ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 665/568/17 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/127/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу Чаплинського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2020 року, якою вирішено питання про процесуальні витрати у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000659 по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.2 ст. 125 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Чаплинського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2020 року компенсовано за рахунок коштів Державного бюджету України на користь потерпілого ОСОБА_8 4158,10 грн. в рахунок відшкодування процесуальних витрат потерпілого у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 , які складаються з витрат на добові в розмірі 1680 грн., витрат на транспорт в розмірі 1625, 10 грн., витрат на проживання в розмірі 600 грн., витрат на оплату судового збору за надання копій матеріалів кримінального провадження в розмірі 253 грн.

В іншій частині поданого клопотання відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 просить змінити ухвалу в частині, визначення суми добових, які мають бути відшкодовані потерпілому ОСОБА_8 і в частині, яка визначає джерело, з якого має бути здійснено відшкодування цих процесуальних витрат.

Постановити, що сума добових, які мають бути відшкодовані потерпілому ОСОБА_8 , складає 12127,8 грн., а загальна сума процесуальних витрат становить 14605,8 грн.

Постановити, що процесуальні витрати потерпілому ОСОБА_8 мають бути відшкодовані за рахунок засудженого ОСОБА_9 .

Загалом стягнути з засудженого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_8 14605,8 грн. в якості відшкодування процесуальних витрат на досудове слідство і судовий розгляд кримінальної справи № 665/568/17.

Апелянт вказує, що суд безпідставно відмовив у відшкодуванні добових за 6 із 7 днів на тій підставі, що він не довів, що приїжджав з іншого населеного пункту, оскільки у матеріалах справи містяться переконливі докази того? що він мешкає у с. Асканія-Нова.

Вказує на те, що суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що процесуальні витрати мають бути відшкодовані за рахунок коштів держбюджету України, а не за рахунок засудженого.

Залишив поза увагою, що ОСОБА_9 є директором КП « Відродження» та окрім пенсії отримує заробітну плату, а тому спроможний відшкодувати процесуальні витрати.

Також зазначає, що для розрахунку розміру добових суд безпідставно послався на Постанову КМУ № 98 від 02.02.2011 року, тоді як при вирішенні цього питання слід було застосувати положення абзацу «а» підпункту 170.9.1 Податкового кодексу України, який визначає, що добові мають бути обраховані у розмірі 10% мінімальної заробітної плати і ця сума має бути відшкодована йому засудженим.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
ОСОБА_8 направив заяву, в якій просив здійснити апеляційний розгляд за його відсутності та вказав, що підтримує все викладене в апеляційній скарзі.

Прокурор та адвокат ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

ОСОБА_9 направив заяву про здійснення апеляційного розгляду за його відсутності, посилаючись на те, що з грудня 2020 року по теперішній час перебуває на лікуванні у лікарні через захворювання на COVID-19.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Мотиви суду.
Вбачається, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 04.12.2017 року ОСОБА_9 визнано винуватим у заподіянні 22.09.2016 року потерпілому ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень та призначено покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 1700 грн.

Звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання на підставі п. г ст. 1 Закону України « Про амністію у 2016 році».

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 06.03.2018 року вказаний вирок залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 14.03.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_8 залишено без задоволення, вирок від 04.12.2017 року та ухвалу апеляційного суду від 06.03.2018 року залишено без змін.

Вказаними судовими рішеннями питання про відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних із залученням потерпілого не вирішувалося.

Статтею 118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються із:

1) витрат на правову допомогу;

2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження;

3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів;

4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

За вимогами передбаченими ч. 2,3,5 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із участю потерпілих у кримінальному провадженні здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Потерпілим оплачуються проїзд, наймання житла та добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів та експертів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету.

Витрати пов`язані із оплатою допомоги представника потерпілого та витрати пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження представника потерпілого несе потерпілий (ч. 2 ст. 120, п 4 ст. 121 КПК ).

Отже, системний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що процесуальні витрати, які несе потерпілий у випадках, передбачених ч. 2 ст. 120, п. 4 ст. 121 КПК, а саме витрати пов`язані із оплатою допомоги представника потерпілого та витрати пов`язані із прибуттям представника потерпілого, у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України з обвинуваченого, або компенсуються за рахунок коштів державного бюджету.

Інші витрати, а саме витрати пов`язані із залученням потерпілого відповідно до вимог ч. 2 ст. 122 КПК України - добові , вартість проїзду та найм житла здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Отже, незалежно від матеріальної спроможності засудженої особи, компенсацію витрат на проїзд, добові та найм житла потерпілому здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, а не за рахунок коштів засудженої особи.

Суд першої інстанції підставно прийняв рішення про те, що витрати потерпілого ОСОБА_8 мають бути компенсовані за рахунок коштів державного бюджету України, а доводи апеляційної скарги про те, що ці суми мають бути стягнуті із ОСОБА_9 не ґрунтуються на вимогах закону.

Зважаючи на те, що процесуальні витрати підлягають компенсації саме за рахунок коштів державного бюджету і, що граничні розміри компенсації встановлюються Кабінетом міністрів України, суд обґрунтовано керувався положеннями Постанови КМУ № 98 від 02.02.2011 року «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» при визначенні розміру добових, які підлягають компенсації потерпілому та вірно визначив, що розмір добових під час відрядження на території України становить 60 грн., який і прийняв до уваги при здійснені розрахунку суми процесуальних витрат.

Твердження апеляційної скарги про те, що суд мав обрахувати розмір добових виходячи зі ставки, визначеної п. 170.9.1 Податкового кодексу України є помилковими і не ґрунтуються на вимогах зазначених вище нормативно-правових актів.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не прийняв рішення про компенсацію витрат за 6 днів, коли апелянт приїзжав до Чаплинського районного суду для того, щоб виконати процесуальні функції у кримінальній справі, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до п. 1, 7 Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 1 липня 1996 року № 710,(далі-Інструкція) потерпілим відшкодовується вартість проїзду до місця виклику і назад, витрати, пов`язані з найманням жилого приміщення, добові.

Такі витрати не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

У кримінальних провадженнях і справах про адміністративні правопорушення виплати, зазначені в пункті 1 цієї Інструкції, провадяться органом, який зробив виклик, із коштів, що передбачаються кошторисом на зазначені цілі.

За змістом статей 133-139 КПК виклик здійснюється у випадку, якщо участь відповідної особи у судовому засіданні або в іншій процесуальній дії є обов`язковою.

Натомість згідно з положеннями статей 111, 112 КПК повідомлення здійснюється у випадку, коли участь особи у названих процесуальних діях не є обов`язковою.

Таким чином, указана Інструкція передбачає компенсацію витрат потерпілого чи інших учасників кримінального провадження тільки у випадку їх явки в судове засідання за викликом (коли участь їх є обов`язковою), а не за повідомленням (коли їх участь не є обов`язковою).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 приймав участь в судових засіданнях у суді першої інстанції 16.05.2017 року, 08.06.2017 року, 11.08.2017 року, 21.08.2017 року, 30.08.2017 року, 27.09.2017 року, 25.10.2017 року, 04.12.2017 року, 06.03.2018 року в суді апеляційної інстанції та 14.03.2019 року у суді касаційної інстанції.

При цьому ОСОБА_8 не викликався до суду апеляційної та касаційної інстанції у порядку ст. 133-139 КПК, а лише повідомлявся про час та місце його апеляційної чи касаційної скарги.

Під час розгляду клопотання про компенсацію процесуальних витрат ОСОБА_8 як видно приймав участь у судовому засіданні 03.02.2020 року в суді першої інстанції, та 03.06.2020 року, 10.07.2020 року, 18.09.2020 року, 28.10.2020 року, 02.12.2020 року.

Натомість суд визначив, що добові підлягають нарахуванню не тільки за дні коли ОСОБА_8 прибував за викликом, а і за інші дні, в які ОСОБА_8 прибував до суду, органу досудового розслідування не за викликом суду чи органу досудового розслідування, а за власною ініціативою, чи для подання клопотання, отримання судових рішень, подання позову, ознайомлення з матеріалами справи, тощо, і вказав, що добові підлягають виплаті за 28 днів.

Такий висновок суду не узгоджується із вимогами ст. 122 КПК та Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 1 липня 1996 року № 710.

Разом із тим, апеляційний суд не має процесуальних підстав для зміни ухвали в цій частині на погіршення становища апелянта, зважаючи на те, що апеляційний розгляд здійснюється в межах апеляційної скарги відповідно до ч.1 ст. 404 КПК .

При цьому заявлена до апеляційного суду вимога про нарахування добових за 34 дні позбавлена правового обґрунтування і суперечить приписам ст. 122 КПК та Інструкції, оскільки матеріали провадження не підтверджують, що ОСОБА_8 прибував за викликом до суду чи органу досудового розслідування 34 дні. Вимога щодо компенсації добових за ті дні, коли потерпілий прибував до суду за власною ініціативою, подачі клопотань, тощо є необґрунтованою.

Зважаючи на викладене, заявлені ОСОБА_8 апеляційні вимоги задоволенню не підлягають.

Істотних порушень вимог КПК, які б стали безумовною підставою для зміни чи скасування ухвали, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. 404, 405, 407,409, 419, 376 ч. 2 КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Залишити без змін ухвалу Чаплинського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2020 року, якою вирішено питання про процесуальні витрати у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000659 по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.2 ст. 125 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4