Справа № 357/5572/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2021 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква, Київської області кримінальне провадження № 0000029, внесеному 11.05.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка, Білозерського району, Херсонської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, військовослужбовця військової служби за контрактом, у військовому званні «солдат», працюючого водієм слюсарем взводу технічного забезпечення 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону: ОСОБА_4 ,

захисник - адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Так встановлено, що відповідно до статей 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII;

- від 06.05.2014 № 454/2014, затвердженого Законом України 06.05.2014 № 1240-VII;

- від 21.07.2014 № 607/2014, затвердженого Законом України 22.07.2014 № 1595-VII;

- від 14.01.2015 № 15/2015, затвердженого Законом України 15.01.2015 № 113-VIII, з 18.03.2014 в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та території цілісності України, шанування її державних символів є оов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

10.04.2018 солдат ОСОБА_3 уклав контракт з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 строком на три роки та зарахований до списків військової частини, поставлений на всі види забезпечення. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.04.2018 № 85 солдат ОСОБА_3 призначений на посаду такелажника взводу технічного забезпечення 3 механізованого батальйону вказаної військової частини.

В подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.11.2018 № 298 солдата ОСОБА_3 призначено на посаду водія слюсаря взводу технічного забезпечення 3 механізованого батальйону вказаної військової частини.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_3 , як військовослужбовець Зборойних Сил України, повинен керуватися вимогами статей 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Однак, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду водія-слюсаря взводу технічного забезпечення 3 механізованого батальйону вказаної військової частини, діючи з прямим умислом та з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 22.04.2019 о 08.00 годині у порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, бажаючи тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, без поважних причин та дозволів командирів, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 та до 13 години 45 хвилин 13.04.2021 включно проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

08.06.2021 під час підготовчого судового розгляду відповідно до вимог ст. 471 КПК України, між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 36 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 4 ст. 407 КК України у зазначеному діянні.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 407 КК України, розкаювався та визнав всі фактичні обставини, які викладені у формулюванні обвинувачення та від надання показань відмовився. Наполягав на затвердженні укладеної угоди від 08.06.2021.

Прокурор в судовому засіданні, вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Так, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, обставин, що пом`якшують покарання, а саме суд визнає щире каяття ОСОБА_3 , наявність у останнього ряду тяжких захворювань, а саме ІХС. Дифузний кардіосклероз. Недостатність трикуспідального клапану з регургітацією І ст.., мітрадального клапану з мінімальною регургітацією, СНо. Хронічний вірусний гепатит «С» (anti HCV позитивний, РНК YCV негативний) без порушення функції печінки. Хронічний гастрит у фазі ремісії. Лівобічний дрібно вузловий зоб без порушення функції щитовидної залози. Сечосольовий діатез. Складний короткозорий астигматизм, правого ока в 0,5D при короткозорості в меридіані найбільшої аметропії 1,0D та лівого ока 0,5D при короткозорості в меридіані найбільшого аметропії 1,5D і гостроті зору 1,0 з корекцією на кожне око. Викривлення носової перетинки з порушенням носового дихання. Зазначені захворювання, пов`язані з проходженням військової служби, але ОСОБА_3 придатний до військової служби за контрактом в ЗС України. Крім цього судом враховано відсутність обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому. Суд враховує дані про особу обвинуваченого, а саме обвинувачений ОСОБА_3 є військовослужбовцем військової служби за контрактом та перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , не має місця реєстрації, але має місце проживання, де останній характеризується позитивно, а також встановлено, що останній у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий, розлучений та немаючий на утриманні членів сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, тобто не має допустимі міцні соціальні зв`язки, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68, 69 КК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зважає на таке. Відповідно до ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, згідно зі ст. 12 КК України, який є тяжким злочином. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Таким чином суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Судом установлено, що ОСОБА_3 утримується на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 (по АДРЕСА_1 ) юридична адреса: АДРЕСА_3 .

Застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягає продовженню до набрання вироком законної сили.

Отже, строк відбування покарання ОСОБА_3 необхідно рахувати з моменту затримання, а саме з 13.45 год. 13.04.2021.

Вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_3 термін попереднього ув`язнення період з 13.04.2021 по час набуття законної сили вироку, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати в справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, статтями 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду від 08.06.2021 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 08.06.2021 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.

Призначене покарання відбувати на ГАУПТВАХТІ ІНФОРМАЦІЯ_3 юридична адреса: АДРЕСА_3 .

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 13.04.2021, зарахувавши в строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 13.04.2021 по час набуття вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 юридична адреса: м. Київ, просп. Перемоги, 55/2, продовжити до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Крім того обвинуваченому роз`яснюються вимоги ст. 376 ч. 3 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1