ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/1749/21 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2374/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 27.05.2021 року про повернення прокурору обвинувального акту у відношенні ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 27.05.2021 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000087 від 10 січня 2019 року стосовно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, повернутий прокурору.
В обґрунтування вказаної ухвали районний суд зазначив, що в обвинувальному акті у відношенні ОСОБА_7 допущено порушення вимог ст. 291 КПК України, а саме правова кваліфікація дій обвинуваченого, формулювання обвинувачення та викладені фактичні обставини містять суттєві протиріччя, а саме правова кваліфікація дій обвинуваченого за ознакою заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою службовим становищем не відповідає викладеним в обвинувальному акті фактичним обставинам де зазначено про привласнення ввірених йому товарно-матеріальних цінностей та не зазначено детального опису об`єктивної сторони кримінальних правопорушень.
Також вказав на відсутність в обвинувальному акті жодних відомостей про потерпілого хоча зазначено, що своїми діями обвинувачений завдав державі матеріальну шкоду на суму 130 341 грн. 67 коп., яка не відшкодована.
Вказані недоліки на думку суду виключають можливість призначення судового розгляду кримінального провадження.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями в якій просить ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 27.05.2021 року скасувати, обвинувальний акт направити на новий судовий розгляд.
В обґрунтування вимог вказує, що рішення суду є незаконним, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Окрім цього в оскаржуваній ухвалі судом не наведено мотивів повернення обвинувального акту, а продубльовано недоліки обвинувального акту з попередньої ухвали суду від 25.04.2019 року, які були усунені прокурором.
Також зазначає, що Регіональна Філія «Південна залізниця» ПАТ «Українська залізниця» потерпілою особою не визнавалось, заяви про його залучення до провадження як потерпілого або надання згоди на визнання потерпілим не надано, а тому внесення у даному випадку відомостей в обвинувальний акт про особу потерпілого без наявності відповідної згоди, було порушенням положень ст. 55 КПК України. Окрім цього в обвинувальному акті вказано, що жодна особа не звернулась із заявою про залучення до кримінального провадження в якості потерпілого.

Заслухавши доповідь судді; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку обвинуваченого та захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню зважаючи на наступне.
Відповідно до вимог ст.314 КПК України, суд першої інстанції має право повернути прокурору обвинувальний акт якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити :
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
З мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції не вбачається порушення яких вимог зазначеної норми закону було встановлено судом.
Посилання суду на те, що правова кваліфікація дій обвинуваченого за ознакою заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою службовим становищем не відповідає викладеним в обвинувальному акті фактичним обставинам де зазначено про привласнення ввірених йому товаро-матеріальних цінностей є передчасним, оскільки визначення способу заволодіння майном здійснюється судом при кваліфікації дії особи за результатами судового розгляду та дослідження доказів. Посилання в ухвалі на те, що не зазначено детального опису об`єктивної сторони кримінальних правопорушень не відповідає дійсності. Окрім того , посилання суду на неконкретність обвинувального акту в зв`язку з незгодою з кваліфікацією дій особи на стадії підготовчого засідання є неприпустимим.

Також колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора, що жодна особа не звернулась із заявою про залучення до кримінального провадження в якості потерпілого, а отже внесення у даному випадку відомостей в обвинувальний акт про особу потерпілого без наявності відповідної заяви та згоди не можливе. Окрім цього в обвинувальному акті вказано, що цивільний позов не заявлено та відповідно до ст. 55 КПК України жодна особа не звернулась із заявою про залучення до кримінального провадження в як потерпілого.
Таким чином суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт прокурору, оскільки будь-яких суттєвих порушень вимог ч.2 ст. 291 КПК України при його складанні суд не навів.
Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Порушення судом першої інстанції вимог ст.ст.370, 291 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 27 травня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді-