Справа № 134/1959/20
Провадження №11-кп/801/325/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2021 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого в режимі відеоконференції ОСОБА_7

адвоката в режимі відеоконференції ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 11.01.2021, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
засудженого 11.01.2019 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Початок строку 25.09.2018, кінець строку 01.08.2021, 2/3 строку 01.08.2020.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 11.01.2021 відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ухвала про заміну невідбутої частини покарання засудженому ОСОБА_7 на 1 рік 5 місяців 9 днів обмеження волі була постановлена 16 квітня 2020 року, тобто з дня винесення ухвали ще не минув один рік, тому у засудженого ОСОБА_7 не виникло права на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Крім того, місцевим судом було встановлено, що за час відбування покарання у виді обмеження волі засуджений ОСОБА_7 не має жодного заохочення, не працевлаштований, що не дозволяє зробити висновок про сумлінну поведінку засудженого і його ставлення до праці, які вказують на доведення виправлення засудженого. Відсутність стягнень свідчить про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки. Надання засудженим документів про готовність приватних підприємців працевлаштувати його після звільнення, наявність у нього двох малолітніх дітей, закінчення ним у 2015 році навчального закладу, не є безумовними підставами для застосування до нього вимог ст. 81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що він відбув 2/3 строку покарання, позитивно характеризується, наявні 3 заохочення, підтримує соціальні звязки із рідними по телефону.

Крім того, захисник наголошує на пріоритетності Кримінального кодексу України над Кримінально-виконавчим кодексом України, а тому в цьому випадку має застосовуватись норми ч. 5 ст. 82, ст. 81 КК України, а не ч. 8 ст. 154 КВК України.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, думку засудженого ОСОБА_7 та його адвоката, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

У відповідності до змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинні повно та всебічно вивчити дані про особу засудженого.

Із матеріалів судового провадження вбачається, що вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 11.01.2019 ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

Станом на 01.08.2021 ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання.

Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25 вересня 2018 року.

З 27 вересня 2018 року по 04 червня 2019 року перебував в СІЗО м. Києва, зарекомендував себе негативно, допустив 1 порушення, заходи заохочень не застосовувалися.

З 04 червня 2019 року по 14 червня 2019 року перебував в СІЗО м. Одеса, зарекомендував себе посередньо, заходи заохочень та стягнень не застосовувалися.

З 14 червня 2019 року по 10 червня 2020 року відбував покарання в ДУ «Одеська ВК (№ 14)», зарекомендував себе позитивно, був працевлаштований за строковим трудовим договором з 04 листопада 2019 року робітником їдальні, згодом слюсарем-сантехніком, виконував роботи з благоустрою установи, порушень режиму відбування покарання не допускав, 3 рази був заохочений.

З 10 червня 2020 року по 06 серпня 2020 року відбував покарання в ДУ «Ширяївський ВЦ (№ 111)», був працевлаштований по трудовому договору № 45 від 20.06.2020, зарекомендував себе посередньо: порушень режиму відбування покарання не допускав, заохочень не мав.

З 06 серпня 2020 року по 25 листопада 2020 року відбував покарання в ДУ «Олександрівський ВЦ (№ 104)», зарекомендував себе посередньо: допустив одне порушення, але до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

З 25 листопада 2020 року і по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)». По прибутті в установу до виробничого процесу не залучався.

ОСОБА_7 має лише 3 заохочення, всі за сумлінну поведінку та ставлення до праці, які не можуть бути безумовними підставами для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки до засудженого одного разу застосовувалось дисциплінарне стягнення, яке погашене, але підлягає врахуванню судом при вирішенні питання про виправлення особи у установах відбування покарань.

Обґрунтовуючи необхідність умовно-дострокового звільнення засудженого, адвокат послався на працевлаштування на виробництві в установах, але апеляційний суд звертає увагу на те, що засуджений ОСОБА_7 не доводив систематично свого виправлення.

Так, згідно з ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.04.2020 було замінено невідбуту частину покарання на більш м`яке, до цього часу засуджений 2 заохочувався та одного разу притягувався до дисциплінарної відповідальності. Після цього до ОСОБА_7 застосовано лише 1 заохочення та 1 разу допустив порушення, але до дисциплінарної відповідальності не притягувався, що не підтверджує твердження адвоката, що засуджений став на шлях виправлення.

Також, не може бути безумовною підставою для умовно-дострокового звільнення наявність у нього 2 малолітніх дітей та підтримання соціальних зв`язків із рідними, оскільки це не заважало ОСОБА_7 вчиняти кримінальні правопорушення в минулому.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 не ставав на шлях виправлення, який вже 9 разів засуджувався, двічі звільнявся умовно-достроково та ще двічі з іспитовим строком від відбування покарання у виді позбавлення волі, але вчиняв нові умисні, корисливі злочини, що встановлено обвинувальними вироками суду.

Крім того, посилання захисника на незаконне застосування судом ч. 8 ст. 154 КВК України через пріоритетність застосування норм Кримінального кодексу України не береться апеляційним судом до уваги, оскільки ч.8 ст. 154 КВК України та норми ст. 81, 82 КК України не містять суперечностей щодо їх застосування.

Так, ч. 5 ст. 82 КК України передбачено, що до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Нормами ст. 81 КК України визначенні умови застосування умовно-дострокового звільнення засуджених від відбування покарання.

Сам же порядок звільнення визначається нормами ст. 154 КВК України.

Саме ч. 8 ст. 154 КВК України передбачено, що особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

Таким чином, враховуючи, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.04.2020 ОСОБА_7 було замінено невідбуту частину покарання більш м`яким та направленого його у місця обмеження волі, представлення до умовно-дострокового звільнення засудженого можливо лише з 16.04.2021.

Таким чином апеляційний суд вважає, що Крижопільський районний суд Вінницької області, постановляючи ухвалу від 11.01.2021 щодо ОСОБА_7 , врахував належним всі обставини справи, у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Керуючись ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 11.01.2021, якою відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3