Справа № 163/1187/21
Провадження № 1-кп/163/173/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000153 про обвинувачення
ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Урус-Мартан Чеченської Республіки Російської Федерації, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , чеченця, громадянина Російської Федерації, середньої-спеціальної освіти, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) обвинувачується в тому, що він 24.05.2021 о 16:49 годині, слідуючи на в`їзд в Україну з Республіки Польща через пункт пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Ягодин», що в селі Старовойтове Ковельського району Волинської області, перебуваючи в кабінеті заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » капітана ОСОБА_7 , діючи умисно надав останній, яка відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та Закону України «Про Державну прикордонну службу України», є службовою особою правоохоронного органу, у зв`язку із здійсненням правоохоронних і правозастосовних функцій, та яка згідно посадової інструкції, затвердженої наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.04.2020 № 131-од та п. 9.3.5 «Порядку дій посадових осіб органів охорони державного кордону Державної прикордонної служби України щодо установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон, здійснення контролю за його додержанням, а також організації і забезпечення взаємодії та координації контрольних органів і служб, що здійснюють різні види контролю або беруть участь у забезпеченні режиму в пунктах пропуску через державний кордон», затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби № 627 від 29.08.2011 (далі Порядок) на здійснення взаємодії з підрозділами Державної санітарно-епідеміологічної служби України щодо здійснення карантинних заходів у разі загрози занесення інфекційних хвороб, неправомірну вигоду в розмірі 100 (сто) євро, двома банкнотами номіналом по 50 євро кожна серія та номер UA та UB, що згідно офіційно встановленого Національним банком України курсу гривні щодо іноземних валют, станом на 24.05.2021, становило 3347 гривні 99 копійок, поклавши їх серед документів, які надав для перевірки ОСОБА_7 за те, щоб вона, з використанням наданого їй службового становища не вживала заходів, передбачених п. 9.3.5 Порядку, а саме - карантинних заходів при перетині ним державного кордону щодо занесення ним інфекційних хвороб на територію України, що регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та в порядку визначеному статтею 14 Закону України «Про прикордонний контроль» не відмовила йому, як громадянину Російської Федерації у перетині державного кордону, у якого на момент проходження паспортного контролю був відсутній результат негативного тестування на COVID-19 методом полімеразної ланцюгової реакції, який проведено не більш як за 72 години до перетинання державного кордону. Відразу після цього ОСОБА_7 відмовилась від одержання неправомірної вигоди та вжила невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення і припинення поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб шляхом повідомлення на лінію «102», та в порядку визначеному статтею 14 Закону України «Про прикордонний контроль» відмовила у перетині державного кордону громадянину Російської Федерації ОСОБА_8 ( ОСОБА_6 ).

Таким чином, ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.1 ст.369 КК України.

У суд обвинувальний акт надійшов з угодою про визнання винуватості.

Згідно із цією угодою ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) повністю визнає вчинення інкримінованого йому злочину за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди буде призначене покарання за ч.1 ст.369 КК України у вигляді 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 гривень.

Під час розгляду питання про затвердження угоди, суд встановив таке.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим повністю.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) визнав себе винуватим, віднесений до категорії нетяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, та, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості за викладених вище обставин може бути укладена.
Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, яке не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.1 ст. 369 КК України.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст.66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.
Суд встановив, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та його захисник, а також свідчать вивчені судом матеріали кримінального провадження. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В підготовчому засіданні прокурор вважав за необхідне затвердити угоду.

Обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Готівкові кошти, як речові докази належить конфіскувати в порядку ст.ст.96-1, 96-2 КК України.
Питання про долю відео реєстратора та оптичного диска DVD-R вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні, цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості від 26.05.2021 у кримінальному провадженні №0000153 від 24.05.2021, укладену виконувачем обов`язків начальника Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), затвердити.

ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.369 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Долю речових доказів і документів визначити таким чином :
- грошові кошти загальною сумою 100 євро, а саме: дві банкноти номіналом по 50 євро кожна з серійними номерами UA та UB, які передані на відповідальне зберігання до ПАТ КБ «Приватбанк» (проспект Відродження, 1, м. Луцьк Волинської області), - конфіскувати у власність держави;
- нагрудний відеореєстратор державної прикордонної служби із серійним номером NC90580, який передано на зберігання в камеру схову речових доказів відділення поліції №1 (м. Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області повернути власнику;

- носій електронної інформації оптичний диск DVD-R без заводських маркувань, на якому міститься інформація з відео реєстратора NC90580 по факту надання неправомірної вигоди ОСОБА_4 та який зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000153, - залишити в даних матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1