Справа № 128/3021/20
Провадження №11-кп/801/555/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6
та захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання на обмеження волі,

в с т а н о в и в :

До Вінницького районного суду Вінницької області засудженим ОСОБА_7 було подано клопотання про заміну йому невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на покарання у вигляді обмеження волі, яке мотивоване тим, що він за час відбування покарання характеризується позитивно, офіційно працює в установі, до роботи відноситься відповідально, має три подяки.

Розглянувши клопотання, суд відмовив у його задоволенні за недоведеності виправлення засудженого.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що чинним законодавством не передбачена така умова застосування до засудженого ст. 82 КК України як відсутність судимостей, наявна у матеріалах справи характеристика на засудженого ОСОБА_9 є суб`єктивною та її слід сприймати критично, як і рішення комісії СВК №81 про відмову у заміні покарання засудженому більш м`яким через зацікавленість адміністрації колонії у зменшенні кількості звільнених засуджених. Вважає, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, за весь період відбування покарання у Стрижавській ВК №81 режиму не порушував, жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності, має чотири заохочення, за час відбування покарання здобув спеціальність слюсара.

Заслухавши доповідь судді, захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, вважаючи судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 357 КПК України під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Відповідно до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та, зокрема, у разі фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення, що означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 82 КК України і призначення йому більш м`якого покарання є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.
З матеріалів судового провадження та особової справи, ретельно досліджених судом першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком від 19.06.2019 Вінницького міського суду Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, в строк відбування покарання йому зараховано частково відбуте покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 14.09.2018, зараховано йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення на підставі ст. 72 ч. 5 КК України з 28.08.2017 по 17.12.2018 та з 18.02.2019 по набрання вироку законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27.02.2020 вирок змінений в частині застосування ч. 5 ст. 72 КК України, на підставі ст. 72 ч. 5 КК України в строк відбування покарання ухвалено зараховувати строк попереднього ув`язнення з 22.07.2016 по 18.12.2016, з 28.08.2017 по 17.12.2018, з 18.02.2019 по 19.07.2019, з 20.01.2020 по 27.02.2020 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_7 у місцях позбавлення волі знаходиться з 27.06.2017.

Згідно характеристики на засудженого, за весь період відбування покарання ОСОБА_7 два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності - у виді догани та 10 діб карцеру та має чотири заохочення у виді подяк за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

На виробництві Стрижавської ВК №81 ОСОБА_7 не працевлаштований, залучається до робіт по благоустрою установи та виконує їх лише під контролем адміністрації, корисної ініціативи у роботі не проявляє. Передбачені законом вимоги персоналу установи якісно виконує тільки під наглядом. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, новими навичками не володіє та не бажає оволодівати. Роботи з благоустрою установи виконує, проте робить це нещиро та не завжди якісно. Залучений до участі у програмі диференційнованого виховного впливу «Підготовака до звільнення», проте активної участі у реалізації програми не приймає.

Згідно змісту вироків суду від 09.12.2016, 14.09.2018 засуджений має обов`язок щодо відшкодування шкоди за чисельними позовами на суму 179679, 49 грн, однак збиток не відшкодовано, мір до цього засуджений не приймає.

З позиції установи відбування покарань, викладеної в характеристиці на засудженого ОСОБА_7 , вбачається, що адміністрація установи вважає, що на застосування ст. 82 КК України засуджений не заслуговує.
Лише те, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання має чотири заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці не може свідчити, що він став на шлях виправлення.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений не повною мірою довів своє виправлення та його поведінка не є достатньо сумлінною, а отже його повне виправлення на теперішній час ще не доведено.
Посилання захисника на суб`єктивність характеристики на засудженого ОСОБА_7 через те, що адміністрація колонії зацікавлена у зменшенні кількості звільнених засуджених, суд сприймає критично, оскільки вважати її необ`єктивною підстав немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання на обмеження волі, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4