Справа № 304/1149/20 Провадження № 1-кп/304/138/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
його захисника адвоката ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000037 від 06 вересня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, непрацюючого, одруженого, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

як вбачається з обвинувального акту, 29 травня 2020 року близько 09.00 год обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись у кварталі 22, виділі 17 Порошківського лісництва ДП «Перечинське ЛГ», що розташоване в урочищі «Шиповець» поблизу населеного пункту Порошково Ужгородського (Перечинського) району Закарпатської області, де працівниками державної лісової охорони на підставі спеціального дозволу лісорубного квитка від 29 січня 2020 року серії ЗА ЛРК № 003169 проводилася рівномірна поступова рубка деревини, умисно, таємно, з корисливих спонукань, помітивши зрізані дрова породи «бук», об`ємом 1,5 куб м, вартістю 850 грн, навантажив такі на гужову повозку з конем та направився до місця свого проживання, однак не довів кримінальний проступок до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки по дорозі був зупинений працівниками державної лісової охорони Порошківського лісництва, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

01 липня 2021 року у місті Перечин між представником Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю його захисника адвоката ОСОБА_6 укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, згідно якої обвинувачений визнає свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести ОСОБА_5 у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (в редакції закону, що діяв на момент вчинення кримінального правопорушення), а також визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (проступку), щиро розкаявся. Також ствердив, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Разом зі своїм захисником просив затвердити вказану угоду.

Представник ДП «Перечинське лісове господарство» ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що зазначену угоду укладав добровільно, наслідки укладання та затвердження вказаної угоди для нього зрозумілі. Також просив затвердити угоду про примирення.

Прокурор проти затвердження угоди не заперечив та пояснив, що така відповідає вимогам закону, вказана у ній міра покарання визначена з урахуванням особи обвинуваченого відповідно до положень ч. 1 ст. 185 КК України у редакції закону, що була чинна на день вчинення кримінального правопорушення, тобто 29 травня 2020 року.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 цього Кодексу угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку). Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до нього застосовано.

Також встановлено, що представник потерпілого усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та відповідно може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки її умови узгоджуються з вимогами вказаного Закону, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і визначені на підставі ч. 2 ст. 4 КК України законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався, на даний час клопотання про його обрання суду не подано, отже питання щодо такого судом не розглядається.

Питання речових доказів вирішуватиметься у порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про примирення, укладену 01 липня 2021 року між представником Державного підприємства «Перечинське лісове господарство» ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речовий доказ, а саме деревину породи «бук», в кількості 1,5 кубометрів, що передана на відповідальне зберігання лісничого ДП «Перечинське ЛГ» ОСОБА_7 повернути Державному підприємству «Перечинське лісове господарство».

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1