Справа № 308/5777/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11

представника потерпілого ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Ужгород об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000655 від 27.02.2018 та за №0000046 від 05.05.2018 про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Абрикосівка, Херсонської області, тимчасово непрацюючого, учасника бойових дій (антитерористична операція на Сході країни), має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст. 14 та ст. 113, ч.2 ст. 28 та ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 258, ч. 2 ст.28 та ч.2 ст. 194 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, учасника бойових дій (антитерористична операція на Сході країни), військовий пенсіонер, інвалід 3 групи, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше не судимого, уродженця м. Кіровоград, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст. 14 та ст. 113, ч.2 ст. 28 та ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 258, ч. 2 ст.28 та ч.2 ст. 194 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, українця, одруженого, не працюючого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 (з його слів),
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 14 та ст. 113, ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 та ч. 2 ст. 194, ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України
встановила:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000655 від 27.02.2018 р. про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вчиненні ними кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 14 та ст.113, ч.2 ст.28 та ч. 1 ст. 263, ч.2 ст. 258, ч.2 ст. 28 та ч. 2 ст.194 КК України.
26 квітня 2021 року у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 заявив клопотання про відвід головуючому судді ОСОБА_1 , обґрунтовуючи тим, що за клопотанням прокурора колегією суддів ( ОСОБА_13 , ОСОБА_1 , ОСОБА_14 ), щодо нього обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та винесена ухвала якою задоволено клопотання прокурора. Тобто, на думку ОСОБА_10 , головуюча суддя ОСОБА_1 , висловила свою позицію у вищезазначеній ухвалі, оскільки рішення приймалося за її участі, тому суддя не може приймати участь в об`єднаному кримінальному провадженні, так як не буде об`єктивною в прийнятті інших рішень в даному кримінальному провадженні та раніше ознайомлювалась з матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, в обвинуваченого викликає сумнів в неупередженості судді у вказаному кримінальному провадженні, що унеможливлює на його думку подальший розгляд справи під її головуванням.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 клопотання свого підзахисного підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.
Прокурор ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки вважає даний відвід необґрунтованим та недоцільним та просив продовжити розгляд справи.
Представник потерпілого ОСОБА_12 не заперечував проти задоволення даного клопотання, проте зазначив, що у сторони потерпілого немає сумнівів щодо неупередженості головуючого.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 проти задоволення клопотання не заперечували.
Обвинувачений ОСОБА_8 проти задоволення клопотання не заперечував,
Захисник ОСОБА_9 проти задоволення клопотання не заперечувала та зазначила, що у разі виникнення сумніву у сторін щодо неупередженості головуючого судді відвід підлягає задоволенню.
Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, що стосуються заяви про відвід судді ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Згідно ч.2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтею 75 КПК України, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадження.
Згідно з ч.ч.3,4 ст.80 КПК України, заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.
Згідно ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивований.
Згідно ч. 7 ст. 56 "Закону України Про судоустрій і статус суддів" суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії , Мироненко і Мартиненко проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи.
Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.
У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України ). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі
У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.
Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.
З огляду на викладене, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.
З вищенаведеного вбачається, для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Крім того, згідно рішення ради суддів України № 46 від 07.09.2017 року «Про роз`яснення деяких питань конфлікту інтересів в діяльності суддів» наявність судового рішення, яке ухвалено судом (суддею, слідчим суддею) в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих процесуальних чи інших питань у тій самій справі, не породжує у діяльності судді (суддів) конфлікту інтересів у розумінні Закону України «Про запобігання корупції».

Заявлений відвід зводиться до незгоди обвинуваченого ОСОБА_10 з ухваленим рішенням по іншій кримінальній справі, та припущень обвинуваченого щодо упередженості судді.
Дослідивши заяву про відвід, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заявленого ОСОБА_10 відводу, оскільки останнім не наведено жодних підстав, визначених ст.ст. 75, 76 КПК України для відводу судді та не надано доказів упередженості або особистої заінтересованості судді. Незгода з процесуальними діями та рішеннями судді не є підставою для відводу.
В зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що підстави для відводу головуючого судді ОСОБА_1 відсутні, тому у задоволенні вказаної заяви необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 80-81 КПК України, суд, -

постановила:
У задоволенні заявленого клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про відвід головуючого судді ОСОБА_1 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено та проголошено 27 квітня 2021 року о 16.00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3