Провадження № 1-кс/344/4854/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого відділу СУ ГУ НП України в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0000604, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого покликався на те, що слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000604 від 27.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що упродовж 2020-2021 років невідома особа займається збутом наркотичних засобів та психотропних речовин на території Івано-Франківської області, за допомогою всесвітньої мережі Інтернет, а саме користуючись Інтернет - месенджером «Telegram», створив чати (канали) через які систематично здійснює незаконну діяльність.

У клопотанні зазначено, що причетним до вчинення злочину є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Можлива причетність ОСОБА_4 до незаконного обігу наркотичних речовин підтверджується матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій відносно останнього, зокрема протоколом за результатами контролю за вчиненням злочину від 28.05.2021, відповідного до якого 27.05.2021 в оператора телеграм-каналу під псевдонімом « ОСОБА_7 » було проведено контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, в ході якої придбано згорток у синій ізоляційній стрічці, у якому знаходився прозорий зіп-пакетик із вмістом рослинної речовини зеленого кольору; висновком експерта №СЕ-19/109-21/6084-НРЗПРАП, згідно якого надана на дослідження рослинна речовина є особливо небезпечним наркотичним засобом осіб якого заборонено канабісом, кількістю 1,7954 грама; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 30.06.2021, який вказав, що має знайомого ОСОБА_4 , який проживає у АДРЕСА_1 , мобільний телефон № НОМЕР_1 та який через телеграм-канал під назвою ІНФОРМАЦІЯ_2 оператор ІНФОРМАЦІЯ_3 , псевдонім « ОСОБА_7 » здійснює збут наркотичного засобу марихуана шляхом розкладання так званих закладок, використовуючи при цьому велосипед та свій автомобіль марки ВАЗ 21099, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_2 , оплату отримує через систему електронних платежів EASY PAY, протоколом обшуку житла ОСОБА_4 від 04.08.2021 та іншими матеріалами, отриманими під час досудового розслідування.

Як вказується у клопотанні, 04 серпня 2021 року за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено: скляну банку із пластиковою кришкою білого кольору із вмістом полімерного пакету із вмістом подрібненої рослинної речовини зеленого кольору із пряним запахом, три обрізані верхні частини полімерних пляшок та корок із кіптявою на них, банківську картку А-Банк № НОМЕР_3 , дійсна до 07/27, CVV 197 (на яку здійснювався вивід грошових коштів за незаконний збут наркотичних засобів), електронну вагу, пластмасовий подрібнювач круглої форми, зеленого кольору із нашаруванням залишків подрібнених рослинних речовин зеленого кольору на них, два мотки ізоленти синього кольору, полімерний зіп-пакет із вмістом в`язкої смолистої речовини чорного кольору, частково із подрібненою рослинною речовиною, мобільний телефон Huawei P30 lite, модель MAR LX1A, ІМЕІ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 із сім-картою № НОМЕР_1 , мобільний телефон марки Nokia ІМЕІ НОМЕР_6 , НОМЕР_7 із сім-картою № НОМЕР_8 , скретч-карту від сім-карти НОМЕР_9 (прив`язаний до Easy Pay, на які здійснювався переказ коштів за незаконний збут наркотичних засобів), флеш-карту Micro SD SP, об`ємом 4 Гб, грошові кошти у сумі 10 000 грн.

Як встановлено з матеріалів клопотання, 05 серпня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також збуті особливо небезпечних наркотичних засобів.

Сторона кримінального провадження, яка звернулася з даним клопотанням, просить накласти арешт на речі вилучені 04.08.2021 року під час обшуку житла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти у сумі 10 000 грн., з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Слідчий в судовому засіданні підтримав вимоги клопотання у повному обсязі.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо клопотання, вказавши, що вилучені 04 серпня 2021 року грошові кошти у сумі 10 000 грн., не зазначені в ухвалі слідчого судді, на підставі якої проводився обшук. Вказані кошти належать матері підозрюваного.

Допитана як свідок ОСОБА_9 вказала, що вилучені під час обшуку грошові кошти у сумі 10 000 грн., є її власними коштами, які їй повернула її знайома ОСОБА_10 .

Заслухавши пояснення слідчого, підозрюваного та його захисника, свідка, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положеннями статті 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя повинен враховувати серед іншого розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За змістом положень статей 2, 8 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року Series A № 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A № 52). Повинно існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series А № 98).

Як зазначає сторона кримінального провадження, яка звернулася з даним клопотанням, на вилучені грошові кошти під час проведення обшуку, слід накласти арешт, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Всупереч п. 3. ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні не зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, третіми особами таким майном. Однак, як вбачається з досліджених у судовому засіданні доказів, зокрема з пояснень свідка, допитаного слідчим суддею у судовому засіданні, власником вилучених коштів є саме третя особа.

Відтак, позбавлення третіх осіб права розпоряджатися грошовими коштами за умови недоведеності їх причетності до вчинення кримінального правопорушення та їх невідповідності критеріям статті 98 КПК України, є втручанням у право мирно володіти своїм майном.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання про відсутність визначених статтею 170 КПК України правових підстав для арешту грошових коштів.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 12.08.2021 року.