Справа № 357/9658/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква угоду про визнання винуватості, яка укладена 17 лютого 2021 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000399 внесеному до ЄРДР 19 серпня 2020 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з вищою освітою, непрацюючого, розлученого, без постійного місця проживання, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 298 КК України.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.
ОСОБА_4 обвинувався за ч. 2 ст. 298 КК України, тобто в умисному незаконному пошкодженні об`єкту культурної спадщини чи їх частин, вчиненому за таких обставин.

Відповідно до ст. 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодувати завдані ним збитки.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини», об`єктом культурної спадщини являється визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Також, відповідно до ст. 43 Закону України «Про охорону культурної спадщини», за умисне незаконне знищення, руйнування або пошкодження об`єктів культурної спадщини чи їх частин винні особи притягаються до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Встановлено, що 18 серпня 2020 року близько 17:00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу пам`ятника «Танк Т-34» радянським і чехословацьким воїнам, які брали участь у визволенні міста від німецьких загарбників, який знаходиться на площі Перемоги (в районі перехрестя вул. Турчанінова, вул. Крижанівського та вул. Сквирське шосе) в м. Біла Церква Київської області, який відповідно до рішення Київської обласної ради від 23 січня 2003 року № 068-06-ХХІV, являється пам`яткою історії та мистецтва Київської області, що відноситься до об`єктів культурної спадщини, в цей час у ОСОБА_4 виник умисел пошкодити вказаний пам`ятник.

В подальшому нехтуючи загальноприйнятими нормами громадської моралі, проявляючи нехтування до пам`яті та поваги історичних та культурних цінностей міста, усвідомлюючи свої протиправні дії, подолав відстань у 3 (три) метри над землею, піднявшись на пам`ятник «Танк Т-34» радянським і чехословацьким воїнам, які брали участь у визволенні міста від німецьких загарбників, де умисно, незаконно за допомогою білої фарби здійснив написи на башті вказаного пам`ятнику, яку він заздалегідь підготував для реалізації свого злочинного умислу.

Своїми умисними діями, які продовжувалися близько десяти хвилин, ОСОБА_4 , пошкодив пам`ятник «Танк Т-34» радянським і чехословацьким воїнам, які брали участь у визволенні міста від німецьких загарбників, який відповідно до рішення Київської обласної ради від 23 січня 2003 року № 068-06-ХХІV являється пам`яткою історії та мистецтва Київської області, що відноситься до об`єктів культурної спадщини, який підлягає реставрації (відновленню).

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.
Згідно із угодою про визнання винуватості, яка укладена 17 лютого 2021 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000399 внесеному до ЄРДР 19 серпня 2020 року щодо ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 298 КК України, сторони погодили таке.

Слідчим СВ Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором 09 вересня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 298 КК України, ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодувати завдані ним збитки.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини», об`єктом культурної спадщини являється визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Також, відповідно до ст. 43 Закону України «Про охорону культурної спадщини», за умисне незаконне знищення, руйнування або пошкодження об`єктів культурної спадщини чи їх частин винні особи притягаються до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Встановлено, що 18 серпня 2020 року близько 17:00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу пам`ятника «Танк Т-34» радянським і чехословацьким воїнам, які брали участь у визволенні міста від німецьких загарбників, який знаходиться на площі Перемоги (в районі перехрестя вул. Турчанінова, вул. Крижанівського та вул. Сквирське шосе) в м. Біла Церква Київської області, який відповідно до рішення Київської обласної ради від 23 січня 2003 року № 068-06-ХХІV, являється пам`яткою історії та мистецтва Київської області, що відноситься до об`єктів культурної спадщини, в цей час у ОСОБА_4 виник умисел пошкодити вказаний пам`ятник.

В подальшому нехтуючи загальноприйнятими нормами громадської моралі, проявляючи нехтування до пам`яті та поваги історичних та культурних цінностей міста, усвідомлюючи свої протиправні дії, подолав відстань у 3 (три) метри над землею, піднявшись на пам`ятник «Танк Т-34» радянським і чехословацьким воїнам, які брали участь у визволенні міста від німецьких загарбників, де умисно незаконно за допомогою білої фарби здійснив написи на башті вказаного пам`ятнику, яку він заздалегідь підготував для реалізації свого злочинного умислу.

Своїми умисними діями, які продовжувалися близько десяти хвилин, ОСОБА_4 , пошкодив пам`ятник «Танк Т-34» радянським і чехословацьким воїнам, які брали участь у визволенні міста від німецьких загарбників, який відповідно до рішення Київської обласної ради від 23 січня 2003 року № 068-06-ХХІV, являється пам`яткою історії та мистецтва Київської області, що відноситься до об`єктів культурної спадщини, який підлягає реставрації (відновленню).

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в умисному незаконному пошкодженні об`єкту культурної спадщини чи їх частин, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 298 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні злочину щиро розкаявся, про що свідчить: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, беззаперечне визнання своєї вини.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 298 КК України у вигляді позбавлення волі строком 2 роки та звільнення його від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 2 роки із покладенням обов`язків передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 298 КК України є нетяжким злочином.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості, яка укладена 17 лютого 2021 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000399 внесеному до ЄРДР 19 серпня 2020 року щодо ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 298 КК України, містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.
ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 298 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє: що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, яка укладена 17 лютого 2021 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000399 внесеному до ЄРДР 19 серпня 2020 року щодо ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 298 КК України, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 298 КК України, як умисне незаконне пошкодження об`єкту культурної спадщини.

Погоджене у ній покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, адже визначене в межах ч. 2 ст. 298 КК України та з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання: рецидив, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, дані про його особу, який раніше судимий, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджене покарання у виді позбавлення волі не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, на підставі ч. 1 ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, яка укладена 17 лютого 2021 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000399 внесеному до ЄРДР 19 серпня 2020 року щодо ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 298 КК України, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Згідно із ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом, приєднання його до матеріалів справи від 19 серпня 2020 року, у кримінальному провадженні № 0000399 внесеному до ЄРДР 19 серпня 2020 року щодо ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 298 КК України, речовими доказами визнані металева банка з речовиною білого кольору та шматок тканини із нашаруваннями білого кольору.

Згідно із п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, їх необхідно знищити.

Підстав, передбачених ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 124, 174, 368, 374, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 17 лютого 2021 року між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000399 внесеному до ЄРДР 19 серпня 2020 року щодо ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 298 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 298 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 під час іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення даного вироку.

Речові докази: металеву банку з речовиною білого кольору та шматок тканини із нашаруваннями білого кольору, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1

Київської області