КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Кагарлицька ВК № 115» матеріали справи за поданням начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія № 115», погодженого із спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації, про заміну засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 23 жовтня 2020 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_7
представнику ДУ «Кагарлицька ВК № 115» ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 23 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія № 115», погодженого із спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 .

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та ухвалити нову про задоволення подання начальника установи Кагарлицька виправна колонія № 115, погоджене із спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 .
В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що з оскаржуваною ухвалою неможливо погодитись з огляду на те, що клопотання розглядалося судом поза межами робочого часу, що суд не вважав за потрібне дотримуватися вимог КПК України щодо порядку судового розгляду. Зокрема, як зазначає захисник, суд, оголосивши про надходження подання, не з`ясував думку щодо нього в учасників процесу, а одразу розпочав допит представника колонії та засудженого. Потім судом швидко оголошено матеріали справи та перейдено до судових дебатів, не надавши можливості ні захиснику, ні представнику трудового колективу заявити відповідні клопотання. Наданим на обґрунтування подання документальним матеріалам та доводам сторони захисту суд не надав належної оцінки.
Також апелянт посилається на те, що станом на 23 жовтня 2020 року засуджений ОСОБА_5 відбув вже понад 1/3 частину строку призначеного йому вироком суду покарання за злочин, скоєний з необережності. Апелянт наголошує на тому, що судом було встановлено, що на час вчинення злочину ОСОБА_5 перебував у тверезому стані, вину свою у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся, надав суду правдиві покази, на час скоєння злочину був працевлаштований, характеризувався виключно позитивно. Все це в сукупності й стало підставою для винесення йому вироку в межах санкції статті у виді покарання, наближеного до мінімальної його межі. На даний час ОСОБА_5 добровільно відшкодував заподіяну шкоду потерпілим. Суду надано належні та допустимі докази того, що у разі звільнення ОСОБА_5 він має намір та буде працевлаштований на посаді кур`єра ТОВ «СВІТ-КОНСАЛТ» та проживатиме за місцем своєї реєстрації.
Крім того, захисник акцентує увагу на тому, що під час розгляду зазначеного подання було встановлено, що за час відбування покарання в Державній установі Кагарлицька виправна колонія (№115) засуджений ОСОБА_5 має сім заохочень за сумлінну поведінку і добросовісне ставлення до праці, що у засудженого відсутні будь-які стягнення дисциплінарного характеру, навіть такі попереджувальні, як бесіда. Із змісту наданої характеристики вбачається, що засуджений працевлаштований, до роботи відноситься добре, поставлені виробничі завдання виконує. Згідно з висновком адміністрації колонії, ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
В доповненнях до апеляційної скарги захисник зазначає про те, що судом взагалі не досліджувалися матеріали та не встановлювалися обставини щодо її підзахисного, так як викладене в оскаржуваній ухвалі не має до нього ніякого відношення.
Зокрема, як стверджує апелянт, у вступній частині ухвали зазначено, що ОСОБА_5 уродженець та житель до засудження АДРЕСА_1 . Однак її підзахисний народився, проживав до засудження та був зареєстрований по місцю проживання в с. Щербатівка Малинського району Житомирської області, що підтверджується записами в його паспорті, копія якого додається.
Апелянт також акцентує увагу на тому, що у судовому засіданні представник ВК №115 повідомив, що на час розгляду подання ОСОБА_5 має 7 заохочень. Однак судом це не взято до уваги.
Відмовляючи у задоволенні подання, суд обґрунтовує це тим, що «злочин вчинено у стані алкогольного сп`яніння, наслідків, що настали у вигляді смерті двох осіб та заподіяння ще одній особі тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а іншій-тяжких тілесних ушкоджень, невідбутий строк покарання становить 5 років 323 дня». Однак такої інформації не було та й не могло бути надано суду, так як вона є неправдивою, не відповідає дійсності та суперечить вироку суду та іншим документам. На час скоєння ДТП ОСОБА_5 був тверезий, що знайшло своє підтвердження у вироку Малинського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2018 року. Згідно цього ж вироку, - потерпілих по справі було двоє, а не четверо, як зазначено в оскаржуваній ухвалі. Що ж до невідбутого строку покарання, то зазначене суперечить викладеному вище у цій же ухвалі, а саме тому, що строк покарання - 6 років, 1/3 частина покарання відбута 21 вересня 2020 року. Тому на час розгляду подання невідбута частина покарання становила 3 роки, а не 5 років, як зазначено в оскаржуваній ухвалі.
Окрім того, на думку захисту, про упередженість та необ`єктивність суду при розгляді подання відносно ОСОБА_5 свідчить той факт, що відповідно до інформації, отриманої з загальнодоступних державних реєстрів, 23 жовтня 2020 року цим же складом суду розглядалося ще одне подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» відносно ОСОБА_9 , яке суд задовольнив (справа № 368/1053/20). Проте, як зазначає захисник, при тотожності всіх інших характеризуючих даних, виявилося, що у тієї особи -2 заохочення (у той час як у ОСОБА_5 -7), збитки частково погашені (у ОСОБА_5 - погашені повністю), відбуто 1 рік 3 міс.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та засудженого, представника виправної установи, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали та додатково надану захисником довідку, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до матеріалів справи 2 жовтня 2020 року до місцевого суду надійшло подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія № 115», погодженого із спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації, про заміну засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини основного покарання більш м`яким покаранням. без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами (ас. 1).

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 23 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія № 115», погодженого із спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації, про заміну засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Суд мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_5 вчинив злочин, пов`язаний з порушенням правил безпеки дорожнього руху, в стані алкогольного сп`яніння, враховуючи тяжкість злочину та наслідки, що настали, у вигляді смерті двох осіб та заподіяння ще одній особі тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а іншій тяжких тілесних ушкоджень, те, що невідбутий строк покарання становить 5 років 323 дня, а тому заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням буде суперечити принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин.

На переконання колегії суддів суд першої інстанції в межах своїх дискреційних повноважень дійшов правильного висновку про відсутність на даний час законних підстав для заміни невідбутої частини покарання ОСОБА_5 більш м`яким. Разом з тим колегія доходить висновку, що оскаржувана ухвала підлягає зміні у порядку ст. 404 КПК України, з таких підстав.

Відповідно до матеріалів судового провадження вироком Малинського районного суду Житомирської області від 26 лютого 2018 року ОСОБА_5 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Початок строку відбування покарання обчислюється з моменту приведення вироку до виконання (ас. 2-4).

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 8 серпня 2018 року апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_10 залишені без задоволення, а вирок суду залишено без змін (ас. 5-6).

Вирок суду набрав законної сили 8 серпня 2018 року та 29 серпня 2018 року направлений на виконання (ас. 7).

Засуджений ОСОБА_5 з 21 вересня 2018 року відбуває покарання у виді позбавлення волі (ас. 1).

Згідно з характеристикою, затвердженою начальником Кагарлицької виправної колонії 24 вересня 2020 року, та довідкою про заохочення та дисциплінарні стягнення від 24 вересня 2020 року засуджений за період перебування в колонії зарекомендував себе з позитивної сторони, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, за що отримав шість заохочень, порушень не допускає, дисциплінарних стягнень не має. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою, дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. В розшуку не перебував. Вину у скоєному злочині згідно вироку суду засуджений визнав повністю.
Згідно з висновком характеристики, засуджений зарекомендував себе з позитивної сторони, став на шлях виправлення, тому заслуговує на застосування більш м`якого покарання згідно ст. 82 КК України (а. с. 8-10).

Окрім того, матеріали справи містять копії листів, протоколу № 1/2020 зборів трудового колективу ТОВ «Світ-Консалт», відповідно до яких ТОВ клопоче про заміну ОСОБА_5 невідбутої частини покарання на більш м`яке, а саме на виправні роботи з подальшим обов`язковим працевлаштуванням ОСОБА_5 на посаду кур`єра згідно зі штатним розписом (ас.13-16).

На час звернення до суду з поданням про заміну засудженому основного покарання на більш м`яке, ОСОБА_5 відбув 1/3 частини призначеного вироком суду основного покарання у виді 6 років позбавлення волі (21 вересня 2018 року - 2 жовтня 2020 року - 2 роки та 11 днів) (ас. 8).

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що ні у поданні, ні під час його розгляду у суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду представник виправної колонії, захисник та засуджений не вказали, на яке ж більше м`яке покарання, з їх точки зору, заслуговує ОСОБА_5 , з урахуванням того, що, навіть, станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції строк невідбутого засудженим основного покарання складає 3 роки 147 днів.

Згідно з положеннями ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена більш м`яким. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття не менше третини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до ч.1 ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що заміна невідбутої частини покарання іншим більш м`яким може бути застосована, якщо зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання, тобто, у тих випадках, коли засуджені твердо стали на шлях виправлення, але до кінця не виправились, що такі засуджені повинні відчувати на собі у подальшому виправний вплив, який можливий у процесі відбування іншого, більш м`якого виду покарання. При цьому слід ретельно повно та всебічно вивчити дані про особу засудженого, з`ясовувати його ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної колонії, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці тощо.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що вироком Малинського районного суду Житомирської області від 12 січня 2016 року ОСОБА_5 вже засуджувався за ч. 1 ст. 286 КК України до 1 року виправних робіт з відрахуванням 10% заробітної плати, та ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 7 листопада 2016 року звільнений умовно-достроково з невідбутим строком 3 місяці 18 днів. Проте, через нетривалий проміжок часу, а саме, 10 липня 2017 року, внаслідок порушення Правил дорожнього руху вчинив повторно аналогічний злочин, але з більш тяжкими наслідками - загибеллю двох осіб.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не лише виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів, а й безпосередньо кару засудженого, а тому враховуючи наслідки, які настали від вчиненого ОСОБА_5 злочину, а саме загибель двох людей, колегія суддів вважає явно передчасним вирішення питання про заміну невідбутої засудженим частини покарання більш м`яким покаранням.

При цьому, всупереч доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що позитивна характеристика засудженого та дотримання ним порядку і умов відбування покарання, а також його добросовісна поведінка під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, і сам факт правослухняної поведінки засудженого під час відбування покарання не є безумовною підставою заміни покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке покарання.

Враховуючи дані про особу засудженого, характер вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення та наслідки, які настали, а також строк відбутого ним покарання та строк основного покарання, яке залишилося ним до відбуття, колегія суддів доходить висновку, що заміна призначеного покарання більш м`яким покаранням, є неспівмірним та призведе до порушення принципу невідворотності покарання, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що подання розглядалося судом поза межами робочого часу, а також з порушенням вимог КПК України, які регламентують порядок розгляду подань, є безпідставними.
Так, згідно з журналом та аудіозаписом судового засідання розгляд подання розпочався у робочий час - о 15.41 год. При цьому судом встановлені особи учасників, роз`яснено право відводу, оголошено подання, з`ясована думка учасників щодо подання та вислухані їх пояснення, представника виправної колонії на підтримку подання, з уточненням, що засуджений має 7 заохочень, відповідав на запитання прокурора з приводу працевлаштування засудженого, наявності порушень з боку засудженого під час відбуття покарання; засудженого, який підтримав подання, дав пояснення, відповідав на запитання прокурора, у тому числі з приводу того, що потерпіла не подавала цивільний позов, а у цивільному порядку подавалось, але з потерпілою вирішено питання відшкодування шкоди, що раніше він судимий за вчинення ДТП, але судимість погашена, що невідбутий строк покарання станом на час розгляду становить 3 роки 333 дні, досліджені письмові докази, встановлена особа представника трудового колективу - директора ТОВ «Світ-Консалт» та останнім надані пояснення на підтримку подання та за клопотанням трудового клопотання, яких троє у ТОВ, до цього часу вони не потребували нової посади, а тепер у зв`язку з тим, що з`явились нові клієнти, вони потребують посаду кур`єра, і ця посада не потребує керування транспортним засобом; надані пояснення захисником, а також заявлено клопотання; проведені дебати, під час яких всі учасники судового розгляду висловили своє відношення до подання начальника виправної колонії з урахуванням досліджених під час розгляду обставин.
Таким чином, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції під час розгляду подання дотримані вимоги кримінального процесуального закону, у тому числі ст. 322, 539 КПК України.

Посилання захисника, як на одну з підстав скасування оскаржуваної ухвали, на те, що вказаним складом суду в іншій справі по такій же категорії злочину, проте, з гіршими показниками відносно засудженого, прийнято рішення про задоволення подання, не ґрунтуються на вимогах закону, а, відтак, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, і не впливають на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, так як зазначені обставини не є відповідно до вимог ст. 82 КК України підставами для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги захисника в тій частині, що судом в оскаржуваній ухвалі зазначені обставини, які не відповідають дійсності, а саме, що «злочин вчинено у стані алкогольного сп`яніння, наслідків, що настали у вигляді смерті двох осіб та заподіяння ще одній особі тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а іншій-тяжких тілесних ушкоджень, невідбутий строк покарання становить 5 років 323 дня». Під час перевірки доводів апеляційної скарги встановлено, що вказані в ухвалі відомості, про які зазначено захисником в апеляційній скарзі, щодо обставин вчиненого засудженим злочину та його наслідків, не підтверджуються наявними у справі доказами, а, відтак, в цій частині ухвала суду в порядку, передбаченому ст. 404 КПК України, підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини ухвали посилань на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а також про заподіяння 2 особам тілесних ушкоджень відповідно середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень.
Що стосується доводів захисника про неправильне зазначення невідбутої частини строку покарання - 5 років 323 дні, то, на думку колегії суддів, з урахуванням обставин, встановлених під час розгляду подання, це є опискою, яка, за наявності інших підстав, не впливає на суть прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, з огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення подання начальника Кагарлицької виправної колонії N 115, погодженого з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації, про заміну ОСОБА_5 основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 - без задоволення.

В порядку ст. 404 КПК України ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 23 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_5 змінити: виключити з мотивувальної частини ухвали посилання на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, а також про заподіяння 2 особам тілесних ушкоджень відповідно середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3