Справа № 577/5109/20
Провадження № 1-кп/577/178/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

цивільного позивача ОСОБА_6 ,

представника позивача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотоп кримінальне провадження за №0000999 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02 листопада 2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, уродженця с. Бочечки Конотопського району Сумської області, українця, громадянина України, освіта повна середня, не працюючого, пенсіонера, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

Встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 01 листопада 2020 року близько 16 год. 20 хв., керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2108» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в темний час доби в м. Конотопі по вул. Генерала Тхора в бік вул. Лісового, і, наближаючись до пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1. і 5.35.2 та дорожньою розміткою «пішохідний перехід», що розташований поблизу будинку №86 по вул. Генерала Тхора, в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав швидкісний режим транспортного засобу в допустимих межах видимості дороги і в момент виникнення небезпеки для руху не застосував своєчасно гальмування, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка переходила проїжджу частину по вказаному пішохідному переходу справа наліво відносно руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 572 від 16.12.2020 року у ОСОБА_8 на час лікування у лікарні мали місце синець в ділянці чола зліва, крепітація в ділянці гомілки, крепітація та синець в ділянці лівої гомілки, садно в ділянці правої кисті, синець в ділянці верхньої повіки правого ока, рана в ділянці середньої та нижньої третини правої гомілки. На стаціонарному лікуванні знаходилася у відділенні 69 КНП КМР КЦРЛ з 01.11.2020 року по 04.12.2020 року з діагнозом множинна травма, закритий скалковий перелом правої в/гомілкової кістки в верхній третині зі зміщенням, перелом правої малогомілкової кістки в верхній третині без зміщення, закритий перелом 11-У111 ребер справа. ЗЧМТ, струс головного мозку, рвана рана правої гомілки (в`ялогранулююча), травматичне пошкодження сумочно-зв`язувального апарату лівого колінного суглобу, перелом лівої малогомілкової кістки в середній третині з вивихом гомілки. Рентгенологічна (права гомілка) визначається скалковий перелом нижньої третини діафізу великогомілкової кістки зі зміщенням майже на весь поперечник латерально, перелом середньої третини великогомілкової кістки без зміщення, перелом верхньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням. Лівого колінного суглобу визначається перелом шийки малогомілкової кістки з відривом кісткового фрагменту її гомілки з розташуванням останнього на рівні суглобової поверхні латерального виростку великогомілкової кістки, латеральний вивих гомілки. Верхня третина правої гомілки з захватом колінного суглобу-зміщення уламків великогомілкової кістки на ? поперечника латерально. Визначаються переломи 11-У111 ребр праворуч по аксіальним лініям з незначним зміщенням уламків.

По ступеню важкості синець чола зліва та верхньої повіки правого ока, садно правої кисті, ЗЧМТ, струс головного мозку, згідно з Правилами судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних пошкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» (далі Правил), відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Перелом 11-У111 ребр справа, синець, перелом та вивих кісток лівого колінного суглобу, як у комплексі, так і кожен сам по собі, не є небезпечними для життя, але потягнули за собою тривалий розлад здоров`я, тому згідно з Правилами відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Рана правої гомілки, перелом кісток правої гомілки в комплексі по небезпечності для життя в момент їх заподіяння, згідно пп. м) п.2.1.3 Правил відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Згідно з висновком судової авто-технічної експертиз № 310/279 від 20.12.2020 року ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2108», державний номер НОМЕР_1 , допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, і введені в дію з 01.01.2002 року, а саме: п. 18.1. Правил дорожнього руху України, за приписами якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Допущене ОСОБА_4 порушення п.18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП і наслідками, що настали.

За таких обставин, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненому злочині визнав повністю та показав, що, 01 листопада 2020 року близько 16 год. 20 хв. керуючи автомобілем «ВАЗ 2108» державний номерний знак НОМЕР_1 , темний час доби рухався в м. Конотопі по вул. Генерала Тхора в бік вул. Лісового. В цей день йшов дощ, освітлення по вулиці не було, швидкість його автомобіля була приблизно 30-40 кілометрів за годину, видимість була поганою. Коли він наблизився до пішохідного переходу, в цей час не побачив пішохода і скоїв наїзд. Після вчиненого відразу зупинився, викликав автомобіль швидкої допомоги і поліцію на місце дорожньо-транспортної пригоди. Жінку доставили у лікарню і всі витрати на її лікування він оплачував. Після обстеження виявили ще й супутні захворювання, лікування яких він також оплачував і витратив на лікування ОСОБА_8 12 600 гривень. Він кожного дня їздив в аптеки, купував ліки, якщо не міг знайти, прохав знайомих, щоб придбавали в іншому місті, відвозив кожного дня до лікарні свою дружину, яка доглядала за хворою потерпілою, готувала їй їжу і в лікарні надавала допомогу. Він особисто перед потерпілою ОСОБА_8 ставав на коліна та просив вибачення. На той час вони примирилися. Враховуючи, що в потерпілої були вади слуху, він придбав їй слуховий апарат для спілкування, але не встиг віддати, бо потерпіла захворіла на ковід . На прохання синів він дав 5000 гривень, саме ОСОБА_9 , цивільному позивачу, про що мається розписка про отримання грошових коштів. Потерпіла ОСОБА_8 , до того, як померла від хвороб, не пов`язаних з ДТП, надала розписку, що претензій до нього не має. Позов фінансового управління Конотопської міської ради в розмірі 34 648 гривень він визнає повністю ,але сплатити на даний час не має можливості, оскільки відсутні кошти. Просить суд врахувати вказані обставини і його суворо не карати і не позбавляти права керування, оскільки, маючи хворобливий стан здоров`я, про що надав довідки суду, йому утруднено пересування без автомобіля. Запевнив, що для себе зробив висновки. Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала свого підзахисного.

Цивільний позивач ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що після того, як дізнався, що ОСОБА_4 збив на дорозі його матір, він отримав психологічну травму , оскільки цілодобово був змушений займатись організацією її лікування та доглядом за нею і, навіть, почав вживати спиртні напої. За операцію не платив, але на другий день зі списком ліків пішов у аптеку витратив на лікування 1400 гривень. Мати весь час була в при свідомості. Кожного дня він або брат приходили годували матір. Його матір перебувала в лікарні на другому поверсі травматологічного відділення. Коронавірус не вплинув на дану ситуацію, він відвідував матір в той час коли був вільний від роботи, також там була дружина обвинуваченого. Розписку про отримання коштів від обвинуваченого в сумі 5000 гривень написав він, розписку про те, що ОСОБА_8 претензій не має до ОСОБА_4 , писала не вона Просить позбавити волі ОСОБА_4 . При стягненні моральної шкоди покладається на розсуд суду і додав, якби ОСОБА_4 заплатив якусь суму , то його думка відносно міри покарання була б іншою. Після того, як його матір ОСОБА_8 , потерпіла у справі, потрапила в ДТП, він зазнав великого стресу. Він постійно провідував її в лікарні. Вважає, що неправомірними суспільно-небезпечними діями ОСОБА_4 йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, а тому подав цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень. Його підтримує представник ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що 01 листопада 2020 року її чоловік ОСОБА_4 здійснив наїзд на ОСОБА_8 . Швидка доставила її до Конотопської ЦРЛ. В перший день вони придбали всі ліки. На другий день зранку вони вже були з чоловіком в палаті у потерпілої. Спочатку ОСОБА_8 була агресивно налаштована, а потім вони порозумілися. Перші два тижні до потерпілої вона ходила три рази на день , доглядала п`ятдесят один день, а саме мила, нігті обрізала, купувала продукти на ринку. Після обстеження виявилося, що потерпіла мала багато супутніх захворювань. Сини до потерпілої приходили і їли ті продукти, які вона приносила для потерпілої ОСОБА_8 .Про це вона дізналася від санітарок лікарні. Спілкування з потерпілою відбувалося у спосіб написання на аркушах паперу, оскільки жінка мала вади слуху, а її син ОСОБА_11 розбив її слуховий апарат. Вони з чоловіком купували потерпілій ліки. Декілька разів просили синів придбати ліки та підгузки, то вони купили дитячий підгузок, а ліки взагалі не придбали. Лікарі не говорили, що ОСОБА_8 помре від отриманих травм. Жук ОСОБА_11 вимагав з них грошові кошти і сказав, що претензій не буде мати. Грошові кошти передавали ОСОБА_12 при слідчому і взяли розписку. Суму в 5000 гривень назвав ОСОБА_11 . З сином потерпілої ОСОБА_13 вона не спілкувалася. Її чоловік ОСОБА_4 був також у лікарні , коли вона доглядала за потерпілою, але потім , вона взяла на себе догляд, бо чоловік має ряд захворювань, які пов`язані з його пересуванням, однак, він здійснював всі дії, направлені на якнайшвидше одужання потерпілої . На догляд матері її сини не витрачали коштів, крім того, що придбали дитячий підгузок, замість підгузка для дорослих. По їх поведінці видно було, що вони не переживали за матір.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що була в лікарні з 11 листопада 2020 року , коли в той час перебувала ОСОБА_8 , яка була життєрадісною. За нею доглядала ОСОБА_15 , на яку з першого дня вона, навіть, думала, що то її родичка, оскільки вона гарно піклувалася про жінку, доглядала за нею , їй залишила номер телефону і просила, телефонувати в разі потреби. Весь час ОСОБА_16 опікувалася, придбала ортопедичну подушку і вимагала лікарів лікувати її. Сини приходили до неї без продуктів. ОСОБА_17 вчинив бійку в лікарні і вони викликали поліцію. Син ОСОБА_18 приніс булку матері, проте сам її з`їв. ОСОБА_8 повідомила їй, що вдома сини б`ють її і коли вона про це повідомила ОСОБА_16 , то та сказала, що забере її додому. Після того, як її виписали 15 листопада, вона не знає що було далі. ОСОБА_19 бачила в лікарні у матері два рази, ліки він їй не купував, а приніс один раз цукерки. Ліки весь час купувала ОСОБА_16 і готувала їжу на замовлення. ОСОБА_8 повідомила, що отримала ушкодження , коли переходила дорогу, з боку сина ОСОБА_19 не чула співчуття, навпаки він сказав матері, що ти наробила, коли кинулася під машину, а потім її сварив за те, що примирилася з ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_4 бачила два рази на тиждень.

Крім того, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України , підтверджується письмовими доказами, які були надані суду стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України від 02 листопада 2020 року (а.с.89), діяння якого перекваліфіковано постановою слідчого від 18 грудня 2020 року (а.с.90, постановою про призначення прокурора у кримінальному провадженні від 02 листопада 2020 року (а.с.92), постановою про створення слідчої групи від 02 листопада 2020 року (а.с.93), протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події проведеним від 01 листопада 2020 року (а.с.95-97), схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася в. м. Конотоп, по вул. Генерала Тхора від 01 листопада 2020 року (а.с.98),ілюстративними таблицями, на яких зображений автомобіль в темну пору доби з пошкодженнями лобового скла та передньої правої частини автомобіля від 01 листопада 2020 року (а.с.99,10), постановою слідчого від 02 листопада 2020 року про визнання та приєднання до справи речових доказів (а.с.101), ухвалою слідчого судді від 05 листопада 2020 року про накладення арешту на майно(а.с.102,103), висновком експерта №266 від 20 листопада 2020 року з доданими документами про проведення експертизи технічного стану згідно якого встановлено, що автомобіль « ВАЗ -2108» знаходиться в справному стані та технічних несправностей не виявлено (а.с.104-113), висновком №572 від 16 грудня 2020 року судово- медичної експертизи ОСОБА_8 , згідно якого ОСОБА_8 спричинено тяжкі тілесні ушкодження від дорожньо- транспортної пригоди (а.с.114-118), протоколом слідчого експерименту з доданої схемою ДТП від 18 грудня 2020 року, проведеного за участі ОСОБА_4 , під час якого він показав, як здійснено наїзд на ОСОБА_8 (а.с.119-122), висновком експерта №310/279 від 20 грудня 2020 року про проведення авто-технічної експертизи, з якого встановлено, що у водія ОСОБА_4 була можливість для попередження наїзду шляхом своєчасного застосування гальмування з метою надання переваги в русі пішоходу ОСОБА_8 (а.с.123-129), заявою ОСОБА_8 від 24 листопада 2020 року, згідно якої встановлено, що вона претензій морального характеру до ОСОБА_4 не має, збитки їй відшкодовані в повному обсязі, та просить закрити кримінальне провадження з даного приводу, скільки вони примирилися (а.с.130), згідно висновку СМЕ №256 від 29.12.2020 р смерть ОСОБА_8 настала не від отриманих в результаті ДТП тілесних ушкоджень (27-29).

Аналізуючи досліджені докази, суд дійшов висновку, що вони є належними, допустимими і такими, що узгоджуються між собою, а так, в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом , що заподіяло тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_8 .

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 і необхідності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Судом також досліджені і докази, що характеризують обвинуваченого, які враховуються при призначенні покарання, а саме висновком №261 від 01 листопада 2020 року, проведеного за участі ОСОБА_4 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, встановлено, що ознак сп`яніння у нього не виявлено (а.с.132), згідно довідки Конотопської ЦРЛ №141191 від 02 листопада 2020 року ОСОБА_4 на обліку в наркологічному кабінеті не перебуває (а.с.133), згідно довідки № 879 від 03 листопада 2020 року наданої Конотопською ЦРЛ, ОСОБА_4 на обліку в лікаря психіатра не перебуває (а.с.134), відповідно до довідки на вимогу №15249/61 від 02 листопада 2020 року, наданої Конотопським РВП ГУНП в Сумській області, ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.135), згідно довідки про доходи ОСОБА_4 є пенсіонером , розмір пенсії складає 2400 гривень на місяць (а.с.142), згідно характеристики № 48 від 11 лютого 2021 року, наданої виконавчим комітетом Конотопської міської ради, характеризується позитивно, скарг відносно нього від мешканців не надходило (а.с.144).

Таким чином, винуватість ОСОБА_4 повністю доведена і його дії, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 ,відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому злочині та активно сприяв його розкриттю, примирився з потерпілою та відшкодував заподіяну шкоду .

ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, є особою похилого віку.

Приймаючи до уваги вищевказані обставини, обставини справи, суд, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , висновку органу пробації, викладеному в досудовій доповіді, про те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, вважає за необхідне , призначивши йому покарання за вчинений злочин в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, визначити його в мінімальному розмірі, а також, з урахуванням особи обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного, наявність пом`якшуючих обставини та за відсутності обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання, а тому, призначивши йому визначене судом покарання, дійшов висновку про звільнення від його відбування з випробуванням, з іспитовим строком, на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, з урахуванням особи винуватого, який є таким, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наразі не підданий й адміністративному стягненню, характеризується позитивно, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд вважає можливим та доцільним при призначенні покарання не застосовувати до обвинуваченого позбавлення права керувати транспортними засобами, яке, хоча і не є обов`язковим покаранням, але передбачене санкцією ч.2 ст. 286 КК України в якості можливого додаткового покарання. На думку суду, покарання, що призначається, буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, тобто досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.

В кримінальному провадженні фінансовим управлінням Конотопської міської ради заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення на суму 34 648 гривень 05 копійок. Вказаний позов є обґрунтованим і доведеним. Обвинувачений ОСОБА_4 вимоги позову визнав повністю. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі, виходячи з приписів ст.ст. 128, 129 КПК України, 1166 ЦК України.

Цивільним позивачем ОСОБА_6 заявлено позов, в якому він просив стягнути на його користь з обвинуваченого 100000 тисяч гривень відшкодування моральної шкоди, яку він отримав в зв`язку з втратою близької людини. Обвинувачений цивільний позов потерпілої не визнав, посилаючись на те, що потерпіла ОСОБА_8 до нього жодних претензій не мала в зв`язку з тим, що він в результаті необережності заподіяв наїзд на неї, її сину, а саме позивачу, він також сплатив 5 тисяч гривень, тобто суму, яку і прохав цивільний позивач.

Вирішуючи позов ОСОБА_6 суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав.

З огляду на вимоги ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової або моральної шкоди , та в порядку, встановленому цим кодексом , пред`явила цивільний позов. Як визначено ст. 128 КПК України, всі питання щодо цивільного позову, не врегульовані цією статтею вирішуються з урахуванням положень ЦПК України.

Ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено обов`язок позивача надати докази на підтвердження своїх вимог.

Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди , роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Судом було встановлено, що з вини обвинуваченого ОСОБА_4 були заподіяні потерпілій ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження. Як вбачається з висновку СМЕ №256 від 29.12.2020 року смерть ОСОБА_8 настала від гострої серцево-судинної недостатності, як наслідок атеросклеротичної хвороби серця, на що вказує м`яз серця дряблої консистенції, на розтині бурого кольору нерівномірне кровонаповнення із сполучнотканинними прошарками сіро-білого кольору внутрішня поверхня аорти жовтого кольору з множинними атеросклеротичними бляшками в різній стадії розвитку є, дряблість внутрішніх органів, тобто не від отриманих в результаті ДТП тілесних ушкоджень( а.с. 27-29).

Цивільним позивачем ОСОБА_6 не доведено, що саме від неправомірних дій обвинуваченого заподіяно йому шкоду. А тому, за встановлених обставин, не підлягає задоволенню позов цивільного позивача ОСОБА_6 .

Під час досудового розслідування 05 листопада 2020 року слідчим суддею накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ-2108» державний номер НОМЕР_1 , який, відповідно до ч. 4 ст.174 КПК України , підлягає скасуванню.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку статті 100 КПК України і речовий доказ автомобіль ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_1 слід повернути законному володільцю.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, -

Ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

У відповідності зі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від покарання у виді трьох років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи;

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_6 про стягнення ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі сто тисяч гривень відмовити.

Цивільний позов фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь фінансового управління Конотопської міської ради Сумської області витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_8 в розмірі 34 648 (тридцять чотири тисячі шістсот сорок вісім) гривень 05 копійок.

Скасувати арешт автомобіля «ВАЗ-2108» державний номер НОМЕР_1 , який накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 листопада 2020 року

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ-2108» державний номер НОМЕР_1 , повернути законному володільцю ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1