Справа № 309/1597/21
Провадження № 1-кс/309/260/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши клопотання дізнавача СД Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000105 від 13.05.2021 р. щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України про арешт тимчасово вилученого майна ,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач СД Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся в суд з клопотанням про арешт майна .

У клопотанні зазначено, що у провадженні СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатської області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до ЄРДР №0000105 від 13.05.2021 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В ході проведення огляду місця події 12.05.2021, в с. Рокосово по вул. Центральна біля буд. 170 виявлено автомобіль марки «ГАЗ - 66 д.н.з НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 . В ході поверхневого огляду автомобіля встановлено, що його гужова частина завантажена деревиною породи береза об ємом приблизно 4 метри кубічні.

Під час огляду водій ОСОБА_5 відразу не надав відповідні документи, що дають право на перевезення деревини, однак під час проведення огляду старший майстер лісу Липчанського лісництва ОСОБА_6 пред`явив транспортно - товарну накладну № 852155 від 12.05.2021 та підтвердив законність перевезення деревини.

Вилучені речові докази, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та не відносяться до речей, які вилучені законом з обігу, а тому згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України та ч. 7 ст. 237 КПК України, вважається тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у частині 2 ст.167 КПК України, тобто критеріям тимчасово вилученого майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а саме те, що вилучені речові докази, зберегли на собі сліди вчинення злочину, є речовими доказами у даному кримінальному провадженні по яким необхідно провести перевірку законності та достовірності документів, що надав ОСОБА_6 , дізнавач просить накласти арешт на автомобіль та завантажену на неї деревину .

В судове засідання дізнавач СД Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд клопотання у його відсутність.

В судове засіданні власник вилученого майна ОСОБА_5 не з`явився надіславши суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність. У задоволенні клопотання просить відмовити, оскільки на автомобіль та на деревину яку він перевозив є відповідні документи, а отже підстав накладення арешту немає.

Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК), проаналізувавши наявні матеріали, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: … 7) арешт майна (ст. 131 КПК України).

Частиною п`ятою статті 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З урахуванням того, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, діюче кримінально процесуальне законодавство України передбачає, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються з числа визначених ст. 84 КПК України.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена, у цьому випадку слідством, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що висунуте ним.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які обумовлюють доречність застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати доцільність арешту майна доведеною поза розумним сумнівом, версія заявника має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії заявника. Наявність таких обставин, яким версія заявника не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії є підставою для розумного сумніву в доведеності доцільності застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія заявника була лише більш вірогідною за версію володільця майна. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія, яка дає підстави для констатації факту цільності арешту майна.

У цьому випадку, слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків з урахуванням того, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та у такому відстоюванні прав останні є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, в ході судового розгляду, з огляду на те, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, установив, таке.

12.05.2021, в АДРЕСА_1 було виявлено автомобіль марки «ГАЗ - 66 д.н.з НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_5 .

В ході огляду автомобіля встановлено, що його гужова частина завантажена деревиною породи береза об ємом приблизно 4 метри кубічні.

Під час огляду водій ОСОБА_5 відразу не надав відповідні документи, що дають право на перевезення деревини, однак під час проведення огляду старший майстер лісу Липчанського лісництва ОСОБА_6 пред`явив транспортно - товарну накладну № 852155 від 12.05.2021 та підтвердив законність перевезення деревини.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим до клопотання не долучено жодних доказів, та не доведено поза розумним сумнівом , що надані документи на деревину містять ознаки підробки.

За наслідками судового розгляду провадження слідчий суддя відмічає, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У даній ситуації, виходячи з наданих слідчому судді матеріалів, не можливо констатувати факт того, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення.

За наведених вище обставин , слідчий суддя вважає, що слідчий поза розумним сумнівом не довів необхідність застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження як арешт.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Керуючись ст.ст.107, 132, 167 170-173,175, 309 КПК України слідчий суддя ,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання дізнавача СД Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000105 від 13.05.2021 р. щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України про арешт тимчасово вилученого майна - відмовити

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1