Справа №: 398/2514/20
провадження №: 1-кп/398/161/21
ВИРОК
Іменем України
"06" серпня 2021 р.Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000773 від 13 квітня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрія, Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 24.10.2003 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- 16.01.2004 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, звільненого 15.06.2006 року з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання;

- 23.11.2006 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, звільненого 11.09.2010 року з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання;

- 24.10.2011 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, звільненого 04.06.2014 року з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання;

- 23.11.2017 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 121, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці, звільненого 26.12.2017 року з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин:

12 квітня 2020 року близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 перебували поряд з магазином «Перехрестя», розташованим за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Перспективна, буд. 15а. Перебуваючи у вказаному місці ОСОБА_8 помітив у ОСОБА_7 в руках мобільний телефон, після чого у нього виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою. Реалізуючи вказаний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів ОСОБА_8 попросив у ОСОБА_7 мобільний телефон для здійснення дзвінка, на що останній повідомив, що телефон розряджений. ОСОБА_8 сказав, що піде до магазину та поставить на зарядку вказаний телефон та наполіг на своєму. ОСОБА_7 , будучи введеним в оману щодо дійсних намірів ОСОБА_8 , погодився та передав йому в руки свій мобільний телефон марки «Nomi I242 Xtreme», чорно-зеленого кольору. Отримавши вказаний мобільний телефон та не маючи наміру його повернути потерпілому ОСОБА_7 , ОСОБА_1 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 666,67 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає та пояснив, що минулого року, точної дати він не пам`ятає, він працював на центральному ринку разом з потерпілим ОСОБА_7 . Після отримання коштів за роботу вони разом розпивали спиртні напої біля басейну. Випили 1-1,5 л самогону. Власного телефону він не мав. ОСОБА_7 попросив поставити його мобільний телефон на зарядку. Він узяв телефон ОСОБА_7 та пішов до магазинну «Перехрестя». З лавочки, на якій вони сиділи, магазину видно не було. Продавець не дозволила йому зарядити телефон в магазині, а тому він звернувся з проханням зарядити телефон до таксиста, який запропонував купити в нього телефон за 100 грн. на що він погодився. Взяв у таксиста гроші, а йому віддав телефон і пішов додому. Точно не пам`ятає чи він запропонував таксисту купити телефон, чи таксист запропонував купити в нього телефон. Витратив кошти на власні потреби. До ОСОБА_7 після продажу телефону не повертався. Перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому не зовсім розумів, що робить. Наполягає, що він не просив у ОСОБА_7 телефон, а той сам попросив поставити телефон на підзарядку. Наступного разу як зустрів ОСОБА_7 , то повідомив, що продав телефон. Пізніше до нього прийшли працівники поліції. Матеріальну шкоду потерпілому не відшкодував. Розуміє, що своїми діями вчинив злочин.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується дослідженими і перевіреними судом доказами, що містяться в наступних джерелах:

Показаннях допитаного судом потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що 12 квітня 2020 року зустрів ОСОБА_8 біля центрального ринку, де вони випили трохи горілки, а потім пішли до магазину «Перехрестя». Він мав при собі мобільний телефон «Nomi» чорно-зеленого кольору у справному стані. ОСОБА_8 попросив телефон, щоб зателефонувати, на що він повідомив, що телефон розрядився. Тоді ОСОБА_8 запропонував поставити телефон на зарядку в магазині «Перехрестя». Він дав ОСОБА_8 телефон і той пішов у магазин. З лавочки, на якій вони сиділи, магазину видно не було. Він чекав ОСОБА_8 близько 30 хвилин, а потім пішов додому. Наступного дня він пішов на ринок, де неодноразово раніше зустрічав ОСОБА_8 , але там його не було, тому він звернувся до поліції. Коли зустрів ОСОБА_8 , то запитав, де його телефон, а той повідомив, що продав телефон таксисту. Не пам`ятає скільки коштував його телефон. Матеріальні збитки йому не відшкодовані.

Фактичними даними, що містяться у наступних джерелах доказів:

- протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу події від 13 квітня 2020 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 просив притягнути до відповідальності особу на ім`я ОСОБА_10 , який шляхом зловживання довірою заволодів його мобільним телефоном, з додатками до протоколу фотознімками коробки від телефону та квитанції про придбання телефону;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 липня 2020 року, відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_7 впізнав на фотознімку №2 особу, яка заволоділа його мобільним телефоном 12 квітня 2020 року. Відповідно до довідки до протоколу на фотознімку №2 зображений ОСОБА_8 ;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 24 липня 2020 року та відеозаписі зазначеного слідчого експерименту, переглянутому в судовому засіданні, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 пояснив та показав, що 12 квітня 2020 року йшов з ОСОБА_10 по вулиці від центрального ринку в напрямку магазину «Перехрестя». ОСОБА_10 попросив телефон, щоб зателефонувати. Він сказав, що телефон розряджений, а ОСОБА_10 запропонував зарядити телефон у магазині. Вони сиділи близько 10-15 хвилин на лавці, потім пішов до магазину забрати телефон, але коли зайшов до магазину, то телефону там не було. Повернувшись до лавки, щоб з`ясувати де телефон, він побачив, що ОСОБА_10 на лавці не було. Наступного дня написав заяву до поліції. В нього був мобільний телефон марки «Nomi» чорно-зеленого кольору;

- висновку експерта №287 від 14 квітня 2020 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Nomi I242 X-treme Black-Green», у технічно-справному стані, викраденого без зарядного пристрою та іншої гарнітури, придбаного новим у 2019 році, станом цін на 12 квітня 2020 року, може складати 666,67 грн.;

- довідці ломбарду «Гроші тут» від 29 липня 2020 року про те, що 12 квітня 2020 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звертався до відділення ломбарду з приводу закладу мобільного телефону марки «Nomi I242 X-treme Black-Green»;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 липня 2020 року, відповідно до якого, свідок ОСОБА_11 впізнав на фотознімку №2 особу, в якої 12 квітня 2020 року придбав мобільний телефон марки «Nomi», який потім здав до ломбарду. Відповідно до довідки до протоколу на фотознімку №2 зображений ОСОБА_8 ;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 27 липня 2020 року та відеозаписі зазначеного слідчого експерименту, переглянутому в судовому засіданні, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_8 пояснив та показав, що 12 квітня 2020 року близько 10 год. 30 хв. розпивав спиртні напої з ОСОБА_12 , біля магазину «Перехрестя», розташованого в м. Олександрія по вул. Братській. На його прохання ОСОБА_13 дав йому телефон. Він звернувся до продавця з проханням зарядити телефон, але та відмовила. Тоді він вийшов з магазину та продав телефон за 150 грн. таксисту. Коли повернувся, то ОСОБА_12 не було. Грошима розпорядився на власний розсуд.

Крім того, судом досліджено витяги з ЄРДР, запит слідчого до ломбарду, постанову про призначення наркологічної експертизи відносно обвинуваченого, повідомлення про підозру, а також докази наявності та розмір процесуальних витрат, які серед іншого, підтверджують достовірність, можливість використання та допустимість інших досліджених судом доказів.

Зазначені вище докази, досліджені в судовому засіданні, суд визнає належними, допустимими, достовірними, так як вони отримані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані які б свідчили, що ці докази здобуті з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06 листопада 2009 року №10 роз`яснено, що відповідно до статті 190 КК шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у обов`язковості передачі їй майна. Обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна.

В ході судового розгляду встановлено, що саме обвинувачений ОСОБА_8 попросив у потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон для здійснення дзвінка. Коли потерпілий повідомив, що телефон розряджений, обвинувачений запропонував поставити мобільний телефон на зарядку у магазині, на що і погодився ОСОБА_7 . Зазначене свідчить, що саме ОСОБА_8 був ініціатором передачі йому мобільного телефону. Будучи впевненим, що обвинувачений поставить телефон на зарядку у магазині, щоб в подальшому здійснити дзвінок, потерпілий добровільно передав мобільний телефон ОСОБА_8 . Однак, не поставивши мобільний телефон на зарядку та не здійснивши жодного дзвінка, обвинувачений відразу після отримання телефону, не повернув його потерпілому, а продав іншій особі. Висловлюючи прохання надати мобільний телефон та переконуючи потерпілого передати йому мобільний телефон, тобто недобросовісно використовуючи довіру ОСОБА_7 , ОСОБА_8 заволодів телефоном, при цьому не маючи на меті повертати телефон потерпілому.

Ці обставини підтверджуються, показанням потерпілого ОСОБА_7 та протоколом проведення слідчого експерименту з ним, а також протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 липня 2020 року зі свідком ОСОБА_11 , який придбав у обвинуваченого мобільний телефон потерпілого, та підтверджують той факт, що саме ОСОБА_8 був ініціатором передачі йому мобільного телефону, який він не мав на меті повертати ОСОБА_7 .

Отже, оцінюючи у сукупності всі досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що зібраними у кримінальному провадженні доказами підтверджується вина обвинуваченого у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року роз`яснено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого встановлено, що він не одружений, не має на своєму утриманні малолітніх, неповнолітніх чи інших утриманців, офіційно не працює та суспільно-корисною працею не займається. За місцем проживання скарг та заяв щодо нього не надходило. На диспансерному обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

Знаходиться на диспансерному обліку в КНП «Олександрійський наркологічний диспансер КОР» з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, з 2002 року. Згідно з актом медичного огляду від 27 липня 2020 року ОСОБА_8 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опія сирця, синдром залежності, повна ремісія, протинаркоманійного лікування не потребує.

Обвинувачений раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення умисних, корисливих злочинів. На час вчинення інкримінованого злочину мав не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно з ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Суд не погоджується із наявністю такої пом`якшуючої обставини як щире каяття, про що зазначено в обвинувальному акті, оскільки щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї вини в скоєнні злочину, який їй інкримінується, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася. В той же час, обвинувачений свою вину фактично не визнав, жодних дій щодо відшкодування шкоди потерпілому не вчинив, а тому суд не вбачає підстав для визнання щирого каяття обставиною, що пом`якшує покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно з ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України до ОСОБА_8 судом не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує: характер і тривалість злочинного посягання, наслідки, які завдані кримінальним правопорушенням потерпілому, невідшкодування обвинуваченим матеріальних збитків, завданих потерпілому.

Також суд враховує, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних та корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, але це не призвело до позитивних змін у його особистості та не створило в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, він не зробив належних висновків для себе, на шлях виправлення не став і, звільнившись з місць позбавлення волі, знову вчинив умисний корисний злочин, яким завдано матеріальних збитків потерпілому та які обвинуваченим не відшкодовані.

З урахуванням тяжкості скоєного обвинуваченим, відношення обвинуваченого до скоєного, даних про його особу, який не одружений, не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, не працює та суспільно-корисною працею не займається, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену судимість у встановленому законом порядку, вчинив новий умисний корисливий злочин, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та ігнорування ним принципу мирного володіння майном, враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений, як особа представляє суспільну небезпеку, та як наслідок виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі, оскільки саме таке покарання на переконання суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також відповідатиме цілям покарання.

Підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання з метою направлення для відбування покарання.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави суму процесуальних витрат у кримінальному провадженні №0000773 від 13 квітня 2020 року за проведення експертизи в розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) грн. 80 коп.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1