Номер провадження: 11-кп/813/1308/21
Номер справи місцевого суду: 510/2283/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльського окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Ренійського районного суду Одеської області від 23 лютого 2021 року у кримінальному проваджені внесеному до ЄРДР за № 00000 від 10 жовтня 2020 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилась с. Новосільське Ренійського району Одеської області, з середньою освітою, заміжня, не працевлаштована, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судима,

обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення та фактичні обставини,
встановлені судом першої інстанції.

Вироком Ренійського районного суду Одеської області від 23 лютого 2021 року ОСОБА_8 визнана винуватою та їй призначено за ч.1 ст.310 КК України покарання у виді штрафу в розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить одну тисячу сімсот гривень.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів у розмірі 3 269 (три тисячі двісті шістдесят дев`ять) гривень 00 копійок.

Застосовано до речових доказів двадцяти рослин роду коноплі, які вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, спеціальну конфіскацію у дохід держави.

Оскарженим вироком встановлено, що 04 вересня 2020 року, при проведенні обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 03 вересня 2020 року, у домоволодінні АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 , працівниками Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, у городі між двома теплицями, було виявлено рослини роду коноплі у кількості двадцять одиниць з ознаками поливу та обробки.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції прокурор Ізмаїльського окружної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій не ставить під сумнів висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, винуватості ОСОБА_8 , правильності призначення їй покарання та кваліфікації її дій за ч.1 ст.310 КПК України, проте стверджує, що оскаржений вирок підлягає зміні в частині вирішення питання про долю речових доказів, з огляду на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що хоча санкцією частини статті і передбачена можливість застосування спеціальної конфіскації, проте 20 рослин конопель не відповідають критеріям майна, яке може підлягати спеціальній конфіскації, зокрема, таке майно не становить будь-якої цінності, тобто неможливо таким чином відшкодувати завдані державі збитки у вигляді авторитетних втрат.

Таким чином, прокурор вважає, що двадцять рослин роду коноплі, які вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 слід знищити.

Правові позиції учасників апеляційного розгляду

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити у повному обсязі.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Згідно ч.2 цієї статті, апеляційний суд праві вийти за межі апеляційної скарги, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Враховуючи факт того, що прокурором в апеляційній скарзі не оскаржується вирок суду першої інстанції в частині висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, винуватості ОСОБА_8 , правильності призначення їй покарання та кваліфікації її дій за ч.1 ст.310 КПК України, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Відповідно до положень ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є:

1)неповнота судового розгляду;

2)невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

3)істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;

4)неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За змістом апеляційної скарги прокурора вбачається, що останній вважає призначення спеціальної конфіскації застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, тобто, судом першої інстанції порушено вимоги п.2 ч.1 ст.413 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з такими доводами прокурора, з огляду на таке.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України стосовно виконання Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» від 18 квітня 2013 р. N 222-VII.

Цим Законом Кримінальний кодекс України було доповнено статтями 96-1 «Спеціальна конфіскація» та 96-2 «Випадки застосування спеціальної конфіскації», що було введено до розділу XIV «Інші заходи кримінально-правового характеру».

Приписами ст.96-1 КК України встановлено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Разом з цим, санкція ч.1 ст.310 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_8 , формально передбачає спеціальну конфіскацію, проте, вірним є посилання прокурора на ту обставину, що двадцять рослин роду коноплі не підпадають до категорії майна, що становить цінність для держави, відтак, застосування такої конфіскаціє не є виправданим та доцільним завданням закону України про кримінальну відповідальність та не відповідає засадам Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України стосовно виконання Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» від 18 квітня 2013 р. N 222-VII.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Таким чином, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, оскаржений вирок зміні в частині вирішення питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 421, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльського окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Ренійського районного суду Одеської області від 23 лютого 2021 року, яким ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України, у кримінальному проваджені внесеному до ЄРДР за № 00000 від 10 жовтня 2020 року змінити в частині вирішення питання про долю речових доказів.

Абзац 4 резолютивної частини оскарженого викласти в такій редакції:

«Речові докази, а саме двадцяти рослин роду коноплі, які вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області знищити.»

В іншій частини оскаржений вирок залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3