Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/951/21
Провадження №: 1-кп/332/138/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2021 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

за участю: прокурора - ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться вказане кримінальне провдження.

В судовому засіданні покурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки на сьогоднійшній день не перестали існувати ризики, які були враховані судом при обранні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обвинувачені та їх захисники просили відмовити в задоволенні клопотання та обрати обом обвинуваченим запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши надані матеріали та вислухавши учасників процесу, суд прийшов до наступних висновків.

При вирішенні питання щодо обрання та продовження запобіжного заходу суд повинен врахувати наявність обставни, передбачених ст.178 КПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалами слідчого судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 21.12.2020р. та від 22.12.20р. відповідно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Європейський Суд з прав людини у п. 62 рішення у справі «Боротюк проти України» вказав, що у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів».
Враховуючи те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, суд вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не буде достатнім для запобігання ризикам, які були обґрунтовані та встановлені в судовому засіданні. Також суд позбавлений можливості застосувати до обвинувачених запобіжний захід у виді особистої поруки, адже жодна особа не висловила намір бути поручителем обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 забезпечувати виконання обвинуваченими, покладених на них Кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків, а також забезпечувати їх явку до суду на першу вимогу. Крім цього, враховуючи наявність ризику того, що обвинувачені зможуть незаконно впливати на потерпілого та свідків, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , наявність чисельних попередніх судимостей у ОСОБА_7 , враховуючі, що ОСОБА_6 раніше не судимий в силу ст.89 КК України, суд не вважає за можливе застосувати до обвинувачених запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вказані обставини у сукупності свідчать про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, встановленим під час розгляду цієї справи, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачені під впливом тяжкості покарання, що їм загрожує у разі доведеності їх вини у вчиненому, можуть незаконно вплинути на потерпілого та свідків.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.
На сьогоднішній день суду не надано доказів того, що перестали існувати ризики, які були враховані при обранні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Доказів неможливості перебування обвинувачених в умовах СІЗО за станом їх здоров`я суду також надано не було.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного та обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Отже, з наведених підстав, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст314-316, 176-178, 183 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою у Запорізькому СІЗО відносноОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по 07 вересня 2021 року включно.
Клопотання прокурора щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою у Запорізькому СІЗО відносноОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по 07 вересня 2021 року включно.
Копію ухвали направити до Запорізького СІЗО.
Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1