Категорія:ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора- ОСОБА_6 ,

педагога ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_10 , захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2019 року щодо ОСОБА_8 , яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Луцьк Волинської області, українка, громадянка України, з середньою освітою, заміжня, непрацююча, має на утриманні малолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судима,
визнана винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та їй призначено покарання за:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 3 місяців арешту;
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
-за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне до відбуття ОСОБА_8 покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишено до вступу даного вироку в законну силу.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту її затримання - з 19 вересня 2018 року.
Вироком вирішено питання речових доказів та судових витрат.
В С Т А Н О В И В
Згідно із вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 17 вересня 2018 року близько 8 год. 10 хв., в приміщенні Луцького НВК «Загальноосвітня школа 1-2 ступенів № 10», що по вул. Ветеранів, 5 в м.Луцьку, Волинської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою заволодіння чужим майном, таємно викрала належну потерпілій ОСОБА_11 одну золоту сережку 585 проби з 6 камінцями фіаніту загальною вагою 0,77 г вагою без камінців 0,74 г вартість якої, згідно висновку товарознавчої експертизи № 58/2018 від 09 листопада 2018 року, становить 559 грн., яка знаходилась в правому вусі малолітньої ОСОБА_12 , яка не усвідомлювала факт викрадення останньої в силу малолітнього віку чим заподіяла потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 559 грн.
17 вересня 2018 року близько 9 год. 00 хв. ОСОБА_8 , в приміщенні Луцького НВК «Загальноосвітня школа 1-2 ступенів № 10», що по вул. Ветеранів, 5 в м. Луцьку, Волинської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я малолітньої ОСОБА_13 та виразилось в утриманні нею руки малолітньої відкрито, повторно, викрала з правого вуха ОСОБА_13 належну їй одну золоту сережку 585 проби з 2 камінцями фіаніту загальною вагою 1,59 г вагою без камінців 1,47 г вартість якої, згідно висновку товарознавчої експертизи № 58/2018 від 09 листопада 2018 року становить 1 110 грн. чим спричинила потерпілій ОСОБА_14 майнову шкоду на вищевказану суму.
18 вересня 2018 року близько 8 год. 00 хв. ОСОБА_8 , в приміщенні туалету Луцького НВК «Загальноосвітня школа 1-2 ступенів № 10», що по вул. Ветеранів, 5 в м. Луцьку, Волинської області діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою заволодіння чужим майном, таємно, повторно, викрала належні ОСОБА_15 дві золоті сережки 585 проби з 4 камінцями фіаніту в кожній сережці загальною 2,06 г вагою без камінців 1,92 г вартість яких, згідно висновку товарознавчої експертизи № 58/2018 від 9 листопада 2018 року становить 1 626 грн., які знаходились у вухах малолітньої ОСОБА_16 , яка не усвідомлювала факт викрадення останніх в силу малолітнього віку чим спричинила потерпілій ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 1 626 грн.
Цього ж дня, близько 13 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні туалету «Загальноосвітня школа 1-2 ступенів № 17», що по вул. Щусєва, 7 в м. Луцьку, Волинської області, ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою заволодіння чужим майном, таємно, повторно викрала належні потерпілому ОСОБА_17 дві золоті сережки 585 проби з 1 камінцем фіаніту в кожній сережці загальною вагою 2,80 г вагою без камінців 2,52 г вартість яких, згідно висновку товарознавчої експертизи № 58/2018 від 9 листопада 2018 року становить 2 134 грн., які знаходились у вухах малолітньої ОСОБА_18 , яка не усвідомлювала факт викрадення останніх в силу малолітнього віку чим заподіяла потерпілому ОСОБА_17 майнову шкоду на загальну суму 2 134 грн.
Вона ж 19 вересня 2018 року близько 8 год. 20 хв., в приміщенні туалету «Луцької гімназії № 21» імені Михайла Кравчука, що по вул. Кравчука, 14 в м. Луцьку, Волинської області, вчинила незакінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме крадіжку однієї золотої сережки, що належить потерпілій ОСОБА_19 585 проби з 8 камінцями фіаніту загальною вагою 1,30 г вагою без камінців 1,25 г вартість якої, згідно висновку товарознавчої експертизи № 58/2018 від 9 листопада 2018 року становить 945 грн., а саме зняла з лівого вуха малолітньої потерпілої ОСОБА_20 попередньо згадану сережку, поклала її до рук потерпілої ОСОБА_20 , після чого остання вибігла із приміщення туалету, у зв`язку з чим, обвинувачена ОСОБА_8 з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
У поданих на вирок апеляційних скаргах:

- прокурор оскаржує вирок через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості. Вказує, що висновок суду про зміну правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 з ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст.186 КК України на ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України є помилковим, не підтверджений доказами, дослідженими судом. Тоді як правильність кваліфікації її дій за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України як незакінчений замах на відкрите викрадення майна, об`єктивно стверджується показаннями допитаними в якості свідків в суді законного представника малолітньої ОСОБА_20 ОСОБА_19 та ОСОБА_7 . А при призначенні покарання, судом не з достатньою повнотою враховано дані про особу обвинуваченої, яка неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, у тому числі, за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, належних висновків не зробила, продовжила злочинну діяльність, вчинивши ряд нових умисних корисливих злочинів відносно малолітніх, які не могли чинити їй опір через свій вік. Винуватість у скоєному не визнала. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, призначити їй покарання за: ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 остаточне до відбуття покарання у виді 5 років позбавлення волі;

- захисник ОСОБА_9 вважає судове рішення незаконним та необґрунтованим. Вказує, що висновки суду про визнання його підзахисної винуватою у вчиненні злочинів за епізодами щодо малолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_20 , не відповідають фактичним обставинам справи, а її дії кваліфіковано невірно. ОСОБА_13 у суді не підтримала версію сторони обвинувачення про відкрите викрадення у неї з вух сережки із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я. А, вчинивши замах на крадіжку сережки в малолітньої ОСОБА_20 , обвинувачена добровільно відмовилась від доведення злочину до кінця, повернувши її потерпілій, хоча мала можливість довести розпочатий нею злочин до кінця. Окрім того, при призначенні обвинуваченій покарання, суд таке своє рішення, у тому числі, мотивував тим, що ОСОБА_8 неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, проте такі його висновки, з огляду на те, що попередні її судимості, в порядку ст. 89 КК України, погашені, є неприпустимими. Також вказує, що обвинувачена має незадовільний стан здоров`я, вчинила інкриміновані їй злочини у період наркозалежності, на даний час, пройшла лікування, має постійне місце проживання, на її утриманні перебуває малолітня дитина, повністю відшкодувала завдану потерпілим шкоду, які на призначенні їй суворого покарання не наполягали. Щиро розкаялась у вчиненому, сприяла розкриттю злочинів. У зв`язку із цим, просить вирок в частині правової кваліфікації та призначеного покарання за епізодом щодо малолітньої ОСОБА_13 перекваліфікувати з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України та пом`якшити покарання. А в частині визнання обвинувачену винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом щодо малолітньої ОСОБА_20 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити, у зв`язку із відсутністю в її діях складу даного злочину;

- обвинувачена ОСОБА_8 вказує на однобічність судового розгляду матеріалів кримінального провадження щодо неї, не погоджується із правовою кваліфікацією її протиправних дій, у тому числі, через неправдивість показань свідків. Також просить призначити їй покарання, яке відповідатиме вимогам законності та справедливості, обмежившись відбутим нею строком перебуванням у слідчому ізоляторі під вартою.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, прокурора, який подану апеляцію підтримав, апеляцію захисника та обвинуваченої - заперечив, обвинуваченої та її захисника, які апеляційну скаргу прокурора заперечили, подані ними апеляції підтримали у повному обсязі, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Кваліфікація дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна та за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, оспорюється обвинуваченою у поданій нею апеляційній скарзі без зазначення будь-яких мотивів незаконності судового рішення. А висновки суду узгоджуються із встановленими судом фактичними обставинами кримінального провадження та доказами, які були правильно оцінені судом, тому підстави для зміни чи скасування рішення суду у цій його частині, відсутні.

Вважаючи доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (епізод відкритого викрадення майна у малолітньої ОСОБА_13 ), судом підставно враховано показання малолітньої потерпілої та її законного представника ОСОБА_21 , які в суді чітко та послідовно показали, що ОСОБА_22 відразу відчула як невідома жінка знімає із її правого вуха сережку, після чого, обвинувачена відштовхнула дівчинку, і вибігла на вулицю. Потерпіла побігла за нею, проте наздогнати не змогла.

Не заперечувала факт викрадення золотої сережки у малолітньої ОСОБА_13 , за вказаних у обвинувальному акті часі та місці вчинення даного злочинного епізоду, і сама обвинувачена ОСОБА_8 .

Аналіз послідовних та таких, що узгоджуються між собою показань потерпілої, її законного представника, у яких відсутні підстави оговорювати обвинувачену, вказують на те, що протиправні дії ОСОБА_8 , які виразились у викраденні чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчинені повторно, були викриті ОСОБА_13 , а тому, правильно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування, відповідно до ст. 338 КПК України, правову кваліфікацію протиправних дій ОСОБА_8 (по епізоду вчинення злочину щодо малолітньої ОСОБА_20 ) було змінено з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно.

Проте, суд першої інстанції, проаналізувавши докази у кримінальному провадженні, у їх сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, дійшов висновку, що стороною обвинувачення не надано достовірних даних про те, що протиправні дії ОСОБА_8 , зокрема, незакінчений замах на викрадення чужого майна, вчинений повторно, носили відкритий характер, а тому, виходячи із зазначеного, перекваліфікував її дії з ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

З метою перевірки доводів прокурора щодо незаконності вироку суду у цій частині, вжито усіх можливих заходів для виклику і допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_20 , яка в апеляційний суд на розгляд матеріалів даного кримінального провадження не з`явились. Оскільки суд апеляційної інстанції процесуально позбавлений можливості надати іншу оцінку доказам, які не досліджувалися безпосередньо ним під час судового розгляду, а відповідно і встановити нові фактичні обставини та ураховуючи, що сукупність безпосередньо досліджених судом першої інстанції доказів не дала змогу дійти висновку поза розумним сумнівом про винуватість обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, апеляційний суд погоджується із таким висновком місцевого суду. Тоді як показань ОСОБА_7 - вчительки початкових класів гімназії № 21 м. Луцька, наданих в апеляційному суді, у тому числі з урахуванням того, що такі є показаннями з чужих слів, є очевидно недостатньо для задоволення апеляції прокурора у цій її частині.

Враховує апеляційний суд і те, що обвинувачена не віддала дитині зняту із вуха сережку, а лише попросила потримати її, поки вона повісить сумку, такі обставини беззаперечно вказують на недоведення злочинного умислу обвинуваченої до кінця не через її добровільну відмову від вчинення злочину, а через те, що малолітня ОСОБА_20 , в цей момент, вибігла із приміщення туалету. Отже, підстав для зміни судового рішення, шляхом застосування ст. 17 КК України, в частині засудження ОСОБА_8 за даним злочинним епізодом, як про це просить захисник, апеляційний суд не вбачає.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченій покарання, судом з достатньою повнотою враховано ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, дані про особу винної, яка хоча і є особою молодого віку, проте має незадовільний стан здоров`я хворіє, в порядку ст. 89 КК України не судима, має постійне місце проживання, заміжня, на її утриманні перебуває малолітня дитина, позицію потерпілих, які ствердили про відсутність щодо обвинуваченої претензій майнового та морального характеру, на призначенні суворої міри покарання не наполягали, позицію самої обвинуваченої, а також досудову доповідь органу пробації, у якій зазначено про неможливість її виправлення без позбавлення волі.
До обставини, яка пом`якшує покарання судом правильно віднесено - добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину щодо малолітньої, що не оспорюється учасниками кримінального провадження.
Обираючи вид та розміри обвинуваченій покарання, за кожною із інкримінованих їй статей в межах санкції кримінального закону, а остаточного до відбуття покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, відбування якого неможливе без ізоляції від суспільства, судом враховано сукупність наведених вище обставин, а також вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, і таке покарання, на думку апеляційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів та не є надто м`яким чи суворим, як зазначають у поданих апеляційних скаргах прокурор та сторона захисту.

Вказівка суду про неодноразове притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності зазначена лише в її характеризуючих даних, жодним чином не впливає на законність оскаржуваного вироку з урахуванням сукупності інших зазначених відповідно до вимог закону обставин, та не є в даному випадку неприпустимою за ознаками істотності.
Відтак, апеляційний суд залишає подані апеляційні скарги без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 , прокурора Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_10 та захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2019 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Головуючий

Судді: