Справа № 344/6869/20
Провадження № 11-кп/4808/335/21
Категорія ч.3 ст.297 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 13 липня 2021 року про продовження щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13 липня 2021 року задовольнено клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором та продовжено щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.3 ст. 297, ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК), запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» Івано-Франківської обласної ради до 10 вересня 2021 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим мотивував тим, що висновок про наявність підстав для продовження на 60 діб строку застосованого до особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку на даний час є підставним, оскільки ризики, встановлені під час розгляду клопотання прокурора, є достатніми для переконання, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Не погодившись з оскаржуваною ухвалою суду, захисник ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подав АС, в якій вважає, що суд виніс незаконне та необґрунтоване рішення всупереч законним правам та інтересам його підзахисного. Зазначає, що твердження суду про те, що обставини щодо небезпечної поведінки підзахисного не змінились, є безпідставні і не ґрунтуються на письмових доказах, зокрема ОСОБА_9 тривалий час перебуває на стаціонарному лікуванні і це дало позитивний результат, при цьому зауважень щодо поведінки підзахисного в стаціонарних умовах немає.

Крім того, судом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як поміщення до психіатричного закладу, зокрема прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК, не доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню.

Також вказує, що заявлене ним усне клопотання щодо передачі підзахисного на піклування його матері ОСОБА_10 з обов`язковим лікарським наглядом у відповідності до вимог ст. 508 КПК, не розглядалось і рішення по ньому не прийнято.

Просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення захисника ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 який підтримав подану АС, просить задовольнити апеляційні вимоги; пояснення прокурора ОСОБА_7 , яка вважає АС безпідставною, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду без зміни; перевіривши матеріали справи, які надійшли з Івано-Франківського міського суду, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону суд дотримався в повній мірі.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності до ст.508 КПК, до особи стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалось питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В оскаржуваній ухвалі суду вказано, що в ухвалах Івано-Франківського міського суду про обрання та продовження запобіжного заходу, зазначено обставини, які послужили підставою для обрання та продовження запобіжного заходу саме у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку. Вказані обставини станом на даний час не змінились.

Згідно дослідженого судом першої інстанції висновку судово-психіатричного експерта №55 від 06.05.2020 року встановлено, що ОСОБА_9 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії, не міг та не може на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; за своїм психічним станом, потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Суд першої інстанції, при вирішенні питання доцільності продовження даного запобіжного заходу, на даний час, окрім вказаних обставин та тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обґрунтовано врахував також дані про особу ОСОБА_9 , його вік, стан здоров`я (з 24.11.2020 року по 14.12.2020 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП ОЗНПД ІФОР), майновий стан, відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного джерела доходів та місця роботи, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень.

Окрім цього, станом на даний час триває судовий розгляд даного кримінального провадження, викладені обставини та ризики, передбачені ст.177 КПК, продовжують існувати, зокрема щодо можливості підозрюваного переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, які ще не допитані в ході судового розгляду або потерпілих, так як йому відоме місце їх перебування; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, одне із діянь він вчинив з корисливих спонукань, на даний час у нього відсутні міцні соціальні зв`язки та постійне джерело доходів.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі наведені вище обставини, враховуючи дані, що характеризую особу ОСОБА_9 , суд правильно в оскаржуваній ухвалі вказав, що інший (більш м`який) запобіжний захід, передбачений ст.508 КПК, не зможе на даному етапі судового провадження запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК та відтак не буде здатним забезпечити дієвість даного кримінального провадження в суді.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для продовження на 60 діб строку застосованого до особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку, позаяк ризики, встановлені під час розгляду клопотання прокурора, є достатніми для переконання, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, судом не встановлено та сторонами не доведено, доказів про зміну стану здоров`я особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, до суду не надано.

З огляду на вищевикладене, твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, є непереконливими.

Посилання захисника на відсутність заявлених ризиків є неспроможними, оскільки існування цих ризиків неодноразово перевірялось, у тому числі і під час обрання йому вказаного запобіжного заходу, і під час його продовження, та які на теперішній не перестали існувати до тієї межі, яка викликає необхідність пом`якшення обраного запобіжного заходу. Не можуть бути визначальною підставою для задоволення апеляційної скарги і соціальні зв`язки обвинуваченого, позаяк їх наявність та міцність, а також дані, які характеризують особу, на що є посилання в апеляції захисника, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання та подальшого продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 .

Посилання захисника на те, що станом на теперішній час ОСОБА_9 не виявляє небезпечної поведінки, що є підставою для зміни запобіжного заходу, колегія суддів вважає безпідставними, так як будь-яких доказів, які б підтвердили, що психічний стан останнього стабілізувався та він не є небезпечним для оточуючих, апеляційному суду не було надано.

Крім цього, слід зазначити, що такого запобіжного заходу, як особистого зобов`язання для осіб, стосовно яких вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, чинним КПК не передбачено.

Покликання апелянта про те, що заявлене ним усне клопотання щодо передачі підзахисного на піклування його матері ОСОБА_10 з обов`язковим лікарським наглядом, у відповідності до вимог ст. 508 КПК, не розглядалось і рішення по ньому не прийнято, є безпідставними, позаяк в оскаржуваній ухвалі суд зазначив, що клопотань про передання особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_9 на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом, до суду не надходило, і таких доказів до апеляційного суду подано не було.

Таким чином, висновок суду про необхідність подовження щодо ОСОБА_9 , запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» Івано-Франківської обласної ради, є правильним, обґрунтованим та вмотивованим.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що оскуаржувана ухвала є законною і обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування.

За таких обставин, АС захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 508 КПК, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 липня 2021 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала оскраженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5