ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 484/728/18
Номер провадження : 11-кп/819/86/21 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.1 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2021 року лютого місяця 16 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі: Головуючого судді : ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4
З участю прокурора: ОСОБА_5
Секретаря: ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні в режимі відеоконференції у залі Херсонського Апеляційного суду і кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002689, за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2020 року, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, освіта неповна середня, одруженого, батька однієї малолітньої дитини, не працюючого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 29.04.2009 року Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області, затриманого 27.09.2017 року /т.1 а.с.49/, звільненого з-під варти 16.12.2019 року /т.3 а.с.197/; раніше судимого: - 06.11.2001 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. 142 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі; звільнився 26.12.2003 року умовно-достроково на 2 роки 4 місяці 3 дні; - 16.06.2006 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. ст. 185 ч.3, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнився 28.03.2009 року по відбуттю строку покарання; - 09.03.2011 року Кіровоградським районним судом м. Кіровограда за ст. 187 ч.2 КК України до 9 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнився 31 жовтня 2016 року по відбуттю строку покарання, визнано невинуватим та виправдано за ч.1 ст.121 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
За обвинувальним актом від 28.11.2019 року /т.3 а.с.с160-165/, 25.09.2017 року близько 23.25 години ОСОБА_7 , перебуваючи на узбіччі дороги біля похоронного бюро «Скорбота» по вул. Київській в м. Первомайськ Миколаївської області, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , який вийшов з автомобіля Опель Кадет синього кольору д.н.з. НОМЕР_2 , бажаючи надати допомогу своєму товаришу ОСОБА_12 , на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю, ОСОБА_7 почав наносити серію ударів кулаками і ногами в область голови ОСОБА_11 . Коли останній впав на землю, ОСОБА_7 продовжив наносити удари ногами в область голови і по тулубу, чим спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у виді множинних переломів кісток склепіння, основи та лицевого черепу, внутрішньомозкової гематоми, травматичної субдуральної та епідуральної гематоми, забою головного мозку тяжкого ступеню, крововиливу та забійної рани обличчя, крововиливів у шкірно-мозкові лоскути голови. Відповідно до висновку № 802-м судово-медичного експерта Первомайського МРВ СМЕ, вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя та здоров`я потерпілого у момент заподіяння. Таким чином ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.
В апеляцій скарзі прокурор просить вирок суду стосовно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі.
Просить провести судове слідство під час якого повторно дослідити докази сторони обвинувачення, а саме: допитати свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та обвинуваченого; дослідити письмові докази котрі зібрані під час досудового розслідування, а саме: протоколи слідчих експериментів з ОСОБА_13 від 28.09.2017 року та ОСОБА_14 , протокол огляду ( ОСОБА_11 ) від 26.09.2017 року, постанови про визнання і приєднання до матеріалів досудового розслідування речових доказів від 10.02.2018 року, висновок судової молекулярно-генетичної експертизи № 546 від09.02.2018 року та матеріали що характеризують обвинуваченого .
Вказує, що суд безпідставно надав перевагу показам обвинуваченого і не взяв до уваги інші докази у їх сукупності, а саме протоколу слідчого експерименту з свідком ОСОБА_13 , де той вказав що 2 чоловіки один з яких з порізаною рукою ( ОСОБА_7 ) чинили активні дії, схожі на нанесення ударів відносно лежачої на землі особи, поясненням в судовому засідання вказаного свідка де той вказав що коли ОСОБА_7 сів до його автомобіля таксі був у агресивному стані, наказував наздогнати автомобіль і зупинитись біля того.
Суд не взяв до уваги протокол слідчого експерименту з свідком ОСОБА_14 , де той вказав що 4 чоловіків вийшли з таксі, серед них був чоловік з порізаною рукою ( ОСОБА_7 ). Його переслідували двоє чоловіків один з які був з барсеткою а двоє інших били ОСОБА_11 .
Зазначає, що судом не надано належної оцінки протоколу огляду предметів від 26.09.2017 року і постанові про визнання їх речовими доказами від 10.02.2018 року та судовій молекулярно-генетичній експертизі, згідно з якими на одежі виданій дружиною потерпілого ОСОБА_11 виявлено кров ОСОБА_7 , що свідчить про контактування обвинуваченого з потерпілим.
Стверджує, що судом не проаналізовано наведені у вироку докази не оцінено їх у сукупності що призвело до помилки у оцінці фактичних обставин.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляції, думку прокурорів, які підтримали апеляцію, обвинуваченого та захисників, які просили вирок суду залишити без змін, заслухавши сторони в судових дебатах, які залишилися на своїх позиціях та останнє слово обвинуваченого, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2. 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.
Відповідно до вимог п. 1-2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або із порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
В апеляційній скарзі прокурора заявлено клопотання про повторне дослідження доказів, зокрема, допитати свідків, обвинуваченого а також дослідити ряд письмових доказів, яким на його думку, судом першої інстанції не дано належної оцінки.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зазначені прокурором в апеляційній скарзі докази, показання свідків та письмові докази досліджені в повному обсязі та без порушень, що підтверджується і змістом апеляційної скарги прокурора, оскільки в ній відсутні посилання на такі обставини, а тому їх повторне дослідження, за таких обставин, порушуватиме загальні засади кримінального провадження, передбачені ст.7 ч.1 п.3, п.15 КПК України, зокрема: рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та викликати певні сумніви в упередженості суду.
Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що після допиту всіх свідків, заявлених у кримінальному провадженні та дослідження всіх письмових доказів, прокурором не заявлялось жодних клопотань щодо повторного допиту та додаткового з`ясування обставин, які мають значення для об`єктивного розгляду справи у тому числі щодо допиту свідка ОСОБА_14 який в судовому засіданні не допитувався і на його допити сторона обвинувачення не наполягала.
Враховуючи, що стороною обвинувачення не наведено будь-яких обґрунтувань, які б вказували та те, що докази сторін обвинувачення та захисту були судом першої інстанції досліджені не повністю або з порушеннями, колегія суддів вважає, що підстави для повторного дослідження доказів та задоволення клопотання сторони обвинувачення відсутні.
Зі змісту апеляційної скарги прокурора вбачається, що його доводи фактично зводяться до незгоди з оцінкою доказів та встановленими судом обставинами кримінального провадження у судовому рішенні.
Висновки суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України за недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, є належним чином мотивованими, а вирок суду - законним та обґрунтованим.
Такий висновок суду ґрунтується на досліджених під час судового розгляду доказах у їх сукупності, наданих сторонами обвинувачення та захисту, яким дано належну оцінку, які не доводять винуватість ОСОБА_7 у висунутому йому обвинуваченні.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 не визнав себе винним у вчиненні злочину в обсязі висунутого обвинувачення та показав, що в той день у нього був конфлікт з ОСОБА_12 , якого він ще не знав. Компанія ОСОБА_12 кинулася до нього він впав на землю, тоді вони почали наносити йому удари руками і ногами та зачепили чимось його по правій руці, від чого пішла кров. Він не переслідував цих чоловіків. Коли він під`їхав до Опеля на вулиці Київській, біля машини стояли ОСОБА_12 і як потім він дізнався ОСОБА_15 . Саме ОСОБА_11 смикнув його за одяг. Далі відбулася бійка, а потім він втратив свідомість. Вказав, що він жодного удару ОСОБА_11 не наносив.
В судовому засіданні допитано свідка ОСОБА_13 та досліджено протокол слідчого експерименту за його участю /т.1 а.с.230-234/. При цьому ОСОБА_16 повністю підтвердив дані протоколу слідчого експерименту, проведеного за його участю і повідомив, що бачив бійку, особу яка лежала на землі і двох чоловіків, один з яких був з порізаною рукою, які чинили активні дії відносно лежачого, зовні схожі на нанесення ударів, але хто кого і як бив, він не бачив.
В судовому засіданні досліджено протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_14 / т.3 а.с.63-71/. Згідно якого ОСОБА_14 підтвердив, що коли двоє чоловіків із таксі бігли за ним двоє інших чоловіків ногами били ОСОБА_11 , який лежав на асфальті.
Тобто, за вказаними свідченнями свідків і протоколами слідчих експериментів, встановлено що потерпілого ОСОБА_11 били щонайменше дві особи, та не можливо зробити висновок що саме обвинувачений ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_11 вказані тілесні ушкодження.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом не дана належна оцінка зібраним у кримінальному провадженню доказам, в тому числі висновкам судово-медичних експертиз, наданих сторонами обвинувачення та захисту, не відповідають дійсності.
Також, самі по собі виявлення крові обвинуваченого ОСОБА_7 на речах потерпілого ОСОБА_11 не свідчить про те що саме обвинувачений спричинив потерпілому вказані тілесні ушкодження та також сторони не заперечують, що потерпілого побили і в той час там знаходивсь обвинувачений з пошкодженою рукою з якої, текла кров.
Доводи сторони обвинувачення про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину, є непереконливими.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції були ретельно досліджені всі докази, яким дано належну оцінку в їх сукупності з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності, та зроблено мотивований висновок про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та обґрунтовано виправдано за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно ч.3 ст. 409 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі скасувати виправдувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування чи зміни не вбачається.
На підставі викладеного та керуючись ст. 404, п.1 ч. 1 407, 419 КПК України колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)