Справа № 314/632/21
Провадження № 1-в/314/313/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.03.2021 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за клопотанням захисника засудженого адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» уродженця м.Дніпропетровськ, громадянина України, освіта вища, проживав за адресою: АДРЕСА_1
засуджений: 27.03.2009 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, ч.2 п.13 ст.115 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 14 років позбавлення волі. Згідно ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 29.01.2016 року зараховано строк перебування під вартою з 22.09.2008 року по 02.06.2009 року та з 20.03.2012 року по 03.04.2012 року включно згідно ч. 5 ст. 72 КК України; згідно ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 01.12.2017 року невідбутий строк позбавлення волі замінено на обмеження волі згідно ст. 82 КК України

Початок строку: 22.09.2008 року Кінець строку: 26.12.2021 року

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,
представника установи ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання у Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)».
Представник установи клопотання підтримав. Засуджений та його захисник просили клопотання задовольнити. Прокурор заперечував проти задоволення подання, звернувши увагу на відсутність працевлаштування , незважаючи на хворобу засудженого , відсутність дій засудженого щодо відшкодування завданої шкоди згідно вироку апеляційного суду за відповідними цивільними позвоними вимогами потерпілих .
Суд, вислухавши всіх учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 вже відбув 3/4 призначеного строку покарання за вчинення особливо тяжкого злочину. З 29.09.2008 року утримувався в УВП-4, мав 1 стягнення, заохочень не мав. З 26.05.2009 року відбував покарання в УВП м. Київ, заохочень та стягнень не мав. З 05.06.2009 року відбував покарання в СІЗО м. Дніпро, заохочень та стягнень не мав. З 21.09.2009 року відбував покарання в СВК-67 м. Сокиряни, заохочень та стягнень не мав. З 20.03.2012 року відбував покарання в УВП м. Київ, заохочень та стягнень не мав. З 08.05.2012 року відбував покарання в СВК-67 м. Сокиряни, заохочень та стягнень не мав. З 15.11.2012 року відбував покарання в БВК-99 с. Біленьке, мав 10 заохочень та 5 стягнень. У ДУ "ІВЦ (№133)" відбував покарання з 02.01.2018 року по 11.09.2020 року, після перебування в дільниці КДіР був працевлаштований на власному виробництві установи (з 20.01.2018 року по 01.04.2019 року), характеризувався позитивно, мав 10 заохочень. 11.09. 2020 року прибув до ДУ «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)», на даний час не працевлаштований , був інсульт, хараактеризується позитивно, має 1 заохочення, бере активну участь з благоустрою території установи . Стягнення погашені та зняті в установленому порядку. ТОВ "ВТОРМЕТ" надало лист про змогу працевлаштування останнього по закіченню відбування терміну ув`язнення, за місцем проживання у м. Дніпро характеризується позитивно.
Суд звертає увагу, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень. Непрацевлаштованість засудженого в даному випадку відбувається не з вини засудженого та повязана з хворобою останнього, проте навіть сам факт працевлаштованості не є безумовною підставою для здійснення умовно-дострокового звільнення , яке на думку суду є більш сприятливою пільгою для засудженого на відміну від заміни покарання більш м`яким, яке вже застосовано до засудженого , так само не є безумовним фактором для відмови від застосування ст. 81 КК України ані тяжкість вчиненого злочину, ані факт притягнення до дисциплінарної відповідальності , оскільки все враховується судом в сукупності.
Хоча засуджений стає на шлях виправлення, що підтверджується позитивною динамікою в його поведінці , він лише починає ставати на такий шлях й застосування ст. 81 КК України суд вважає, враховуючи нестабільність його поведніки з 2013 по 2017 рік, відсутність активних дій щодо намагання зменшення негативних наслідків злочину,передчасним, зокрема суд не вважає за можливе характеризувати відшкодування шкоди потерпілим лише з точки зору примусового виконання вироку чи погодження на таке відшкодування з боку потерпілих, саме засуджений повинен здійснювати активні дії які б не стільки фактично відкшодовували шкоду, скільки б показували його намагання здійснити таке відшкодування, а якщо це не можливо, намагання допомогти іншим шляхом, чи хоча б зацікавленість у такій допомозі , суд позитивно оцінює те ,що родичі засудженого намагалися звязатися з потерпілими , проте перекладування таких дій лише на родичів, а також відсутність системних дій щодо такого пошуку способів виправлення наслідків вчиненого суд вважає явно недостатнім з урахуванням тяжкості вчиненого та нестабільності в поведінки під час відбування покарання ,що ставить під сумнів щире усвідомлення засудженим та власної розумної критики негативних злочинних дій, оскільки під щирістю суд розуміє не лише визнання чогось, а й активну дію для залагодження провини чи пошуку способів такого залагодження , при цьому сама по собі хвороба засудженого жодним чином не є перешкодою для цього.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з роз`ясненнями, наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
З наданих відомостей про особу встановлено, що засуджений самостійно будь-яких активних дій для відшкодування шкоди потерпілим не здійснив , а посилання захисника на погашеність стягнень судом сприйнята не може, оскільки суд хоча враховує факт їх погашення, проте оцінює весь період відбування покарання та оцінює в цілому поведінку засудженого у тому числі системність таких порушень в сукупності інших обставин справи.
Так і само по собі поліпшення поведінки в останній період без врахування більшої частини фактичного періоду відбування покарання навіть при бажанні працювати після звільнення та завести сім`ю не може бути достатньою підставою для застосування ст. 81 КК, а встановлені в судовому засіданні обставини у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення в повній мірі та перевиховання саме на цей час.Таким чином, беручи до уваги наведене, суд вважає, що у клопотанні необхідно відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, ст. 539 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання захисника засудженого адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№ 1)» про умовно-дострокове звільнення відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

17.03.2021