.11.2018 року по 30.11.2018 року . Відповідно до санкції ч.1 ст. 204 КК України ( в редакції ЗУ № 1019-8 від 18.02.2016 року) передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподаткованих мінімумів). Зазначив , що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин передбачених ч.1 ст. 49 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження за його обвинуваченням.
Прокурор ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 204 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття даного кримінального провадження.

Суд, заслухавши клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , думку прокурора, вважає, що клопотання захисника обвинуваченого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналогічне положення містить ч. 1 ст.285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, лише за умови, якщо особою вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Також судом ураховується те, що Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26.03.2020 року у справі № 730/67/16-к указав, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків давності; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.2-4 ст.49 КК України) .
Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності здійснюється судом відносно підозрюваної особи та не допускається, якщо підозрюваний заперечує проти цього, тобто мається згода підозрюваного на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284, 288 Кримінального процесуального кодексу України).
За загальними правилом, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст.4 КК України).
Санкцією ч.1 ст.204 КК України, в редакції закону, який діяв на момент скоєння підозрюваним кримінального правопорушення (в період часу з 21.11.2018 року по 30.11.2018 року), було передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
01 січня 2019 року набули чинності зміни до ч.1 ст.204 КК України, згідно якими посилена відповідальність за вказане правопорушення у вигляді штрафу від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів (Закон №2628-VIII від 23 листопада 2018).
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII внесені зміни до Кримінального кодексу України, зокрема, викладено у нових редакціях ст.12 та частину першу ст.49 КК України.
Із врахуванням викладених у новій редакції положень у ст.ст.12, 49 КК України, дане кримінальне правопорушенням відноситься до нетяжкого злочину, та у разі вчинення такого, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Відповідно до вимог ст.12 КК України (яка діяла на час вчинення діяння) інкриміноване підозрюваному ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості, оскільки в період часу з 21.11.2018 року по 30.11.2018 року - час вчинення злочину, санкція ч.1 ст.204 КК України передбачала покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно п.1 ч.1 ст.49 КК України (яка діяла на час вчинення діяння) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за вчинення якого передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.
За таких обставин, враховуючи положення ст.ст.4, 5 КК України, суд приходить до висновку, що в даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення злочину.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності є лише закінчення відповідного строку давності, який сплинув до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.
Як вбачається із змісту клопотання та матеріалів кримінального провадження, закінчився дворічний строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості.
При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України визнається благополучне закінчення певних строків давності з дня вчинення злочину до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа засуджена за вчинений нею злочин певної тяжкості.
Благополучним визнається таке закінчення зазначених строків давності, протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала дві умови:
- не ухилялася від слідства або суду;
- не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.
Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений.
Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.
Згідно з ч. 2 ст.49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.
Судом не встановлено по справі обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ст.280 КПК України.
Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Згідно зі ст.286 КПК України питання, щодо звільнення підозрюваного від кримінальної відповідальності віднесено до компетенції суду, при умові, що підозрюваний дав згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання прозвільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Аналогічна правова позиція викладена Колегією суддів Ксаційного кримінального суду Верховного суду у постанові від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к.
Таким чином, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної, касаційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваної від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 , з огляду на те, що злочин за яким він обвинувачується є злочином невеликої тяжкості (відповідно до вимог ст.12 КК України яка діяла на час вчинення діяння), за вчинення якого передбачено покарання менш суворе, ніж позбавлення волі, та з моменту скоєння злочину минуло більше двох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак підлягає задоволенню, обвинуваченого ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України, а кримінальне провадження - закрити.
Цивільний позов по справі відсутній.
Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
Враховуючи, що процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку, тому судові витрати у справі, пов`язані із залученням експертів в ході досудового розслідування, слід віднести за рахунок держави.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.cт. 5, 12, 49, 204 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 285 288, 369-371, КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 204 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000436 від 30.11.2018 року стосовно ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності провадженням закрити.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в ході досудового розслідування, віднести за рахунок держави.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 11.12.2018 року скасувати.
Речові докази :
- Деревяні ящики в розібраному (пошкодженому стані) в кількості 84 шт. конфіскувати на користь держави;
Слід зазначити, що речові докази тютюнові вироби, ухвалою слідчого судді від 03.04.2019 року надано дозвіл на їх знищення.
Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Дата оголошення повного тексту ухвали 28.05.2021 року о 09-20 год.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1