Справа № 368/66/21
Провадження № 1-в/368/27/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" лютого 2021 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:
Головуючий суддя: ОСОБА_1
При секретарі: ОСОБА_2

З участю інших сторін провадження:
Прокурор: ОСОБА_3
представник ВК : ОСОБА_4
Засуджений: ОСОБА_5

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлик Київської області в залі суду кримінальне провадження за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_7 , про застосування до засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буценівка Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, -
- засудженого:
- 06 серпня 2018 року Великомихайлівським районним судом Одеської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
- 13.06.2019 року згідно ухвали Одеського апеляційного суду вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України змінено.
Виключено з абзацу першого резолютивної частини вироку вказівку суду на місце відбування покарання ОСОБА_8 у кримінально виконавчій установі закритого типу.
Абзац другий резолютивної частини вироку викладено в наступній редакції:
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту затримання.
В решті вирок залишено без змін.
Вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06 серпня 2018 року у відношенні ОСОБА_8 набрав законної сили 13.06.2019 року, -
- який з 09.10.2017 року утримувався в ДУ «Одеський СІЗО», та з 09.08.2019 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», - положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, суд, -

В С Т А Н О В И В :

26.01.2021 на адресу Кагарлицького районного суду Київськорї області надійшло кримінальне провадження за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_7 , про застосування до засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буценівка Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, -
- засудженого:
- 06 серпня 2018 року Великомихайлівським районним судом Одеської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
- 13.06.2019 року згідно ухвали Одеського апеляційного суду вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України змінено.
Виключено з абзацу першого резолютивної частини вироку вказівку суду на місце відбування покарання ОСОБА_8 у кримінально виконавчій установі закритого типу.
Абзац другий резолютивної частини вироку викладено в наступній редакції:
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту затримання.
В решті вирок залишено без змін.
Вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06 серпня 2018 року у відношенні ОСОБА_8 набрав законної сили 13.06.2019 року, -
- який з 09.10.2017 року утримувався в ДУ «Одеський СІЗО», та з 09.08.2019 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», - положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі.
В поданні:
- адміністрація державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та спостережна комісія при Кагарлицькій райдержадміністрації Київської області клопочуться перед Кагарлицьким районним судом Київської області про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 .

26.01.2021 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для слухання даного кримінального провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , присвоєно справа № 368/66/21, провадження № 1 в/368/27/21.
01.02.2021 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої:
Судове засідання по справі № 368/66/21, провадження № 1 в/368/27/21, за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_7 , про застосування до засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буценівка Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, -
- засудженого:
- 06 серпня 2018 року Великомихайлівським районним судом Одеської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
- 13.06.2019 року згідно ухвали Одеського апеляційного суду вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України змінено.
Виключено з абзацу першого резолютивної частини вироку вказівку суду на місце відбування покарання ОСОБА_8 у кримінально виконавчій установі закритого типу.
Абзац другий резолютивної частини вироку викладено в наступній редакції:
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту затримання.
В решті вирок залишено без змін.
Вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06 серпня 2018 року у відношенні ОСОБА_8 набрав законної сили 13.06.2019 року, -
- який з 09.10.2017 року утримувався в ДУ «Одеський СІЗО», та з 09.08.2019 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», - положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, -
- призначити до слухання на 11 год. 00 хв. 11.02.2021 року, та провести дистанційно в режимі відеоконференції з Державною установою ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.
2. Зобов`язано Державну установу ВК 115 забезпечити відеоконференцзв`язок з Кагарлицьким районним судом 11.02.2021 року о 11 годині 00 хвилин.
3. Виконання ухвали суду в частині забезпечення відеозв`язку з Кагарлицьким районним судом Київської області доручено спеціалісту з інформаційних технологій Державної установи ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.
Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.
Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.
4. Зобов`язано Державну установу ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі, в строк до 09 год. 00 хв. 11.02.2021 року надати на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3, особову справу засудженого ОСОБА_8 , - для її огляду в судовому засіданні.
5. В судове засідання викликано учасників процесу:
- засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті);
- представника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (115)», (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті);
- прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури, (в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3);
- представника спостережної комісії при Кагарлицькій РДА, ( в приміщенні Кагарлицького районного суду, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3);
В судовому засіданні, яке відбулося 11.02.2021 року, представник Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» ОСОБА_4 подання установи виконання покарань про умовно дострокове звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_8 , - підтримав, обгрунтовував свою позицію обставинами, які викладені в поданні.
На запитання суду представник установи виконання покарань ОСОБА_4 зазначив, що ОСОБА_5 перебував на профілактичному обліку в установі виконання покарань як особа, яка схильна до зліснихї порушень правил відбування покарання, - засуджений був поставлений на такий облік після вживання алкогольних напоїв, але в зв`язку з отриманням засудженим заохочення засіджений був знятий з профілактичного обліку
Суд критично відноситься до позиції представника установи виконання покарань, так як вважає, що засуджений ОСОБА_5 не заслуговує на даному етапі застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання, так як вважає, що на даному етапі відсутні в достатньому об`ємі оціночні підстави для застосування до засудженого пільги.
Свою критичність суд обгрунтовує обставинами та нормами матеріального та процесуального права, які будуть вказані нижче в мотивувальній частині даної ухвали.
В судовому засіданні, яке відбулося 11.02.2021 року, засуджений ОСОБА_5 подання установи виконання покарань про його умовно дострокове звільнення від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, - підтримав, так як вважає, що своєю поведінкою довів своє виправлення та перевиховання, окрім цього, у нього повинно бути ще одне заохочення, так як він постійно працює, але воно, мабуть, - пішло на погашення попереднього стягнення.
Суд критично відноситься до позиції засудженого, так як вважає, що засуджений на даному етапі виконання покарань не заслуговує на пільгу, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення, так як на даному етапі недостатньо оціночних підстав для застосування такої пільги.
Так, суд вважає, що засуджений навіть станом на час настання пільги де факто не визнав своєї вини, так як він як під час слухання справи, так і під час судових дебатів ні словом не висловив ознаки щирого розкаювання та визнання вини, (не висловлвав жалю щодо події злочину, не висловлював вибачення перед потерпілою стороною, не висловлював думок щодо здівйснення життєвих висновків щодо вчиненого ним злочину, тощо), а наполягав лише на застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування покарання, так як вважає, що відсутність стягнень є вже достатньою підставою для застосування до нього пільги, - що на думку суду, - не відповідає вимагам чинного КК України, КВК України, та що буде судом обгрунтовано нижче в мотивувальній частині даної ухвали.
Відповідно, як вбачається з позиції засудженого, він, не виявляючи щирого каяття та ознак перевиховання, намагається створити лише юридичні умови застосування пільги, яка передбачена положеннями ст. 81 КК України.
Також суд обгрунтовує свою критичну позицію щодо позиції засудженого іншими обставинами справи та нормами права, які будуть наведені нижче в мотивувальній частині даної ухвали.
В судовому засіданні, яке відбулося 11.02.2021 року, прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 заперечував щодо подання установи виконання покарань про умовно дострокове звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі у відношенні засудженого ОСОБА_8 обгрунтовував свою позицію ими обставинами, що, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, та поведінки засудженого ОСОБА_8 в судовому засіданні, засуджений під час слухання кримінальної справи як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції свою вину у скоєнні злочину не визнав, також вину він не визнав під час слухання даного кримінального провадження, так як ні слова не зазначив про щире каяття у вчиненому злочині.
Також зазначив, що, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання має лише два заохочення, проте, поряд з цим, - він має три стягнення, що ніяким чином, на думку прокурора, - не вказує на ту обставину, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання, а тому, на думку прокурора, засуджений ОСОБА_5 на даному етапі виконання покарань не заслуговує на пільгу, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення, так як на даному етапі недостатньо оціночних підстав для застосування такої пільги.
Суд в даному випадку позитивно відноситься до позиції прокурора, так як вважає, що позиція прокурора грунтується на положеннях КК України, КВК України в розрізі мети покарання, порядку відбування покарання, та підстав для застосування заохочень до засуджених, а тому така позиціяч прокурора судом сприймається такою, яка повинна братися до уваги при прийнятті законного, обгрунтованого, справедливого для всих учасників кримінального провадження рішення.
Суд, розглянувши подання установи виконання покарань, вислухавши думку представника установи виконання покарань, засудженого, які підтримали подання, установи виконання покарань, заслухавши думку прокурора, який заперечувавпроти задоволення подання установи виконання покарань, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висовку щодо відмови в задоволенні подання установи виконань покарань щодо умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 від призначеного йому судом основного покарання у виді позбавлення волі, обгрунтовуючи своє рішення наступним.
Фактині обставини справи, в становлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Буценівка Роздільнянського району Одеської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, -
- засуджений:
- 06 серпня 2018 року Великомихайлівським районним судом Одеської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
- 13.06.2019 року згідно ухвали Одеського апеляційного суду вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України змінено.
Виключено з абзацу першого резолютивної частини вироку вказівку суду на місце відбування покарання ОСОБА_8 у кримінально виконавчій установі закритого типу.
Абзац другий резолютивної частини вироку викладено в наступній редакції:
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту затримання.
В решті вирок залишено без змін.
Вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06 серпня 2018 року у відношенні ОСОБА_8 набрав законної сили 13.06.2019 року, -
- який з 09.10.2017 року утримувався в ДУ «Одеський СІЗО», та з 09.08.2019 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

Початок строку покарання: «29» вересня 2017 року.
Кінець строку покарання: «29» вересня 2021 року.
1/2 строку покарання: «29» вересня 2019 року.

Станом на 11.02.2021 року невідбутий термін основного покарання у виді позбавлення волі становить 230 (двісті тридцять) днів.

Проте, суд вважає, за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 загалом мав поведінку, яка виключає застосування судом до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового покарання від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі, з огляду на наступне.
Так, з самого початку відбування покарання засуджений ОСОБА_5 мав негативну поведінку, свідомо, цілеспрямовано прушував вимоги, які ставляться до засуджених, які відбувають покарання у виді позбавлення волі.
Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений під час його перебування в ДУ «Одеський СІЗО» неодноразово допускав порушення правил відбування покарань, за що мав два дисциплінарних стягнення у виді попередження та догани, - від начальника СІЗО.
Дисциплінарні стягнення засуджений ОСОБА_5 мав за факти зберігання заборонених предметів, - пластину з ознаками загострення, мобільного телефону.
Суд звертає увагу, що з самого початку відбування покарання засуджений ОСОБА_5 почав вчиняти злісні порушення встановленого порядку відбування покарання, - чим порушував ст. 133 КВК України, - так як зберігання заборонених предметів є злісним порушенням в розумінні ст. 133 КВК України.
Вищевказані дії засудженого ОСОБА_8 (який засуджений зе нобережне вбивство, та зберігав в установі предмет, яким може бути спрчинено тілесні ушкодження), свідчить на думку суду про ту обставину, що засуджений схильний до вчинення правопорушень, при цьому їх скоєння ним не визнаються, (що вбачається з поведінки засудженого під час слухання кримінальної справи, та поведінку засудженого в даному кримінальному провадженні), що, на думку суду, не може свідчити про ту обставину, що поведінка засудженого ОСОБА_8 є прикладом для поведінки для інших засуджених.
Окрім того, по прибуттю в ДУ Кагарлицька ВК № 115, засуджений свою деструктивну поведінку не змінив, а знову вчинив злісне порушення встановленого порядку відбування покарання в сенсі ст. 133 КВК України, - був виявлений в стані алкогольного сп`яніння, за що оотримав найтяжче дисциплінарне стягнення, яке може бути покладене на засудженого в колонії даного типу, - ДІЗО 14 діб (практично максимальний термін даного стягнення).
Що стосується отримання засудженим двох заохочень, а саме, - 08.10.2020 та 05.01.2021 року, то суд не вважає сам факт отримання таких заохочень як підставу для застосування до засудженого пільги, яка передбачена положеннями ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення, так як суд вважає, що дану пільгу засуджений повинен отримати лише після того, як своїми діями та поведінкою доведе остаточно, що визнав свою вину, щиро кається, став на шлях виправлення та перевиховання, чого в даному випадку немає.
Також суд звертає увагу на ту обставину, що заохочення засудженим ОСОБА_5 почали отримуватися лише в період, який передбачає застосування до нього пільги, - умовно дострокового звільнення, - а саме, - з 08.10.2020 року, хоча покарання засуджений ОСОБА_5 почав відбувати ще з 29 вересня 2017 року, тобто, - засуджений почав отримувати заохочення посплину трьох років з моменту відбуваненя покарання, а до того отримував лише стягнення, причому, - стягнення не запрості порушення встановленого порядку відбування покарань, - а зліснгі порушення, які перелічені в положеннях ст. 133 КВК України.
Відповідно, за три роки відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не мав ні одного заохочення, мав лише три дисциплінарних стягнення, а по настанню пільги, - по відбуттю 1/2 частини покарання засуджений ОСОБА_5 отримує два заохочення, причому, - в максимально можливі мінімальні терміни, які повинні існувати між заохоченнями, - 3 місяці, що, на думку суду, - вказує на зацікавленість установи в умовно достроковому звільненні даного засудження, можливо, на думку суду, - з причсини звільнення «незручного» засудженого, який спричиняє певні незручності для адміністрації установи виконання покарань.
Дана обставина викликає обгрунтований сумнів у об`єктивності та неупередженості установи виконання покарань до особи засудженого, що, звісно, - негативно впливає на вирішення подання установи.
Далі, суд зазначає, що засуджений ОСОБА_5 отримав лише два заохочення, тому в його діях поки що вбачається повторність отримання заохочень, а не їх системність, як це потрібно однозначно для застосування пільги.
Так, система, - це сукупність, яка створена із скінченної множини елементів. При цьому між елементами системи існують певні зв`язки, причому, - позитивні.

В даному ж випадку суд між отриманими заохоченнями та направленням подання до суду вбачає лише один зв`язок, логічний висновок, - намагання засудженого, який під час відбування покарання не довів своє виправлення та перевиховання, - звільнитися в будь якому випадку з установи виконання покарань до відбуття терміну позбавлення волі, який було призначено зща вироком суду, - чого суд в даному випадку допустити не може, - шляхом винесення судового рішення у виді ухвали, якою відмовити в задоволенні подання установи.

Відповідно, суд вважає, що для системності заохочень їх повинно бути не менше трьох, при цьому, бажано відсутність стягнень, в даному випадку ж має місце лише проста повторність отримання заохочень (отритмання якихї у суду викликає сумнів), та, поруч з цим, - отримання трьох стягнень, - вбачається системність отримання стягнень, що, на думку суду, - ніяким чином не може потягнути за собою застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання.

Відповідно, період відбування засудженим основного покарання у виді позбавлення волі в умовах СІЗО суд оцінює різко негативно, тобто, засуджений в даний період мав поведінку, яка апріорі категорично виключає застосування до нього пільги, яка передбачена положеннями ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення.
Що ж стосується відбування покарання в умовах ДУ «Кагарлицька ВК №115», то суд зазначає, що за даний час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 отримав лише два заохочення, - за добросовісне відношення до праці, проте, - ні одного заохочення за зразкову поведінку.
Окрім цього, суд звертає увагу на ту обставину, що заохочення ОСОБА_5 почав отримувати в період, який передував застосуванню до нього пільги у виді умовно дострокового звільнення, що не може свідчити достеменно про ту обставину, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання.
Так, дійсно, в останній, короткий проміжок часу, що передував настанню пільги у виді умовно дострокового звільнення, засуджений почав змінювати свою поведінку під час відбування покарання в кращу сторону, - в сторону правослухняності, що має прояв у недопущенні порушень режиму тримання в установі виконання покарань, отримання двох заохочень за сумлінне ставлення до праці, - проте, з огляду на загальну поведінку засудженого та норми КВК України, поведінку засудженого ОСОБА_8 суд не розцінює як підставу для застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - а як обов`язок засудженого, який покладений на нього положеннями КВК України, та галузевими нгормами права, які регулюють порядок відбування покарання засудженими.
Проте, суд звертає увагу на ту обставину, що між кількістю стягнень, які отримав засуджений ОСОБА_5 , - 3 (три), та кількістю заохочень, - всього лише 2 (два), - вбачається перевага нгегативних чинників (стягнень) над позитивними чинниками (заохочення), що, звісно, на думку суду, - це не може тягнути за собою оцінку поведінки засудженого, як таку, яка є позитивною в розумінні КВК України та КПК України.
Отже, з огляду на матеріали кримінального провадження, досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не мав поведінки, яка б достеменно свідчила б про можливість застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання, так як суд вважає, що дану пільгу засуджений повинен довести, не допускаючи порушень умов відбування покарання у виді позбавлення волі, та, відповідно, - маючи кількість заохочень, які б свідчили про системність їх отримання, та, відповідно, - значно переважали над кількістю отриманих стягнень.
Відповідно, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_8 змінилася в кращу сторону лише в зв`язку з настанням умов для пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, що, відповідно, судом не може розцінюватися як обставина, що засуджений ОСОБА_5 остаточно став на шлях виправлення та перевиховання, що засуджений розкаявся у вчиненні суспільно тяжкого злочину, - позбавлення волі людини, що, на думку суду, виключає застосування до засудженого ОСОБА_8 положень ст. 81 КК України на даному етапі відбування покарання.

Так, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_9 має:
стягнення:

1. 17.09.2018 р. Зберігав заборонений предмет, а саме, - Попередження Нач. СІЗО
пластину з ознаками загострення.

2. 11.12.2019 р. Зберігав заборонений предмет, а саме, - Догана Нач. СІЗО
мобільний термінал «NOMI».

3. 31.10.2019 р. Вживання спиртних напоїв. ДІЗО 14 діб Нач. ВК

Суд звертає увагу на ту обставину, що вищевказані всі три порушення відносяться до злісних порушень встановленого порядку відбування покарання на підставі ст. 13 КВК України

заохочення:

1. 08.10.2020 р. За добросовісне відношення до праці на Подяка Нач. ВК
контрагенському об`єкті.

2. 05.01.2021 р. За добросовісне відношення до праці на Подяка Нач. ВК
контрагенському об`єкті.

Суд ще раз звертає увагу на ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 почав відбувати покарання ще з 09.10.2017 року, та, - з початку відбування покарання, на протязі трьох років не мав жодного заохочення, - лише три дисциплінарних стягнення, а заохочення почав отримувати лише перед настанням пільги.
Відповідно, зглядаючись на вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку, що поведінка засудженого ОСОБА_8 в останній період відбування покарання свідчить про ту обставину, що засуджений починає ставати на шлях виправлення, проте, з огляду на обставини, які входять до блоку оціночних підстав, які судом наведено нижче, то суд вважає, що у відношенні засудженого ОСОБА_8 немає достатього обсягу правових підстав (зокрема, - оціночних) для застосування положень ст.. 81 КК України умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання.
Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин.
При вирішенні питання щодо умовно дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_8 судом було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.
Формально - юридичні підстави передбачені ч. 3 ст. 81 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_5 1/2 строку покарання.
Строк фактичного відбуття засудженим ОСОБА_5 певної частини призначеного йому покарання як формально-юридична підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залежить від кількох чинників.
Таким чинниками відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України є:
а) вид (категорія) вчиненого особою злочину, визначений відповідно до ст.12 КК України;
Так, ОСОБА_5 засуджений за:
- вчинення необережного злочину, тобто, - за скоєння злочину, який передбачено ч. 1 ст. 119 КК України.
Санкція ч. 1 ст. 119 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.
Згідно положень ч. 4 ст. 12 КК України, злочин, вчинений засудженим ОСОБА_5 відноситься до категорії нетяжкого злочину.
б) форма вини. Злочин, який передбачений ч. 1 ст. 119 КК України, та який вчинений засудженим ОСОБА_5 , є злочином, вчиненим з необережності.
З урахуванням окремих із зазначених чинників та поєднання деяких з них між собою відносно засудженого ОСОБА_9 законом встановлений загальний (п.1 ч. 3 ст. 81 КК України), строк покарання, після фактичного відбуття якого особа може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.
Отже, що стосується формально юридичних підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_8 положень ст. 81 КК України, то такі є в наявності.
Що ж стосується оціночних підстав умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, які передбачені ч. 2 ст. 81 КК України, то суд вважає, що їх недостатньо на даному етапі відбування покарання засудженим призначеного йому покарання.
Суд на обґрунтування своєї позиції враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою за весь період відбування покарання в повній мірі не довів своє виправлення та перевиховання.
Встановлюючи ці підстави застосування ст. 81 КК України, суд, зокрема, наголошує на наступному:
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

Так, суд наголошує на тій обставині, що засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні взагалі не вказав, що щиро розкаюється у вчиненому злочині, що він зробив для себе висновки, не висловлював ознаки жалю щодо вчинення ним злочину, жалю у відношенні потерпілого, тощо, обгрунтовував свою позицію лише тим, що немає діючись стягнень, окрім того, вів себе в судовому засіданні зухвало, що, на думку суду, - не може свідчити про щире каяття та визнання вини засудженим ОСОБА_5 .

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно достроковому звільненні від відбування основного покарання, - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

- так, як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання з 29 вересня 2017 року, - з моменту взяття під варту, та з 09.08.2019 року, - в Державній установі Кагарлицька виправна колонія (№115).
Отже, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Державній установі Кагарлицька виправна колонія (№115) орієнтовно 1 рік 5 місяців.
За вищевказаний період відбування покарання, як судом вазано вище, засуджений ОСОБА_5 отримав 1 (одне) стягнення та 2 (два) заохочення, поряд з цим, - мав (два) дисциплінарних стягнення під час перебування в умовах СІЗО.
Як судом зазначалося вище, отримання засудженим ОСОБА_5 в останній, короткий період, який передував настанню пільги, - умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, - двох заохочень, - суд не розцінює, як факт становлення засудженого на шлях виправлення та перевиховання, а, навпаки, свідчить про його негативну поведінку на протязі більшого часу відбування покарання та намагання лише формально досягнути умов умовно дострокового звільнення в останній період відбування покарання.
З огляду на положення, які викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. суд вважає, що в поведінці ОСОБА_8 відсутній комплекс даних, які давали б змогу суду прийти до висновку щодо того, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання.

Відповідно, суд вважає, що для позитивного вирішення питання щодо застосування положень ст. 81 КК України, - пільги, яка має вираз в умовно достроковому звільненні від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, в діях засудженого ОСОБА_8 повинна бути системність та стабільність в отриманні заохочень, так як просто відбування покарання без отримання стягнень, є не правом, а обов`язком засудженого.

Суд вважає, що в разі наявності стягнень, - кількість заохочень повинна значно превалювати над кількістю стягнень, така кількість повинна мати системність, а не просту більшість.

Окрім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо участі засудженого ОСОБА_8 у вирішенні питань відпочинку, побуту, впливу на інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відповідно, суд вважає, що засуджений своєю поведінкою під час відбування покарання повинен показувати приклад іншим засудженим, а, з огляду на обставини справи, які судом вказані вище, поведінка засудженого ОСОБА_8 не може слугувати прикладом для поведінки для інших засуджених.

Отже, суд відноситься критично до висновку комісії установи, яка міститься в характеристиці на засудженого (яка міститься в матеріалах справи, а.с., 19) щодо того, що засуджений ОСОБА_5 характеризується з позитивної сторони, довів своє виправлення, тому заслуговує на застосування умовнго дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України, а тому вирішено направити матеріали до суду. Засуджений ОСОБА_5 звернувся із заявою про повторне застосування даної пільги.
Свою критичність суд обгрунтовує тим, що, як вбачається з самої характеристики ( а.с., 18), в ній зазначено, що за час відбування в колонії засуджений допустив одне дисциплінарне правопорушення, за що був розглянутий на комісії та притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

За час відбування покарання в ДУ «Одеський СІЗО» зарекомендував себе негативно, так як мав два дисциплінарних стягнення.

Окрім того, як зазначив сам представник ВК № 115 ОСОБА_4 , - за час відбування покарання в Кагарлицькій ВК № 115 засуджений ОСОБА_5 перебував на профілактичному обліку установи як особа, схильна до злісного порушення встановленого порядку відбування покарання.

Суд непереборно переконаний, що наявність вищевказаних обставин, які характеризують засудженого з різко негативної сторони, - не давало право адміністрації установи виконання покарань давати позитивну характеристику на засудженого, так як така позитивна характеристика на засудженого суперечить вимогам, які ставляться до засуджених, які відбувають покарання в установах виконання покарань, а тому суд наголошує на тій обставині, що адміністрації установи виконання покарань слід звернути увагу на якість складу комісії та, відповідно, - якість подань до суду, щоб в подальшому не допускати подачі таких необгрунтованих подань про застосування до засуджених пільг, які передбачені ст.ст. 81, 82 КК України, адже подання такого роду клопотань викликає сумнів у суду в об`єктивності комісії установи, у наявності деякого «суб`єктивного» підходу щодо застосування до засуджених пільг.

Щодо відсутності діючих стягнень, на яких так акцентував увагу засуджений ОСОБА_5 , то така обставина сама по собі не може самі по собі свідчити про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни.

Суд зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.
Відповідно, суд вважає, що дії засудженого не відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 81 КК України та невідповідають положенням ст.. 9 КВК України.
Обставини справи свідчать лише про наявність негативних на протязі більшості строку відбування покарання, та посередніх на протязі останнього періоду (не негативних, не конкретно позитивних) чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, яка розцінюється судом як більш негативна, ніж позитивна, не став на шлях виправлення та виховання, окрім того, суд, зважаючи на поведінку засудженого ОСОБА_8 під час судового засідання, - приходить до висновку що поведінка засудженого не щира, що не може свідчити про визнання вини, так як визнання вини повинно бути щирим, яке підтверджується поведінкою засудженого.
Крім того, щодо свого висновку щодо відсутності в повному обсязі підстав для застосування до засудженого ОСОБА_8 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування покарання суд застосовував положення ст. 6 КВК України.
Так, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 81 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, обставини справи, які судом зазначені вище, не свідчать, на думку суду, про систематичність дій засудженого ОСОБА_8 , які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації.

Поведінка засудженого ОСОБА_8 під час відбування основного покарання у виді позбавлення волі свідчить лише про його правослухняну поведінку під час відбування покарання лише в незначний період, який передує можливості застосування пільги, проте, суд наголошує на тій обставині, що наявність самого факту правослухняної поведінки під час відбування покарання не є безумовною підставою для умовно дострокового звільнення засуджених, зокрема, ОСОБА_8 , - в даному випадку, так як така поведінка є обов`язком засудженого, який покладається на засудженого на весь період відбування покарання, а не на короткий проміжок часу, що передує застосуванню пільги.

Окрім того, суд звертає увагу на наступні обставини справи, що стосуються тяжкості скоєного злочину, його наслідків, обставини скоєного злочину, та наслідків скоєного злочину, відношення засудженого ОСОБА_8 до скоєного злочину, його наслідків.
- засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у скоєнні злочину не визнав, не визнавав її він і підчас досудового розслідування, та під час слухання справи в судах, що мало прояв у оспорюванні обставин скоєння ним злочину, які зазначені в рішеннях (вироці, ухвалі) судів першої та апеляційної інстанцій, не виявив жалю та розкаювання в судовому засіданні під час слухання подання про застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 81 КК України;

- отримання засудженим ОСОБА_5 двох заохочень в останній період відбування покарання, який передував настанню пільги, на думку суду, - лише свідчить про намагання засудженого створити штучно умови для застосування до нього пільги, - умовно дострокового звільнення, проте, суд наголошує на тій обставині, що позитивна поведінка засудженого повинна бути на протязі всього періоду відбування покарання, а не в період, який передує настанню пільги, причому заохочення повинні мати системний характер, а не застосовуватися лише як спосіб зняття стягнення, що в даному випадку спостерігається в діях засудженого, який на протязі трьох років відбування покарання не отримував ні одного заохочення, а отримав три дисциплінарні стягнення за злісне порушення умов відбування покарання;

- як вбачається з мотивувальної частини вироку Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06.08.2018 роуку, потерпіла сторона наполягала на призначенні покарання засудженому обов`язково у виді позбавлення волі, так як з огляду на велику кількість тілесних ушкоджень (чисельні переломи кісток) потерпіла вважає, що в даному випадку мало місце умисне вбивство, а не вбивство з необережності.

Відповідно, суд вважає, що у разі щирого каяття та визнання вини винна особа апріорі буде намагатися відшкодувати шкоду, заподіяну злочином, буде намагатися каятися, просити вибачення у потерпілої сторони, напроти, ОСОБА_5 проігнорував повністю інтереси потерпілої сторони, не розкаявся, не попросив вибачення в потерпілої сторони, також засуджений ОСОБА_5 не виявив ознаки щирого каяття та визнання вини в судовому засіданні, яке відбулося 11.02.2021 року, його позиція грунтувалася лише на тій обставині, що він має два заохочення, та настав час, коли можна застосовувати положення ст. 81 КК України, що судом розцінюється як прояв легкого цинізму як до суду, так і до потерпілої сторони.

Відповідно, суд вважає, що:
- застосування до засудженого ОСОБА_8 пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення на даному етапі відбування покарання, - є не співрозмірним з наслідками, які заподіяні злочином, не відповідатиме тяжкості вчиненого злочину, та обставинам його вчинення, поведінці засудженого під час відбування покарання;

- засуджений поряд з 2 ма заохоченнями має 3 (три) дисциплінарних стягнень за злісні порушення умов відбування покарання засудженими, що не може свідчити достеменно про його належну поведінку під час відбування покарання, так як немає системності у отриманні заохочень, а має системність у отриманні стягнень, отже, суд вважає, що заохочення отримані для зняття дисциплінарних стягнень, та відповідно, - отримані, на думку суду, - лише з метою досягнення формально юридичних підстав для застосування пільги, - без досягнення наявності оціночних підстав для застосування пільги, які, на думку суду, також мають значне значення при вирішенні питання про застосування до засудженого пільги у виді умовно дострокового звільнення від призначеного судом основного покарання;

- поведінка засудженого ОСОБА_8 не може бути прикладом для поведінки інших засуджених;

- засуджений ОСОБА_5 не приймав активної участі в суспільному житті колонії;

- суд, з огляду на вищевказані обставини справи, - критично відноситься до висновків адміністрації колонії про те, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення та перевиховання

Отже, вищевказані обставини не дають можливості суду застосувати до засудженого ОСОБА_8 пільгу, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання у виді позбавлення волі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність лише формально-юридичних, проте, відсутність в достатньому обсязі оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, тому суд приймає рішення про відмову в задоволенні подання установи виконання покарань щодо умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 від призначеного покарання у вигляді позбавлення волі.
При вирішенні даного питання судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.»
Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_8 положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_8 є необґрунтованим, та є передчасним на даному етапі відбування покарання.
Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст..ст. 537, 539 КПК України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно, суд при винесенні даної ухвали враховував ті обставини, що у діях засудженого ОСОБА_8 відсутні достатні ознаки остаточного перевиховання та ставлення на шлях виправлення, засуджений ОСОБА_5 , як вбачається з матеріалів провадження та його поведінки в судовому засіданні вину свою у скоєнні злочину не визнав, не розкаявся, за час його відбування покарання в установах виконання покарань є негативною, а тому суд вважає, що засуджений остаточно ще не став на шлях виправлення та перевиховання, що є безумовною підставою для відмови в задоволенні клопотання установи виконання покарань.
Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_8 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 6, 9 КВК України, ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, ст.ст. 12, 81 КК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погоджене з головою спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_7 , про застосування до засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буценівка Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, -
- засудженого:
- 06 серпня 2018 року Великомихайлівським районним судом Одеської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;
- 13.06.2019 року згідно ухвали Одеського апеляційного суду вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України змінено.
Виключено з абзацу першого резолютивної частини вироку вказівку суду на місце відбування покарання ОСОБА_8 у кримінально виконавчій установі закритого типу.
Абзац другий резолютивної частини вироку викладено в наступній редакції:
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту затримання.
В решті вирок залишено без змін.
Вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 06 серпня 2018 року у відношенні ОСОБА_8 набрав законної сили 13.06.2019 року, -
- який з 09.10.2017 року утримувався в ДУ «Одеський СІЗО», та з 09.08.2019 року відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», - положення ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд протягом 7 діб, а засудженим, - протягом 7 діб з моменту отримання повного тексту ухвали.

Суддя ОСОБА_1