Справа № 183/1617/21
№ 1-кп/183/984/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2021 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000072 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого неповну середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 24.05.2006 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 21.01.2009 року з Житомирської ВК № 4 умовно - достроково на 11 місяців 5 днів;
- 15.11.2011 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 2 ст.186, ч. 1 ст.395 КК України, до 4 років 4 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст.71 КК України частково приєднаний не відбутий строк за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 24.05.2006 року, до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 15.02.2016 року з Райковської ВК № 73 по відбуттю покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

19 січня 2021 року приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_5 знаходився поблизу будинку № 32 по вул. Гетьманській в м. Новомосковську Дніпропетровської області, де побачив як вздовж будинку йшла раніше незнайома йому ОСОБА_6 та тримала в руках сумку. В цей час ОСОБА_5 побачив, як ОСОБА_6 підсковзнулася, не втрималася на ногах та впала на дорозі, в свою чергу ОСОБА_5 допоміг останній піднятися, і в цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), саме: вищезазначеної сумки.
Цього ж дня, а саме 19 січня 2021 року о 19 годині 05 хвилин ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, під виглядом здійснення допомоги раніше незнайомій йому ОСОБА_6 , підтримуючи її за руку, прослідував за нею до під`їзду № 4 будинку АДРЕСА_3 , де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи відкритий характер противоправних дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, передбачаючи, що в сумці у ОСОБА_6 можливо знаходяться грошові кошти, почав вимагати у ОСОБА_6 передати йому гроші, але отримав відмову від останньої. Після цього, ОСОБА_5 застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, кулаком правої руки наніс один удар в область голови ОСОБА_6 , від якого вона впала на підлогу у приміщенні вказаного під`їзду будинку, таким чином спричинивши останній фізичний біль та не спричинивши тілесних ушкоджень. Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 правою рукою ривком вирвав з рук ОСОБА_6 сумку, в якій знаходилися грошові кошти у сумі 5100,00 грн. та мобільний телефон марки «Redmi Note8» вартістю 3979,00 грн.
Після цього, ОСОБА_5 відкрито утримуючи викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення втік, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 9079 гривень 00 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Від дачі показань відмовився з огляду на те, що в обвинувальному акті все вірно зазначено, йому доповнити нічого. У скоєному щиро кається, шкодує, що вчинив злочин.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_5 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, доведена у повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 186 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Крім того, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, а також думку потерпілої, яка в своїй заяві не наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Однак обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнає рецидив злочинів.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також те, що останній раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став і, маючи судимість, знову вчинив злочин.

Доводи обвинуваченого щодо наявності на його утриманні малолітньої дитини суд не бере до уваги, оскільки жодних доказів, окрім показань самого обвинуваченого, на підтвердження цієї обставини суду не надано. Такі відомості у суду відсутні.

Тому, з урахуванням особливостей даного кримінального правопорушення і обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі, вмежах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Також, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_5 покарання в межах найбільшої санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 343,22 грн. (висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 911-21 від 09.03.2021 року).

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки три місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання з 20 січня 2021 року.

Зарахувати у строк відбуття покарання тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 з моменту його затримання з 20 січня 2021 року по 18 березня 2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний тримання під вартою.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Redmi Note8», який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити за належністю потерпілій ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 343гривні 22 копійки.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1