Номер провадження: 11-сс/813/465/21
Номер справи місцевого суду: 522/3465/21 1-кс/522/2249/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

в присутності перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.03.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, без реєстрації на території України, який тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №000096 від 26.02.2021 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.03.2021 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 тазастосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 27.04.2021 року.

Крім того, оскаржуваною ухвалою слідчого судді було залишено без задоволення скаргу захисника ОСОБА_7 на незаконне затримання ОСОБА_10 .

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, вчинити нові злочини, впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного у кримінальному провадженні, а також із тим, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.
Що стосується скарги захисника на незаконне затримання, слідчий суддя зазначив, що підозрюваний ОСОБА_12 був затриманий 27.02.2021 року в порядку ст. 208 КПК України, тобто у вихідний день, а тому у слідчого не було об`єктивної можливості звернутись до слідчого судді із відповідним клопотанням, а на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваний тримається під вартою на підставі протоколу затримання.
Зміст вимог апеляційної скарги.
В своїй апеляційній скарзі, захисник підозрюваного вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою з наступних підстав:

-слідчим суддею в порушення вимог КПК України скарга сторони захисту на незаконне затримання та клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою об`єднані в одне провадження та розглядались одночасно;

-суд не прийняв до уваги, що ОСОБА_12 затриманий незаконно, оскільки інкриміноване йому правопорушення відбулось 25.02.2021 року, а затримання 27.02.2021 року; місце затримання не відповідає місцю скоєння злочину та відсутня сукупність ознак на тілі, одязі чи місці події, що саме ОСОБА_12 скоїв цей злочин;

-не прийнято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_12 раніше не судимий, має посвідку на постійне місце проживання в Україні, а тому ризики, на які посилається слідчий у своєму клопотання взагалі відсутні та нічим не підтверджені;

-слідчим суддею не зазначено, чому не можливо застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

На підставі викладеного, захисник підозрюваного в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, визнати затримання ОСОБА_8 незаконним, звільнити його негайно з-під варти та застосувати до нього запобіжний захід, який не пов`язаний із триманням під вартою.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.02.2021 приблизно о 23:00 годині ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з невстановленими в ході досудового слідства двома особами перебували біля гуртожитку № НОМЕР_1 «Одеського національного політехнічного університету», який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Маршала Говорова, буд. 11-Е. В цей час біля зазначеного гуртожитку проходили ОСОБА_14 разом з трьома невстановленими в ході досудового розслідування особами.
В подальшому, між ОСОБА_15 та двома не встановленими в ході досудового слідства особами з однієї сторони та ОСОБА_16 та невстановленими в ході досудового розслідування трьома особами, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, почався словесний конфлікт, який відразу переріс в бійку, в ході якої вони почали наносити один одному удари кулаками та ногами в різні частини тіла.
В цей час, неподалік від місця, де відбувалась бійка, перебував ОСОБА_17 , який почув та побачив одного зі своїх знайомих, а саме: ОСОБА_18 та двох інших не встановлених в ході досудового слідства осіб, у яких з раніше невідомим йому ОСОБА_16 та невстановленими в ході досудового розслідування не менше ніж трьома особами, відбувалась словесна перепалка та бійка, після чого ОСОБА_17 кинувся на допомогу своєму знайомому ОСОБА_19 , та іншим, втрутившись та вступивши в бійку з раніше не знайомим йому ОСОБА_16 та невстановленими в ході досудового розслідування особами в кількості не менше трьох осіб.
В ході бійки у ОСОБА_10 , який будучи обуреним поведінкою ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , та раніше незнайомих йому двох осіб, які чинили опір та наносили йому та його знайомим, не встановленим в ході досудового слідства, тілесні ушкодження, бажаючи їм помститися, раптово виник злочинний намір на умисне позбавлення життя двох та більше осіб із застосуванням предмета зовні схожого на ніж, який він носив з собою.
Реалізуючи свій намір, направлений на умисне позбавлення життя ОСОБА_18 та ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , в ході бійки з одежі, в якій він був одягнений, витяг предмет зовні схожий на ніж, та діючи з прямим умислом, направленим на умисне вбивство, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого, свідомо припускаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_18 , який сидів на землі та не чинив опору та умисно лезом предмету зовні схожого на ніж, який він тримав в руці наніс йому один удар в грудну клітку спричинивши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки справа, правосторонній пнемо гемоторакс.
В подальшому ОСОБА_14 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на умисне вбивство двох та більше осіб, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та свідомо припускаючи їх настання, наблизився до ОСОБА_20 та умисно лезом предмета зовні схожого на ніж, який тримав в руці наніс йому декілька ударів в живіт, завдавши останньому тілесні ушкодження у вигляді, проникаючого торако абдомінального колото різаного поранення зліва, з пошкодженням діафрагми, проникаючої колото різаної рани живота, внутрішньо черевної кровотечі колото різаної рани, пахвинної ділянки зліва та лівого плеча.
Однак, ОСОБА_14 , вважаючи, що він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме направленого на умисне вбивство двох або більше осіб, довести до кінця свій злочинний намір, направлений на умисне вбивство ОСОБА_18 та ОСОБА_20 не зміг, з не незалежних від його волі причин, у зв`язку з тим, що на бійку звернули увагу сторонні особи, та злякавшись, що він може бути затриманий за скоєні ним особливо тяжкі злочини, та намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, з місця вчинення кримінального правопорушення разом з невстановленими в ході досудового слідства особами не менше трьох осіб втік в невідомому напрямку, а потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_17 було терміново доставлені до КНП «МКЛ № 1» та до КНП «МКЛ № 11», де їм було надано невідкладну медичну допомогу.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ зпідозрюваного та його ахисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписом п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.
Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту про те, що слідчим суддею в порушення вимог КПК України скарга сторони захисту на незаконне затримання та клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою об`єднані в одне провадження та розглядались одночасно, апеляційний суд дійшов висновків про наступне.

Так, норм діючого кримінального процесуального кодексу України, які б унеможливлювали об`єднання скарг сторони захисту та клопотань сторони обвинувачення стосовно однієї особи, прямо не передбачено, а тому таке об`єднання та одночасний розгляд скарги захисника та розгляду клопотання слідчого, апеляційним судом не може бути визнаний незаконним.
Із матеріалів провадження вбачається, що 28.02.2021 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України (а.п.51-55), санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Підозра, висунута ОСОБА_21 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційний судом не перевіряється.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При розгляді зазначеного кримінального провадження, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Не погоджуючись із доводами захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, колегія суддів наголошує на таких обставинах.
У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором ризики того, що підозрюваний може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Апеляційний суд погоджується з доводами клопотання слідчого стосовно існування ризиків що підозрюваний може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, які обумовлені тим, що ОСОБА_12 на території України офіційно не зареєстрований, є громадянином Республіки Азербайджан, на даний час термін посвідки на його постійне місце проживання закінчився. При цьому, тяжкість покарання у інкримінованому злочині та той факт, що ОСОБА_12 з місця скоєння злочину втік, вказують на те, що існують ризики переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні апеляційного суду, захисник підозрюваного зазначив, що сам лише факт визнання слідчим суддею незаконності затримання ОСОБА_10 , та його подальша самостійна явка до суду для розгляду клопотання слідчого щодо обрання йому запобіжного заходу, свідчили би про те, що ризик ухилення ОСОБА_8 від органу досудового розслідування чи суду відсутній.
Однак, не дивлячись на такі доводи захисника підозрюваного, апеляційний суд вважає, що ризик ухилення підозрюваного ОСОБА_8 від органу досудового розслідування чи суду існує, що підтверджено матеріалами доданими до клопотання та поясненнями прокурора в судовому засіданні апеляційного суду.
Також апеляційний суд вважає, що доведений ризик того, що ОСОБА_12 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_12 не навчається, офіційно не працевлаштований.
Таким чином, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту стосовно того, що слідчим суддею не враховано те, що у підозрюваний має певні соціальні зв`язки, оскільки враховуючи обставини вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, зазначене не зменшує вищенаведені ризики та не може слугувати підставою для обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.
Таким чином, аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, ризики незаконного впливу на свідків, наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення а також особу підозрюваного, який не має постійного джерелу доходу, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_21 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_10 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.
Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 01.03.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_22 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КПК України, у кримінальному провадженні №000096 від 26.02.2021 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4