Ухвала

15 липня 2021 року
м. Київ
справа № 335/4605/18
провадження № 51-3471 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 1 квітня 2021 року у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000667,

встановив:
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2019 року ОСОБА_5 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
На вказаний вирок місцевого суду прокурор ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 1 квітня 2021 року рішення місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати вказану ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, а також просить поновити йому пропущений строк касаційного оскарження.
Перевіривши надані прокурором матеріали, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не може бути предметом касаційного розгляду, оскільки подана після закінчення строку касаційного оскарження, встановленого у ст. 426 КПК, та за відсутності підстав для його поновлення.
Так, згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений ухвалою суду за клопотанням заінтересованої особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Так, ухвалу апеляційного суду, якою залишено без зміни вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 червня 2019 року, було постановлено 1 квітня 2021 року за участю прокурора ОСОБА_6 . Тому строк на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції для прокурора закінчився 2 липня 2021 року. Однак, з касаційною скаргою прокурор ОСОБА_4 звернувся лише 9 липня 2021 року, тобто з пропуском встановленого строку.
Таким чином, у прокурора було достатньо часу на касаційне оскарження, а його доводи про отримання ним копії ухвали апеляційного суду лише 23 червня 2021 року не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки це не перешкоджало подати касаційну скаргу в передбачений законом строк.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для поновлення прокурору ОСОБА_4 строку касаційного оскарження.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, не знайшов підстав для його поновлення.
Враховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити прокурору ОСОБА_4 в поновленні строку касаційного оскарження.
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 1 квітня 2021 року повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3