16.07.2021
Справа № 642/3921/21
Провадження № 1-кс/642/2146/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу 31/1 обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000077 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України, про арешт майна, -

встановив:
до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання Прокурор відділу 31/1 обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000077 від 13.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України.

Як зазначено у клопотанні, другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованим у м. Полтаві проводиться досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000077, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 13.04.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом начальника ГУНП в Харківській області № 225-ос від 20.04.2021 ОСОБА_5 призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Вказане вище свідчить про те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області, є працівником правоохоронного органу органу Національної поліції.

Будуючи працівником правоохоронного органу та займаючи вищевказану посаду, ОСОБА_5 01.07.2021, точний час в ході досудового слідства не встановлено, у порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними», маючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також збут наркотичних засобів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і бажаючи настання їх наслідків, за раніше досягнутою домовленістю з ОСОБА_6 (анкетні дані змінено) щодо збуту останньому наркотичного засобу метадону, діючи умисно та протиправно, з мотивів незаконного збагачення за рахунок незаконного збуту наркотичних засобів, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, за невстановлених обставин, незаконно придбав два згортки з порошкоподібною речовиною, яка містила у своєму складі наркотичний засіб метадон.

Після чого ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут наркотичної речовини, перевіз придбані два згортки з порошкоподібною речовиною, яка містила у своєму складі наркотичний засіб метадон, до раніше обумовленого з ОСОБА_6 місця за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна 80.

01.07.2021 приблизно о 17 год. 25 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку № 80 по пр. Гагаріна в м. Харкові, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичних засобів, отримав від ОСОБА_6 заздалегідь обумовлену суму грошових коштів в сумі 1600 гривень в якості оплати за збут йому наркотичних засобів, після чого ОСОБА_5 передав ОСОБА_6 два згортки з порошкоподібною речовиною, в одному з яких містилась речовина, масою 0,2712 грам, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/121-21/14788-НЗПРАП від 06.07.2021, містить у своєму складі наркотичний засіб метадон, маса якого в перерахунку на масу речовини склала 0,2101 грам, тим самим ОСОБА_5 незаконно збув наркотичний засіб метадон, що знаходиться у незаконному обігу.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а саме незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів.

Крім того, ОСОБА_5 в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними», маючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також збут наркотичних засобів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи повторно, 07.07.2021 приблизно о 20 год. 00 хв., за раніше досягнутою домовленістю з ОСОБА_6 надав вказівку останньому перерахувати на свою банківську картку № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1600 гривень в якості оплати за наркотичний засіб метадон.

07.07.2021 о 20 год. 00 хв. 16 сек, ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_5 через термінал самообслуговування № 1956426, розташований за адресою: м. Харків, Площа Конституції, 9, перерахував на банківську картку ОСОБА_5 № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1600 гривень, з яких на вказану картку, за виключенням комісії в сумі 80 гривень, було зараховано 1520 гривень, як плату за придбання наркотичного засобу метадон.

Після отримання від ОСОБА_6 грошових коштів на свою банківську картку, ОСОБА_5 придбав у невстановленої слідством особи порошкоподібну речовину, яка містила в своєму складі наркотичний засіб метадон, яку помістив до паперового згортка з купюри номіналом 1 гривня.

Надалі ОСОБА_5 перевіз придбаний ним наркотичний засіб до раніше обумовленого з ОСОБА_6 місця за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 90, під`їзд № 3.

08.07.2021, приблизно о 01 год. 40 хв., ОСОБА_5 , знаходячись в під`їзді № 3 будинку № 90 по пр. Гагаріна в м. Харкові, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичних засобів, передав ОСОБА_6 паперовий згорток з купюри номіналом 1 гривня з придбаним ним наркотичним засобом.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-21/15008-НЗПРАП від 08.07.2021, порошкоподібна речовина, масою 0,4757 грам містить у своєму складі наркотичний засіб метадон та сильнодіючий лікарський засіб- дифенгідрамін (димедрол). Маса метадону, в перерахунку на масу речовини, склала: 0,3040 грам. Маса дифенгідраміну (димедролу), в перерахунку на масу речовини, склала 0,0736 грам.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно.

Крім того, ОСОБА_5 в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними», маючи злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, збут сильнодіючого лікарського засобу дифенгідраміну (димедролу), усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, 07.07.2021 приблизно о 20 год. 00 хв., за раніше досягнутою домовленістю з ОСОБА_6 надав вказівку останньому перерахувати на свою банківську картку № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1600 гривень в якості оплати за сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол).

07.07.2021 о 20 год. 00 хв. 16 сек, ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_5 через термінал самообслуговування № 1956426, розташований за адресою: м. Харків, Площа Конституції, 9, перерахував на банківську картку ОСОБА_5 № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 1600 гривень, з яких на вказану картку, за виключенням комісії в сумі 80 гривень, було зараховано 1520 гривень, як плату за придбання сильнодіючого лікарського засобу дифенгідраміну (димедролу).

Після отримання від ОСОБА_6 грошових коштів на свою банківську картку, ОСОБА_5 придбав у невстановленої слідством особи порошкоподібну речовину, яка містила в своєму складі сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол), яку помістив до паперового згортка з купюри номіналом 1 гривня.

Надалі ОСОБА_5 перевіз придбаний ним сильнодіючий лікарський засіб дифенгідрамін (димедрол) до раніше обумовленого з ОСОБА_6 місця за адресою: м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 90, під`їзд № 3.

08.07.2021, приблизно о 01 год. 40 хв., ОСОБА_5 , знаходячись в під`їзді № 3 будинку № 90 по пр. Гагаріна в м. Харкові, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут сильнодіючого лікарського засобу, передав ОСОБА_6 паперовий згорток з купюри номіналом 1 гривня з придбаним ним сильнодіючим лікарським засобом дифенгідраміном (димедролом).

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-21/15008-НЗПРАП від 08.07.2021, порошкоподібна речовина, масою 0,4757 грам містить у своєму складі наркотичний засіб метадон та сильнодіючий лікарський засіб- дифенгідрамін (димедрол). Маса метадону, в перерахунку на масу речовини, склала: 0,3040 грам. Маса дифенгідраміну (димедролу), в перерахунку на масу речовини, склала 0,0736 грам.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 321 КК України, а саме у незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту, незаконному збуті сильнодіючих лікарських засобів.

08.07.2021 о 01 год 50 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в ході проведення особистого обшуку у ОСОБА_5 вилучене належне останньому майно, а саме: мобільний телефон «Apple iPhone» в корпусі червоного кольору з сім-картою «Київстар», мобільний телефон «Apple iPhone XR» чорного кольору, які на момент вилучення заблоковані, банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , банківська карта «ОТП-БАНК» № НОМЕР_3 , банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_4 , картка-замісник №92 видана ст. лейтенанту поліції ОСОБА_5 видана 19.05.2021, аркуш паперу з чорновими записами «Телеграм-каналів», грошові кошти номіналом 50 гривень: УП5488271, номіналом 100 гривень: МР1105754, 3 купюри номіналом 200 гривень: ВЕ8125556, ТВ8224883, УГ3882660, гаманець шкіряний чорного кольору.

В обгрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вищевказане майно є доказами у кримінальному провадженні та відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Вилучені в ході особистого обшуку предмети оглянуті слідчим під час обшуку та визнані речовими доказами. Вказані предмети мобільні телефони, містять в собі інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадженні. Оскільки, власник не повідомив коди розблокування мобільних телефонів, отримати докази можливо лише шляхом вивчення інформації, яка міститься на зазначених електронних носіях, як в стаціонарних, так і в лабораторних умовах, в тому числі під час проведення судово-комп`ютерних експертиз. Під час проведення вказаних експертиз необхідно співставити сліди отримані під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій зі слідами, які містяться на вилучених під час обшуку носіях, шляхом їх подальшого співставлення та ідентифікації. Вилучені банківські картки містять доказову інформацію, оскільки оплата за збут наркотичних засобів здійснювалась в тому числі безконтактним способом, шляхом перерахування грошових коштів через термінали на підконтрольні підозрюваному ОСОБА_5 банківській картки. В ході проведення негласних слідчих дій використовувались заздалегідь ідентифіковані грошові кошти, а також санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_5 передбачають конфіскацію майна.

Орган досудового розслідування має підстави вважати, що вилучене майно, відповідає вимогам ст.170 Кримінального процесуального кодексу України.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала та просила задовольнити. Слідчий суддя, вислухавши пояснення прокурора, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи матеріалів кримінального провадження вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушеннята (або)зберегли на собі його сліди; 2)призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Частиною другої цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 р., будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві».

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321 КК України.

Вказане у клопотанні майно було вилучено в ході проведення особистого обшуку у затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 08.07.2021 року, та проведено слідчим огляд речей. Постановою слідчого від 08.07.2021 року вилучені речі були визнані речовими доказами.

В обгрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на необхідність відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України накласти арешт на майно з метою:

- забезпечення збереження речових доказів,

- конфіскації майна як виду покарання.

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, яке передбачено ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 98 КПК України, речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень слідчого судді.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений лише оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, можливої конфіскації як виду покарання, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 131-132, 171-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було вилучене 08.07.2021 під час його затримання в порядку ст. 208 КПК України, а саме:

мобільний телефон «Apple iPhone» в корпусі червоного кольору з сім-картою «Київстар», мобільний телефон «Apple iPhone XR» чорного кольору, які на момент вилучення заблоковані, банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , банківська карта «ОТП-БАНК» № НОМЕР_3 , банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_4 , картка-замісник №92 видана ст. лейтенанту поліції ОСОБА_5 видана 19.05.2021, аркуш паперу з чорновими записами «Телеграм-каналів», грошові кошти номіналом 50 гривень: УП5488271, номіналом 100 гривень: МР1105754, 3 купюри номіналом 200 гривень: ВЕ8125556, ТВ8224883, УГ3882660, гаманець шкіряний чорного кольору.

Визначити місцем зберігання вилучених мобільних телефонів, банківських карт, чорнових записів, гаманцю камеру зберігання речових доказів ТУ ДБР у м. Полтаві

Визначити місцем зберігання грошових коштів банківську установу, з якою ТУ ДБР у м. Полтаві мається відповідний договір на зберігання.

Виконання ухвали суду доручити Другому слідчому відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1