Код суду 233 Справа № 233/3742/19
Вирок
Іменем України
01 березня 2021 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представників цивільного відповідача ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_12 ,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург, Німеччина, РНОКПП НОМЕР_1 , українця, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом, який проходить військову службу на посаді командира відділення групи спеціального призначення команди спеціального призначення загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 , старшини 1-ї статті, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, -
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 02 лютого 2018 року ОСОБА_12 проходить військову службу за контрактом.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 23 квітня 2018 року № 26-РС ОСОБА_12 призначено командиром відділення групи спеціального призначення команди спеціального призначення загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 .
Згідно з довідкою командира військової частини НОМЕР_2 від 21 лютого 2019 року вих. № 200, військовослужбовець ОСОБА_12 в період з 01 червня 2018 року по 01 жовтня 2018 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.
Відповідно до посвідчення водія серії «ВХХ» № НОМЕР_3 , виданого Центром ДАІ 2601 від 12 грудня 2014 року, ОСОБА_12 має право керування транспортними засобами, віднесених до категорії «В» у зв`язку із проходженням відповідного навчання.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 7 від 01 червня 2018 року за військовослужбовцем ОСОБА_12 закріплено автомобільну техніку марки «Mitsubishi L 200», військовий номер НОМЕР_4 , яка відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 від 25 грудня 2016 року №77 введена в стрій транспортних засобів, а також поставлена на облік відділенням військової інспекції безпеки дорожнього руху
ІНФОРМАЦІЯ_2 за контрактом, ОСОБА_12 , відповідно до вимог ст.ст. 6, 11, 16, 17, 49, 121, 122 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців. Як військовослужбовець, ОСОБА_12 був зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху , створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.
Разом з цим, командир відділення групи спеціального призначення команди спеціального призначення загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 старшина 1-ї статті ОСОБА_12 , маючи достатній досвід керування транспортними засобами, достовірно знав вимоги п. 1.3, п. 2.3 «б», п.16.11, дорожнього знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року за № 1306, керуючись якими останній був зобов`язаний для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі.
Із урахуванням отриманого досвіду водіння ОСОБА_12 знав законодавство України, яке регламентує порядок проходження військової служби, законодавство у сфері дорожнього руху та Правила дорожнього руху, а також відповідальність, яка передбачена за їх порушення.
В свою чергу, командир відділення групи спеціального призначення команди спеціального призначення загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 старшина 1-ї статті ОСОБА_12 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені вище зазначеним законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку та проходження військової служби, а також Правила дорожнього руху, маючи можливість належно їх виконувати, діючи необережно, із злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, маючи достатній досвід керування транспортними засобами, 14 серпня 2018 року близько о 10 год. 45 хв., здійснюючи керування технічно справною транспортною машиною марки «Mitsubishi L 200», військовий номер НОМЕР_4 , рухаючись по вул. Театральна з боку вул. Бахмутська в напрямку вул. Демещенко у м. Костянтинівка, Донецької області, при проїзді перехрестя з вул. Мінська, не виконав вимоги п. 1.3, п. 2.3 «б», п.16.11 Правил дорожнього руху, не був уважним, не помітив дорожнього знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу», продовжуючи рух прямо на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу «Geely MK-2», реєстраційний номер НОМЕР_6 , який наближався праворуч по перехрещуваній головній дорозі по вул. Мінська, зі сторони вул. Поштова в напрямку вул. Злагоди, в результаті чого допустив зіткнення передньої частини транспортної машини марки «Mitsubishi L 200», військовий номер НОМЕР_4 , із лівою боковою частиною автомобіля «Geely MK-2», реєстраційний номер НОМЕР_6 , під керуванням громадянина ОСОБА_8 . Внаслідок дорожньої-транспортної пригоди останній отримав тілесні ушкодження у вигляді садна лівого плеча, синця поперекової області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та переломів 5-7 ребер зліва, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Крім того пасажир даного автомобіля ОСОБА_9 , отримала тілесні ушкодження у вигляді ссадна обох ліктьових суглобів, обширного кровопіддтіку передньої брюшної стінки молочних залоз, ЗЧМТ: струс головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі при обставинах, викладених в обвинувальному акті, пояснив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, та він визнає себе винним, у вчиненому кається і бажає давати показання.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до військової частини визнає в повному обсязі. Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_7 визнає.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 пояснив, що був тверезий, на дорозі не відволікався, день був сонячний, дорожнє покриття сухе. Їхав у бік Часов Яру зі швидкістю 50 км/год. Автомобіль «Geely MK-2» з`явився з ліва та він в`їхав в його бік. Вони вийшли з машини та побігли допомагати потерпілим. Потерпілі були при свідомості та він надав їм першу медичну допомогу. Жінці пасажиру допоміг вийти з авто. Після аварії зняв державний номер, однак поліція сказала прикрутити назад, що він і зробив. Автомобіль «Mitsubishi L 200», військовий номер НОМЕР_4 належить військовій частині. Дорожній знак «уступи дорогу» побачив вже після аварії. Вину визнає, щиро кається.
Суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_12 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги:
- потерпілий ОСОБА_8 повідомив у судовому засіданні, що він разом з дружиною 14 серпня 2018 року приблизно о 10 год. 45 хв. в м. Костянтинівка їхали на своєму автомобілі по вул. Мінська, яка була головною до перехрестя з вул. Театральна. Боковим зором він побачив, що по вул. Театральна на великій швидкості рухається автомобіль, який не зменшував швидкість та не намагався зупинитись. З метою зменшити удар у передні двері, він рухався якомога правіше. Автомобіль військових на великій швидкості вдарив їх автомобіль у бік, не зупинився та протягнув їх до загородження кутового дому. Після ДТП його двері заклинило та йому допомагали вибратися з авто. Також допомогли вийти й дружині. Він відчув, що отримав тілесні ушкодження, хтось викликав швидку та його відвезли до лікарні;
- потерпіла ОСОБА_9 у судовому засіданні дала аналогічні пояснення потерпілому ОСОБА_8 та додала, що автомобіль отримав значні ушкодження, вони правил дорожнього руху не порушували. Внаслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження легкого ступеня, а її чоловік значніші, перебував на лікуванні з переламаними ребрами. Діями водія їм завдано матеріальну та моральну шкоду та ними подані цивільні позови;
- свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що він разом з ОСОБА_14 їхали в автомобілі «Mitsubishi L 200», за кермом був ОСОБА_12 він сидів на лівому сидінні за водієм. Швидкість була 30-40 км/год. Потерпілі: водій та жінка пасажир, рухались з права на ліво на автомобілі «Geely». День був сонячний, дорожнє покриття сухе асфальтоване. Одразу після дорожно-транспортної пригоди ОСОБА_12 побіг до потерпілих;
- свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що в той день, він разом з ОСОБА_13 їхали в автомобілі «Mitsubishi L 200» зі швидкістю приблизно 30-40 км/год, за кермом був ОСОБА_12 . Нікітін сидів з переді на пасажирському місці. Було сонячно, перешкод не було, стан дорожнього покриття був задовільний, водія ніхто не відволікав. Автомобіль «Geely» їхав з права на ліво, та їх автомобіль в`їхав у бік автомобіля «Geely». Зазначив, що видимість автомобіля була обмежена. Після ДТП допомагали потерпілим вийти з автомобіля. Знак «Уступи дорогу» побачили вже після дорожньо-транспортної пригоди.
Наведені вище пояснення потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , надані ними у судовому засіданні, є логічними та послідовними (підстав для обмови обвинуваченого з їх боку судом не встановлено), узгоджуються і підтверджуються іншими дослідженими у судовому засіданні доказами:
- рапортом (внесеним до ЄО № 8963 від 14 серпня 2018 року) щодо ДТП між джипом військовослужбовців та «Джилі» біля центрального ринку;
- рапортом (внесеним до ЄО № 8964 від 14 серпня 2018 року) щодо зіткнення на перехресті вул. Театральна та вул. Мінська авто військовослужбовців «Мітсубісі»;
- рапортом (внесеним до ЄО № 8966 від 14 серпня 2018 року) щодо ДТП на перехресті вул. Театральна та вул. Мінська та отриманих тілесних ушкоджень потерпілими з автомобілю «Джилі»;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 14 серпня 2018 року зі схемою ДТП з фототаблицею, в ході якого о 12.30-14.20 год. встановлено, що місцем скоєння злочину, яке відбулось 14 серпня 2018 року є ділянка дороги на перехресті вул. Театральна та вул. Мінська, м.Костянтинівка. В ході огляду зафіксовано елементи, вид та стан дорожнього покриття не регульоване перехрестя з асфальтованим покриттям без пошкоджень, сухе. Місце пригоди знаходиться в зоні дії дорожнього знаку «дати дорогу» для вул. Мінська, дорожній знак знаходиться на відстані 40 м до перехрестя, однак не проглядається через розросле дерево по вул. Театральна, сліди гальмування відсутні; Оглядом транспортного засобу «Geely МК-2» реєстраційний номер НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_8 встановлено зовнішні пошкодження переднього бамперу зліва, лівого крила, передніх та задніх лівих та правих дверей, заднього скла. Оглядом транспортного засобу «Mitsubishi L 200», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить військовій частині НОМЕР_5 , встановлено пошкодження лівого та правого крила, переднього, бамперу, капоту, передніх фар;
- медичним висновком Костянтинівського травматологічного відділення КУ «ЦРЛ» складеним одразу після ДТП, а саме 14 серпня 2018 року о 12.05 год. ОСОБА_9 внаслідок ДТП отримала черепно мозкову травму, струс мозку, забій грудини, ссадна лівого ліктьового суглоба;
- медичним висновком Костянтинівського травматологічного відділення КУ «ЦРЛ» складеним щодо ОСОБА_8 , відповідно до якого останній внаслідок ДТП отримав забій грудної клітини зліва, ссадна ѕ лівого плеча, забій та гематому середньої частини правого плеча;
- висновком № 219 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебуваання під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22 серпня 2018 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_12 ознак спяніння не виявлено;
- довідкою КНП «БЛІЛ КМР» від 06 лютого 2019 року № 01-14/303 та додатком медичним висновком, відповідно до яких 14 серпня 2018 року об 11:10 год. ОСОБА_8 звернувся до травмпункту внаслідок ДТП та йому проведена первинна обробка, рентгенографія, здійснювався огляд на стан алкогольного сп`яніння (результат 0,0%).
- висновком експерта № 160 від 08 листопада 2018 року (судово-медичної експертизи по медичним документам ОСОБА_8 ), відповідно до якого виявлені у нього садна нижньої третини лівого плеча, синець поперекової області зліва, переломи 4-7, 10 ребер зліва утворилися від дії тупих предметів, що могло мати місце при ДТП, при зазначених обставинах, за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середньої тяжкості;
- висновком експерта № 159 від 08 листопада 2018 року (судово-медичної експертизи по медичним документам ОСОБА_9 ), відповідно до якого виявлені у неї садна обох ліктьових суглобів, великий синець передньої черевної стінки, молочних залоз, ЗЧМТ: струс головного мозку, утворилися від дії тупих предметів, що могло мати місце при ДТП;
- висновком судової автотехнічної експертизи № 5337 від 04 грудня 2018 року, відповідно до якого, у розглянутій дорожній обстановці водій автомобіля «Gelly MK-2» державний номер НОМЕР_6 ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Водій автомобілю «Mitsubishi L 200», державний номер НОМЕР_4 ОСОБА_12 повинен був діяти відповідно до вимог дорожнього знаку 2.1 та п.16.11 Правил дорожнього руху України. При зазначених обставинах водій автомобіля «Gelly MK-2» ОСОБА_8 не мав технічну можливість уникнути дорожньої транспортної події шляхом належного виконання пункту 12.3 Правил дорожнього руху України. В той же час, в умовах даної дорожньої обстановки водій автомобілю «Mitsubishi L 200», державний номер НОМЕР_4 ОСОБА_12 мав технічну можливість уникнути подію, шляхом належного виконання вимог дорожнього знаку 2.1 та п. 16.11 Правил дорожнього руху України. При зазначених обставинах дії водія автомобілю «Mitsubishi L 200», державний номер НОМЕР_4 ОСОБА_12 не відповідали вимогам дорожнього знаку 2.1 п. 16.11 Правил дорожнього руху України;
- висновком № 679-681 від 29 березня 2019 року за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи, відповідно до якого обидва транспортні засоби під час зіткнення були в русі, під час зіткнення контактували під кутом 90° ±5°;
- висновком судової автотехнічної експертизи № 5329 від 04 грудня 2018 року, відповідно до якого рульове управління, гальмівна система, ходова частини та шини досліджуваного автомобіля «Gelly MK-2» державний номер НОМЕР_6 знаходились у працездатному стані та могли виконувати задані функції з управління автомобілем;
- висновком судової автотехнічної експертизи № 1880 від 28 березня 2019 року, відповідно до якого гальмівна система, рульове управління та ходова частини автомобіля «Mitsubishi L 200», державний номер НОМЕР_4 знаходились у працездатному стані та могли виконувати задані функції з управління автомобілем;
- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 5381/5382 від 11 січня 2019 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Gelly MK-2» державний номер НОМЕР_6 (151465,51 грн.) перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження (104128,26 грн.). Відновлення автомобіля економічно недоцільно, а розмір матеріального збитку, що заподіяний власнику КТЗ, приймається рівним ринковій вартості автомобіля на момент його пошкодження. Таким чином, розмір матеріального збитку, спричиненого ОСОБА_8 , власнику автомобіля «Gelly MK-2» державний номер НОМЕР_6 , внаслідок пошкодження автомобіля при ДТП становить 104 128,26 грн.;
- висновком додаткової судової автотоварознавчої експертизи № 2439 від 27 травня 2019 року залишкова вартість автомобіля «Gelly MK-2» державний номер НОМЕР_6 після отримання автомобілем ушкоджень внаслідок ДТП, яка мала місце 14 серпня 2018 року становить 8903,59 грн.;
- протоколом огляду транспортного засобу від 19 березня 2019 року, яким за участю експертів оглянуто автомобіль «Mitsubishi L 200», державний номер НОМЕР_4 та встановлено пошкодження лакофарбового покриття боковини правої, передньої стінки кришки багажника, капоту, бокової панелі задньої лівої та правої, передньої панелі, дверей правих передніх та задніх, крила переднього правого, щита моторного відсіку, скло ліхтаря заднього та інші пошкодження;
- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 682/683 від 28 березня 2019 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість КТЗ, а тому розмір матеріального збитку завданого ВЧ 2492 визначається ринковою вартість КТЗ на момент його пошкодження та складає 102 674,17 грн.
Згідно з контрактом від 02 лютого 2018 року ОСОБА_12 проходить військову службу у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського та старшинського складу.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 № 63 від 08 червня 2015 року ОСОБА_12 прибув та приступив до виконання службових обов`язків.
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 23 квітня 2018 року старшину 2 статті ОСОБА_12 , старшого розвідника командира міномета групи спеціального призначення командира спеціального призначення загону спеціального призначення призначено командиром відділення групи спеціального призначення команди спеціального призначення загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 .
Згідно з свідоцтвом про реєстарацію транспортного засобу від 18 грудня 2010 року автомобіль «Geely МК-2» реєстраційний номер НОМЕР_6 належить ОСОБА_8 .
Відповідно до довідки Міністерства оборони України танспорний засіб «Mitsubishi L 200», реєстраційний номер НОМЕР_4 , належить В 2492.
Згідно з книгою обліку транспортних засобів, наданих військовим частинам у якості гуманітарної (благодійної) допомоги, відділення військової інспекції безпеки дорожнього руху ІНФОРМАЦІЯ_3 , транспорний засіб «Mitsubishi L 200», реєстраційний номер НОМЕР_4 , переоблікований за військовою частиною НОМЕР_5 .
Відповідно до копії наказу командира тактичної групи СпО військової частини НОМЕР_2 (по технічній частині) №7 від 01 червня 2018 року «Про закріплення автомобільної техніки за особовим складом водіїв тактичної групи СпО військової частини НОМЕР_2 на 2018 рік автомобіль «Mitsubishi L 200», реєстраційний номер НОМЕР_4 , закріплено за старшиною ОСОБА_12 .
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №25/дск від 26 травня 2017 року «Про завершення організаційного заходу з анулювання умовного найменування «військова частина польова пошта НОМЕР_8 » відповідно до вимог спільної директиви Міністрества оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2017 році» від 26 квітня 2017 року № Д-322/1/5дск з 26 травня 2017 року перейшли на використання умовного найменування «військова частина НОМЕР_2 ».
Відповідно до копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 144/дск від 27 грудня 2019 року «Про завершення організаційного заходу … » з 27 грудня 2019 року введено в дію умовне найменування - військова частина НОМЕР_7 , з 28 грудня 2019 року умовне найменування «військова частина НОМЕР_2 » анульовано.
Суд, вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.
Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Враховуючи викладене, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілих, свідків, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що подія кримінального правопорушення за цим вироком мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_12 у вчинені інкримінованого злочину при встановлених судом обставинах доведена повністю, та його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 415 КК України, так як він своїми діями вчинив порушення правил володіння транспортної машини, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Згідно з ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У пункті 3 зазначеної постанови Пленуму ВСУ вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї , його матеріальний стан, тощо.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_12 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкції ч. 1 ст. 415 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який на момент скоєння відносився до злочинів середньої тяжкості, обставини його вчинення, характер та мотиви допущених ОСОБА_12 порушень правил водіння транспортної машини, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, не одружений, дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем проходження служби характеризується позитивно, приймав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у скоєному щиро розкаявся, а також враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до досудової доповіді у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_12 від 02 вересня 2019 року, складеної Костянтинівським міськрайонним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області, орган пробації вважає, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється, як низький. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.
Тож, враховуючи вищенаведені обставини, та що ОСОБА_12 щиро покаявся у кримінальному правопорушенні, приймаючи до відома досудову доповідь з соціально психологічною характеристикою обвинуваченого, з урахуванням особи ОСОБА_12 , суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_12 за вчинене кримінальне правопорушення покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 1 ст. 415 КК України. Враховуючи тяжкість злочину, обставину, що пом`якшує покарання, з урахуванням даних щодо особи обвинуваченого, його поведінки в період досудового слідства і судового розгляду, наслідків вчиненого, щирого каяття та критичного ставлення до скоєного, наміру стати на шлях виправлення суд приходить до переконання, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, а тому в силу ст.ст. 75, 76 КК України суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням і покладенням спеціальних обмежень, вважаючи, що саме таке покарання буде найбільш відповідати вимогам ст. 65 КК України, принципам та цілям його призначення і буде необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Разом з цим застосувати до ОСОБА_12 додаткового покарання відповідно до ст. 54 КК України у виді позбавлення військового звання суд вважає неможливим, оскільки таке додаткове покарання може бути застосоване до осіб, засуджених за скоєння тяжкого та особливо тяжкого злочину, в той час як злочин передбачений ч. 1 ст. 415 КК України відповідно до ст. 12 КК України, яка діяла на час вчинення злочину, є злочином середньої тяжкості.
Прокурором заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_12 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_2 Миколаївська область (на теперішній час військова частина НОМЕР_7 ) 102 674 грн. (сто дві тисячі шістсот сімдесят чотири) 17 копійок у рахунок витрат понесених в результаті зіткнення транспортної машини марки «Mitsubishi L200» військовий номер НОМЕР_4 .
Потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_12 відшкодування матеріальних збитків в розмірі 106 468 (сто шість тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 99 коп. та моральної шкоди в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. Під час судового розгляду від потерпілих надійшло клопотання про заміну відповідача, обґрунтоване тим, що обвинувачений на момент ДТП знаходився на службі та виконував службові обов`язки, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi L 200» державний номер НОМЕР_4 . Вказаний транспортний засіб знаходився на балансі військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , тому саме ця військова частина відповідно до ст. 1187 ЦК України повинна нести відповідальність за шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки.
Відповідно до відзиву на позовну заяву потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 військова частина НОМЕР_2 (на теперішній час А3199) проти цивільного позову заперечувала. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що причинний зв`язок між шкодою та якимись діями чи бездіяльності військової частини НОМЕР_2 Миколаївська область (на теперішній час військова частина НОМЕР_7 ) відсутній, як відсутня й вина частини у завданій позивачам шкоди, тому відсутні підстави для її відшкодування. Крім того розмір завданої матеріальної шкоди позивачам має визначатися з різниці між ринковою вартістю транспортного засобу, що заявлена ними в розмірі 104128,26 та залишковою вартістю транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди. Однак залишкова вартість не визначена. Звертає увагу суду, що моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивачами не зазначено в позові в чому полягає ця шкода, з яких міркувань вони виходили, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджено.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №144/дск від 27 грудня 2019 року «Про завершення організаційного заходу» відповідно до вимог спільної директиви Міністрества оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України «Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2019 році» від 03 липня 2019 року № Д-322/1/4дск з 27 грудня 2019 року введено в дію умовне найменування військова частина НОМЕР_7 , з 28 грудня 2019 року умовне найменування «військова частина НОМЕР_2 » - анульовано.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2021 року до участі у кримінальному провадженні, в тому числі в якості цивільного відповідача, залучено правонаступника військової частини НОМЕР_2 - військову частину НОМЕР_7 .
Вирішуючи цивільний позов потерпілих, суд зазначає наступне.
Відповідно до вимог ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатом розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
При цьому, суд виходить з того, що судом доведена провина ОСОБА_12 у скоєнні злочину стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що спричинило їм матеріальні збитки у вигляді витрат на лікування та моральну шкоду у зв`язку із значним погіршенням їх здоров`я та зміною укладу життя та є наслідком злочинних дій обвинуваченого.
Вирішуючи цивільний позов, суд вважає, що заявлений потерпілими про стягнення моральної та матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна….
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Частина 1 статті 1166 ЦК України передбачає, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Діяльність із використання, зберігання й утримання транспортного засобу, зокрема автомобіля «Mitsubishi L 200», державний номер НОМЕР_4 , має ознаки джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).
Тобто володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом.
Вирішуючи в судовому порядку питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, необхідно встановити, хто та на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Органами, які здійснюють управління військовим майном згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» є Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України.
Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» Міністерство оборони України як центральний орган управління ЗСУ здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами ЗСУ, зокрема у разі їх розформування.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно закріплюється за військовими частинами ЗСУ на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до ЗСУ і закріплення його за військовою частиною ЗСУ воно набуває статусу військового майна.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно (зокрема, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси), закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі також - ЗСУ).
Відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про Збройні Сили України» майно, закріплене за військовими частинами ЗСУ, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління.
Згідно з частиною першою статті 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).
Відповідно до статті 5 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором.
Враховуючи те, що військові частини володіють на праві оперативного управління закріпленим за ними Міністерством оборони України військовим майном, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, вони несуть відповідальність згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України.
Судом встановлено, що автомобіль «Mitsubishi L 200», державний номер НОМЕР_4 , 1997 року випуску, зеленого кольору, кузов НОМЕР_9 , відповідно до довідки транспортного засобу Міністерства оборони України від 12 лютого 2017 року належить Військовій частині НОМЕР_10 .
За повідомленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №1127/4 від 17 травня 2019 року вищевказаний автомобіль переоблікований згідно вимог наказу Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 20 жовтня 2016 року № 542 ог «Про організацію обліку транспортних засобів, наданих військовим частинам (підрозділам) у якості гуманітарної (благодійної) допомоги». Згідно акту №128/1 прийому благодійної допомоги від 05 березня 2015 року вищевказаний транспортний засіб отримано військовою частиною польової пошти НОМЕР_5 . Військова частина НОМЕР_2 є правонаступником військової частини НОМЕР_5 . Наказом командира тактичної групи СпО військової частини НОМЕР_2 (по технічній частині) від 01 червня 2018 року №7 автомобіль «Mitsubishi L 200», державний номер НОМЕР_4 , закріплений за військовою частиною НОМЕР_2 , відповідальною особою призначено старшину 2 статті ОСОБА_12 .
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2021 року до участі у кримінальному провадженні, в тому числі в якості цивільного відповідача, залучено правонаступника військової частини НОМЕР_2 - військову частину НОМЕР_7 .
Виходячи з наведеного та тієї обставини, що в судовому засіданні доведена вина ОСОБА_12 у дорожньо - транспортній пригоді, що сталася 14 серпня 2018 року, як водія транспортного засобу, належного на праві правонаступництва військовій частині НОМЕР_7 , відповідальність за завдану матеріальну шкоду, внаслідок ДТП, покладається на військову частину НОМЕР_7 - цивільного відповідача у даній справі.
Таким чином, військова частина НОМЕР_7 , військовослужбовець якої - ОСОБА_12 визнаний винним у скоєнні злочину щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повинна відшкодувати завдану потерпілим шкоду.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, а саме вартості пошкодженого автомобіля суд зазначає наступне.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 9 Постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
Відповідно до висновків судової автотоварознавчої експертизи №5381/5382 від 11 січня 2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Gelly MK-2» державний номер НОМЕР_6 перевищує ринкову вартість транспортного засобу на момент його пошкодження, а тому відновлення автомобіля економічно не доцільно.
Вислухавши позицію учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що розмір матеріального збитку, що заподіяний власнику транспортного засобу приймається рівним різниці вартості автомобіля на момент ДТП 104 128,26 грн. та її залишкової вартості -8903,59 грн., визначеної на підставі висновку експерта № 2439 від 27 травня 2018 року та дорівнює 95 224,67 грн. та вищевказаний транспортний засіб слід залишити його власнику.
З огляду на вищевказане позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди в наслідок пошкодження автомобіля під час ДТП підлягає задоволенню частково.
Внаслідок вчинення вищенаведених злочинних дій ОСОБА_12 потерпілий ОСОБА_8 отримав численні переломи ребер, потерпіла ОСОБА_9 - закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забиття грудної клітини, множинні підшкірні гематоми тулуба. В період часу з 14 серпня 2018 року по 03 вересня 2018 року ними були витрачені кошти на лікування в розмірі 2340,73 грн., які просять стягнути з цивільного відповідача.
Відповідно до вимог ст. 23 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Суд вважає, що потерпілим підтверджено обґрунтовані витрати, пов`язані з лікуванням, на суму 2340,73 грн. (копіями медичних документів та копіями чеків в кількості 14 штук). При цьому, з дослідження змісту чеків у суду не виникає сумнівів, що вищезазначені придбані лікарські засоби на вищезазначену суму були необхідними для лікування саме тілесних ушкоджень, отриманих під час ДТП. А отже, вищезазначені витрати підлягають відшкодуванню, позовні вимоги про стягнення витрат на лікування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Потерпілі обґрунтовують заподіяну ним моральну шкоду негативними переживаннями, а саме стресом, який відчували під час дорожньо-транспортної пригоди, оскільки перебували в автомобілі. Також, душевними стражданнями, пов`язаними з тривалим лікуванням, постійними головними болями, скачках тиску, болях в суглобах для ОСОБА_9 , та безсонні, болях у кістках, погіршення стану хребта та тазових суглобів для ОСОБА_8 . Пошкодження транспортного засобу унеможливило його використання за призначенням, тому порушився звичний уклад їх життя.
З даним ствердженням позивача суд частково погоджується та вважає, що в своїй позовній заяві потерпілі навели достатньо доводів для вирішення питання про стягнення моральної шкоди.
Таким чином, цивільний позов (про стягнення моральної шкоди) по справі підлягає частковому задоволенню.
Здійснюючи розгляд позовних вимог прокурора суд виходить з того, що судом доведена провина ОСОБА_12 у скоєнні злочину, яким спричинено матеріальні збитки у вигляді пошкодження автомобіля «Mitsubishi L 200», державний номер НОМЕР_4 , закріпленого за військовою частиною НОМЕР_7 .
Судом з`ясовано правові підстави, з якими позивач пов`язує виникнення цивільних прав, щодо захисту яких пред`явлено позов. Так, прокурор обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на ст. 1166 ЦК України, яка передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Крім того, п. 7 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі» затверджену постановою Верховної ради України від 23 червня 1995 року (далі Положення), передбачено те, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавство військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим положенням та цивільним кодексом.
Посилання прокурора на пункт 7 Положення, що передбачає відшкодування шкоди, яку вже було відшкодовано військовою частиною є безпідставними, оскільки в пред`явленому позові майнову шкоду діями обвинуваченого завдано самій військовій частині, а не третім особам.
Разом з цим, відповідно до положень Постанови Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» (надалі «Положення») відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.
Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.
Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.
Відповідно до п. 13 розділу III Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, зокрема, у разі дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину.
Отже, відповідач має нести повну матеріальну відповідальність за завдану ним шкоду, так як його дії мають ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, що встановлено цим вироком.
Обвинувачений із позовом прокурора згоден, судом роз`яснені наслідки визнання позову.
Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Завдана відповідачем шкода, розмір якої підтверджений належним доказом, а саме висновком судової автотоварознавчої експертизи № 682/683 від 28 березня 2019 року, згідно якого розмір матеріального збитку завданого військовій частині НОМЕР_5 , (на теперішній час А3199) власнику автомобіля «Mitsubishi L 200», державний номер НОМЕР_4 внаслідок пошкодження автомобіля при ДТП становить 102 674, 17 грн., підлягає стягненню з ОСОБА_12 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_7 , оскільки наявні всі елементи, необхідні для притягнення до цивільної відповідальності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправна поведінка; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вина у заподіянні шкоди.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованим та підлягають задоволенню.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Суд зазначає, що у кримінальному провадженні за ініціативи сторони обвинувачення проведено низку судових експертиз, в матеріалах кримінального провадження наявні довідки на підтвердження розміру витрат на проведення експертиз.
Процесуальні витрати (на проведення судової автотехнічної експертизи № 5337 від 04 грудня 2018 року у розмірі 3432 (три тисячі чотириста тридцять дві) грн.; на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 679-681 від 29 березня 2019 року у розмірі 3140 (три тисячі сто сорок) грн.; на проведення судової автотехнічної експертизи № 5329 від 04 грудня 2018 у розмірі 1430 (одна тисяча тридцять) грн.; на проведення судової автотехнічної експертизи № 1880 від 28 березня 2019 року у розмірі 2198 (дві тисячі сто дев`яносто вісім) грн.; на проведення судової автотоварознавчої експертизи № 5381/5382 від 11 січня 2019 року у розмірі 3718 (три тисячі сімсот вісімнадцять) грн., на проведення судової автотоварознавчої експертизи № 682/683 від 28 березня 2019 року у розмірі 5024 (п`ять тисяч двадцять чотири) грн.; на проведення судової автотоварознавчої експертизи № 2439 від 27 травня 2019 року у розмірі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) грн.) у загальному розмірі 20 512 (двадцять тисяч п`ятсот дванадцять) грн. 00 (нуль) коп., відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.
Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 21 березня 2019 року накладено арешт на майно: автомобіль «Mitsubishi L200» номерний знак НОМЕР_4 , який згідно довідки транспортного засобу належить військовій частині НОМЕР_5 (на теперішній час НОМЕР_7 ). Таким чином, питання про скасування арешту майна суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України, арешт вказаного майна підлягає скасуванню.
Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 65-67, 75-79 КК України, ст.ст. 366-368, 370, 371, 374, 395 КПК України, суд, -
ОСОБА_12 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_12 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Обов`язок нагляду за ОСОБА_12 покласти на командира військової частини за місцем проходження служби, а у разі звільнення з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до військової частини НОМЕР_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з військової частини НОМЕР_7 на користь ОСОБА_8 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 95 224 (дев`яносто п`ять тисяч двісті двадцять чотири) грн. 67 (шістдесят сім) коп. з залишенням пошкодженого автомобіля власнику.
Стягнути з військової частини НОМЕР_7 на користь ОСОБА_8 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди (витрати, пов`язані з лікуванням) 2340 (дві тисячі триста сорок) грн. 73 (сімдесят три) коп.
Стягнути з військової частини НОМЕР_7 на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 20 000 (двадцять тисяч) грн. кожному в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з військової частини НОМЕР_7 судовий збір в доход держави у розмірі 1375,65 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Цивільний позов прокурора про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_7 в рахунок матеріальних витрат 102 674 (сто дві тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 17 (сімнадцять) коп.
На підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_12 звільнити від сплати судового збору.
- автомобіль «Gelly MK-2» реєстраційний номер НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_8 та знаходиться у нього на зберіганні - вважати повернутим за належністю власнику ОСОБА_8 ;
- автомобіль «Mitsubishi L200» військовий номер НОМЕР_4 , який зберігається на території військової комендатури АДРЕСА_2 - після повного відшкодування його вартості передати ОСОБА_12 .
Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів (на проведення судової автотехнічної експертизи № 5337 від 04 грудня 2018 року у розмірі 3432 (три тисячі чотириста тридцять дві) грн.; на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 679-681 від 29 березня 2019 року у розмірі 3140 (три тисячі сто сорок) грн.; на проведення судової автотехнічної експертизи № 5329 від 04 грудня 2018 у розмірі 1430 (одна тисяча тридцять) грн.; на проведення судової автотехнічної експертизи № 1880 від 28 березня 2019 року у розмірі 2198 (дві тисячі сто дев`яносто вісім) грн.; на проведення судової автотоварознавчої експертизи № 5381/5382 від 11 січня 2019 року у розмірі 3718 (три тисячі сімсот вісімнадцять) грн., на проведення судової автотоварознавчої експертизи № 682/683 від 28 березня 2019 року у розмірі 5024 (п`ять тисяч двадцять чотири) грн.; на проведення судової автотоварознавчої експертизи № 2439 від 27 травня 2019 року у розмірі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) грн.) у загальному розмірі у загальному розмірі 20 512 (двадцять тисяч п`ятсот дванадцять) грн. 00 (нуль) коп.
Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 21 березня 2019 року накладено арешт на майно: автомобіль «Mitsubishi L200» номерний знак НОМЕР_4 , який згідно довідки транспортного засобу належить військовій частині НОМЕР_5 (на теперішній час НОМЕР_7 ), після набрання вироком законної сили - скасувати.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_12 не обирався, на теперішній час відсутні підстави для його обрання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити/надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1