ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/512/21 Справа № 211/5147/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2020 року про приведення у відповідність з вимогами законодавства України вироку Кунцевського районного суду м. Москви від 20 березня 2017 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого незакінчену середню освіту, не одруженого, маючого двох малолітніх дітей, працюючого в Україні монтажником ТОВ «Гра», не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення злочинів,передбачених ч.3 ст. 30, п.п. «а,г», ч.4ст. 228.1., ч. 5 ст.228.1 УК Російської Федерації до покарання увиді позбавлення волі строком на 11 років позбавлення волі. За ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 УК РФ призначено покарання у виді 14 років 2 місяці позбавлення волі. На підставі ч.2 ст. 69 УК РФ за сукупністю злочинів, шляхом складання призначених покарань призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 15 років позбавлення волі з відбуттям призначеного йому покарання у виправній колонії суворого режиму,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2020 року вирок Кунцевського районного суду м. Москви від 20 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 , яким його засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 30, пп. «а», «г» ч.4 ст. 228.1, ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 КК Російської Федерації до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, з відбуттям покарання в виправній колонії суворого режиму, приведено у відповідність із законодавством України.
Вирішено вважати ОСОБА_8 засудженим:
- за ч. 3 ст. 15 , ч. 2 ст. 307 КК України - до 10 років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 15 , ч. 3 ст. 307 КК України - до 12 років позбавлення волі.
Відповідно до ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, вирішено вважати ОСОБА_8 остаточно засудженим до 15 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_8 вирішено рахувати з 10 липня 2015 року.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що діяння, за які ОСОБА_8 засуджено вироком Кунцевського районного суду м. Москви від 20.03.2017 року, з урахуванням апеляційної ухвали Московського міського суду від 27.07.2017 року за вчинення злочинів,передбачених ч.3 ст. 30, п.п. «а,г», ч.4ст. 228.1., ч. 5 ст.228.1 УК Російської Федерації, які кваліфіковані як замах на незаконний збут наркотичних засобів організованою групою у великому розмірі, та замах на незаконний збут наркотичних засобів організованою групою в особливо великому розмірі, відповідає ч.3 ст. 15, ч.2 ст.307 КК України, та ч.3 ст. 15, ч.3 ст.307 КК України. Враховуючи, що строк покарання у виді позбавлення волі, призначений вироком суду РФ за ч. 5 ст. 228.1 КК РФ, є більш тривалим, ніж максимальний строк покарання, передбачений за відповідний злочин санкцією ч. 3 ст. 307 КК України, яка встановлює відповідальність за незаконне пересилання наркотичних засобів, вчинене організованою групою, в особливо великому розмірі, суд визначив максимальний строк покарання за ч. 3 ст. 307 КК України, який складає 12 років позбавлення волі. Аналогічно суд визначив строк покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України, у виді 10 років позбавлення волі та при цьому визначив остаточне покарання за сукупністю, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 70 КК України, у виді 15 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах засудженого просить ухвалу змінити та визначити ОСОБА_8 покарання: за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України у виді 9 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового поглинання призначених покарань остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 9 років позбавлення волі.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на те, що приводячи вирок Російської Федерації у відповідність із законодавством України судом не враховано той факт, що ОСОБА_8 засуджено за вчинення замаху на збут наркотичних засобів організованою групою у великих та особливо великих розмірах. За цих умов, судом визначено покарання без урахування положень ч. 3 ст. 68 КК України, у розмірі, що перевищує дві третини максимального строку покарання, передбаченого санкціями ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Згідно з вимогами частини четвертої цієї статті, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Колегією суддів встановлено, що вказаних вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримано не було.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 засуджено вироком Кунцевського районного суду м. Москви від 20 березня 2017 року, з урахуванням апеляційної ухвали Московського міського суду від 27 липня 2017 року, за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, п.п. «а,г», ч.4 ст. 228.1., ч. 5 ст.2 28.1 УК Російської Федерації, які кваліфіковані як замах на незаконний збут наркотичних засобів організованою групою у великому розмірі, та замах на незаконний збут наркотичних засобів організованою групою в особливо великому розмірі.
Виходячи з вимог законодавства України, відповідальність за вчинення вказаних злочинів передбачена ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, та ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Разом із цим, вимогами ч. 3 ст. 68 КК України, встановлено, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті Особливої частини цього Кодексу).
З оскаржуваної ухвали вбачається, що судом було визначено покарання без урахування наведених вимог Загальної частини закону України про кримінальну відповідальність, які підлягаються обов`язковому застосуванню в силу положень ч. 1 ст. 65 КК України.
Таким чином, на переконання колегії суддів, суд мав призначити ОСОБА_8 покарання яке не перевищує двох третин максимального покарання, передбаченого санкціями ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України, що відповідало б положенням ч. 3 ст. 68 КК України.
За таких обставин, погодитись з висновками суду першої інстанції колегія суддів не може та вважає переконливими доводи сторони захисту.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для зміни рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
З огляду на те, що при ухваленні рішення судом не було дотримано вимог закону України про кримінальну відповідальність, зокрема його Загальної частини, колегія суддів приходить до висновку про необхідність його зміни, визначивши ОСОБА_8 , покарання за кожен з вчинених ним злочинів, яке відповідатиме вимогам законодавства України та буде узгоджене з вироком суду іншої країни, зокрема у розмірі, що не перевищує двох третин максимального строку покарання, передбаченого санкціями ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України, застосувавши при цьому положення ч. 1 ст. 70 КК України та визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2020 року про приведення у відповідність з вимогами законодавства України вироку Кунцевського районного суду м. Москви від 20 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 змінити.
Вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання:
- за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України - у виді 6 (шести) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 307 КК України - у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, вважати ОСОБА_8 остаточно засудженим до 10 (десяти) років позбавлення волі.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4