Справа № 283/1344/20
провадження №1-кс/283/417/2021
У Х В А Л А
16 червня 2021 року слідчий суддя Малинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з секретарем судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши скаргу заявника ОСОБА_3 на постанову слідчого ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 16 травня 2020 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000249 та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
09.06.2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ ВП №1 Коростенського РУП від 04 червня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000249 від 16.05.2020 року, у зв`язку з тим, що постанова не свідчить про всебічне, повне дослідження обставин кримінального провадження, а зводиться виключно до загальних формулювань. Оскаржувана постанова є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив задовольнити.

Перевіривши матеріали скарги, вважаю, що скарга підлягає задоволенню.
Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Статтею 7 КПК України передбачено, що однією з загальних засад кримінального провадження є законність, яка згідно положень ч. 2 ст. 9 КПК України полягає в обов`язку прокурора, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.

Неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Крім неналежного мотивування постанов, підставою їх скасування є і необґрунтованість прийнятого рішення слідчим, прокурором стосовно співвідношення процесуальних вимог щодо визнання особи потерпілою та фактичних обставин кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що слідчим не надано оцінки доводам заявника щодо заподіяння йому моральної шкоди, в постанові не вказано змісту обставин, що є підставами для прийняття постанови та мотивів її прийняття.
Постанова про відмову у визнанні потерпілим від 04.06.2021 року є формальною без обґрунтування та мотивування, що суперечить вимогам ст. 110 КПК України.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

З огляду на вищенаведене слідчий суддя дійшов висновку, що при відмові у визнанні потерпілим слідчим не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, отже, постанова слідчого СВ ВП №1 Коростенського РУП від 04.06.2021 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 303, 305, 307 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття кримінального провадження задовольнити.
Скасувати постанову слідчого СВ відділення поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 04 червня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000249.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя