Справа № 152/329/21
В И Р О К
іменем України

15 червня 2021 року м. Шаргород

Справа №152/329/21

Провадження №1-кп/152/40/21

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Деребчин, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого: 06.09.2005 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років; 28.09.2015 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з випробуванням та іспитовим строком на один рік шість місяців та з покладенням обов`язків, встановлених п.п.2, 3, 4 ст.76 КК України; 13.06.2017 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк чотири місяці; звільненого 22.01.2018 року з установи відбування покарань по закінченні строку покарання,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, кримінальні провадження щодо яких внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007 10.02.2021 року та за №0000024 01.03.2021 року,

з участю:

сторін кримінального провадження

зі сторони обвинувачення:

прокурора Шаргородського

відділу Жмеринської

окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

учасника судового провадження:

потерпілого ОСОБА_5 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше вчинила злочини проти власності, маючи не зняту і не погашену у передбаченому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, повторно вчинив умисні злочини, пов`язані з таємним викраденням чужого майна, а саме: 09.02.2021 року приблизно о 12 годині прийшовши у будинок ОСОБА_6 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , перебуваючи у будинку та пересвідчившись, що ОСОБА_6 спить на ліжку спиною до нього, помітив належний останньому мобільний телефон марки «Redmi 9-А», який знаходився біля потерпілого і який вирішив викрасти. Пересвідчившись та усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Redmi 9-А», вартість якого, відповідно до висновку товарознавчої експертизи №870/21-21 від 23.02.2021 року, становить 1797,90 грн., після чого покинув будинок ОСОБА_6 , розпорядившись викраденим телефоном на власний розсуд.

При цьому, своїми протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв матеріального збитку потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 1797,90 грн.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто крадіжку (таємне викрадення чужого майна), повторно.

Крім того, продовжуючи протиправні дії, 23.02.2021 року приблизно о 15 годині обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку свого знайомого ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_3 , побачивши на підлозі у коридорі бензопилку торгової марки «GoodLuck» моделі GL4500М, вирішив її викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення крадіжки, обвинувачений ОСОБА_3 перейшов з приміщення кухні у коридор, та, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно викрав бензопилку торгової марки «GoodLuck» моделі GL4500М вартістю 1049,90 грн., відповідно до висновку товарознавчої експертизи №1326/21-21 від 03.03.2021 року, та покинув будинок ОСОБА_5 , розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

При цьому, своїми протиправними діями обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв матеріального збитку потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 1049,90 грн.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто крадіжку (таємне викрадення чужого майна), повторно.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати…

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 частково визнав свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, які передбачені ч.2 ст.185 КК України і викладені в обвинувальних актах від 26.02.2021 року та від 12.03.2021 року.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовий розгляд 15.06.2021 року не прибув, при цьому в судовому засіданні 26.04.2021 року надав показання щодо кримінального провадження та 26.04.2021 року подав до суду заяву про подальший розгляд кримінального провадження у його відсутності через неможливість прибувати в судові засідання, повідомляє, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, а щодо покарання ОСОБА_3 покладається на вирішення суду (а.с.133).
Виходячи з вимог ст.325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду…
Заслухавши думки учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , враховуючи подану потерпілим ОСОБА_6 заяву, суд вважає можливим за його відсутності продовжити з`ясування обставини кримінального провадження та проведення подальшого судового розгляду без участі потерпілого.

Так, будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що знайомий з потерпілим ОСОБА_6 тривалий час. При цьому, потерпілий ОСОБА_6 заборгував йому грошові кошти в сумі 200 грн. 09.02.2021 року приблизно о 12 годині він прийшов до ОСОБА_6 , щоб останній повернув борг. Коли він підійшов до житлового будинку ОСОБА_6 , який знаходиться у АДРЕСА_2 , то постукав у двері, але до нього ніхто не вийшов, тому він відкрив двері і, зайшовши у будинок, покликав потерпілого. Так як йому ніхто тне відповів, то розшукуючи потерпілого, він зайшов у кімнату будинку і побачив ОСОБА_6 , котрий спав на ліжку, обличчям до стіни, а спиною до нього. Побачивши, що ОСОБА_6 спить, він спробував розбудити останнього, але потерпілий не прокинувся. При цьому, біля ОСОБА_6 він побачив мобільний телефон останнього, тому вирішив викрасти телефон, щоб продати і таким чином поліпшити своє матеріальне становище та повернути грошові кошти, які йому заборгував потерпілий. Викравши телефон, він вийшов з будинку ОСОБА_6 і пішов додому. Через деякий час він повернув потерпілому телефон, коли до нього звернулися поліцейські і з`ясовували, хто вчинив крадіжку мобільного телефона у ОСОБА_6 .

Також, обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що 23.02.2021 року приблизно о 15 годині прийшов до свого знайомого ОСОБА_5 , який проживає у АДРЕСА_3 , де вони вживали спиртні напої. У коридорі будинку ОСОБА_5 він помітив бензопилку і запитав, чи позичить йому цю пилку потерпілий, на що останній не заперечив, але повідомив, що пилка зламалася. Після розпивання спиртного ОСОБА_5 пішов у іншу кімнату спати, а він зайшов у коридор, взяв пилку, і пішов до кафе «Берізка», де на площі продавав її чоловікам, які там знаходилися, але ніхто не захотів купити. Як саме він продавав бензопилку, недобре пам`ятає, так як перебував у стані сп`яніння. Після цього він вирішив іти з бензопилкою у с. Зведенівка, але його зупинив поліцейський ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_8 і запитав, звідки у нього бензопилка, на що він повідомив, що взяв її ремонтувати у ОСОБА_5 . Він віддав пилку поліцейському. Винуватим себе у вчиненні крадіжки бензопилки не визнає, оскільки пам`ятає, що ОСОБА_5 йому пилку дав, тому він її не викрадав, а взяв із дозволу потерпілого, який і раніше неодноразово давав йому користуватися цією пилкою при потребі.

ОСОБА_3 просить його суворо не карати, так як щиро кається у вчиненні крадіжки мобільного телефона, а бензопилку він у ОСОБА_5 не викрадав.

Крім часткового признання ОСОБА_3 вини, його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами:

по факту вчинення крадіжки мобільного телефона у

ОСОБА_6 09.02.2021 року:

- визнавальними показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , які наведені вище;
- показаннями під час судового розгляду потерпілого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні 26.04.2021 року суду показав, що обвинувачений ОСОБА_3 є його знайомим, інколи приходить до нього в гості. Так само 09.02.2021 року ОСОБА_3 прийшов до нього в гості і вони випили спиртного та слухали музику на його мобільному телефоні. Після цього ОСОБА_3 взяв його мобільний телефон і щось у ньому роздивлявся. Він сказав, щоб ОСОБА_3 поклав телефон, оскільки переживав, щоб останній щось у телефоні не зламав. Посидівши трохи, він вирішив лягти перепочити, про що сказав обвинуваченому, а мобільний телефон поклав біля свого ліжка на стілець. При цьому, ОСОБА_3 ще був у будинку, коли він ліг спати. Увечері він прокинувся і виявив відсутність мобільного телефона. Так як телефон у будинку він не знайшов, то запідозрив у крадіжці ОСОБА_3 , звернувся до нього, але останній повідомив, що нічого не знає про крадіжку.

Крім того, потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що не має і не мав перед ОСОБА_3 будь-яких боргових грошових зобов`язань, в тому числі, не заборгував обвинуваченому 200 грн. Так, коли ОСОБА_3 приходив до нього у гості і він його пригощав горілкою, то вони, випивши наявну у нього горілку, мали намір придбати ще спиртного, на що ОСОБА_3 дав 200 грн., а за горілкою ходив він та придбав 1 пляшку. Проте, решти з 200 грн. у продавця не виявилося, у зв`язку із чим ці грошові кошти слід було забрати пізніше, що ні він, ні обвинувачений не зробили. Викрадений ОСОБА_3 мобільний телефон йому повернуто, тому він не має претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого. При призначенні покарання обвинуваченому він покладається на вирішення суду;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який суду показав, що ОСОБА_3 знає тривалий час. На початку лютого 2021 року ОСОБА_3 звернувся до нього, щоб купити у нього мобільний телефон, при цьому прийшов у обідню пору не сам, а з ОСОБА_10 . Подивившись на телефон, він вирішив купити, але запитав у ОСОБА_3 , звідки у нього цей телефон, на що останній повідомив, що з ним розрахувалися вказаним телефоном за роботу, але йому телефон не потрібен, а потрібні гроші, у зв`язку із чим продає його. Він повірив ОСОБА_11 і придбав у нього мобільний телефон марки «РЕДМІ» за 180 грн. Через два дні до нього приїхали працівники поліції і повідомили, що телефон, який він придбав у ОСОБА_3 , останній викрав у ОСОБА_6 . У зв`язку із цим він видав працівникам поліції мобільний телефон, який придбав у ОСОБА_3 ;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що проживає на одній вулиці із ОСОБА_3 у с. Володимирка, знає останнього тривалий час. На початку лютого 2021 року ОСОБА_3 прийшов до нього приблизно о 11 годині з мобільним сенсорним телефоном «Редмі-9» та сказав, що знайшов цей телефон, але при яких обставинах, не повідомив. Після цього ОСОБА_3 взяв у нього мобільний телефон і подзвонив до ОСОБА_9 та запропонував купити телефон. Вони пішли із ОСОБА_3 до ОСОБА_9 в с. Деребчин. Коли вони прийшли до будинку ОСОБА_9 , то ОСОБА_3 розмовляв із останнім особисто, про що саме, він не чув, але побачив, що ОСОБА_9 купив мобільний телефон за 180 грн.;

- витягом з кримінального провадження про внесення до ЄРДР 09.02.2021 року заяви ОСОБА_6 про вчинення крадіжки мобільного телефона (а.с.73);

- рапортом чергового інспектора ВП №2 (м. Шаргород) Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про надходження заяви ОСОБА_6 про крадіжку мобільного телефона (а.с.74);

- відомостями, які містяться у протоколі прийняття заяви потерпілого ОСОБА_6 від 09.02.2021 року про вчинення крадіжки мобільного телефону (а.с.75);

- відомостями, що містяться в протоколі огляду речі від 10.02.2021 року, зокрема, коробки від мобільного телефона моделі «Redmi 9-А», яку добровільно видав ОСОБА_6 для ідентифікації належного йому телефона, чеку на придбання телефона, з фототаблицею, з яких убачаються номери ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , бренд та модель телефона, вартість мобільного телефона на момент його придбання 15.12.2020 року 2999 грн. (а.с.107, 108);

- відомостями, що містяться у заяві ОСОБА_12 від 10.02.2021 року, з яких убачається, що останній добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон «Redmi 9-А» з ІМЕІ: НОМЕР_1 , який він придбав за 150 грн. в ОСОБА_3 (а.с.109);

- відомостями, що містяться у протоколі огляду від 10.02.2021 року, з яких убачається, що здійснено огляд мобільного телефона «Redmi 9-А» з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , якого добровільно видав ОСОБА_12 , пояснивши, що придбав його у ОСОБА_3 за 150 грн., з фототаблицею (а.с.110, 111);

- постановою від 11.02.2021 року про визнання мобільного телефона та коробки від нього речовими доказами та про повернення їх власникові ОСОБА_6 після проведення експертизи на підставі розписки від 25.02.2021 року (а.с.76, 77);

- заявою ОСОБА_6 від 25.02.2021 року про надання дозволу на проведення у його домоволодінні слідчого експерименту (а.с.112);

- відомостями з протоколу проведення слідчого експерименту від 25.02.2021 року з фототаблицею за участю потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_3 , з яких убачається, що ОСОБА_3 показав та розказав про вчинення крадіжки мобільного телефона ОСОБА_6 з будинку останнього 09.02.2021 року, вказав на мету приходу у будинок ОСОБА_6 та на свої дії, спрямовані на вчинення крадіжки, місце, де знаходився телефон та місце, де у будинку спав потерпілий ОСОБА_6 (а.с.113-115);

- висновком експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи від 23.02.2021 року за №870/21-21, з якого вбачається, що ринкова вартість бувшого у використанні мобільного телефона бренду «Xiaomi» суббренду «Redmi» моделі «Redmi 9-А» станом на 08.02.2021 року становила 1797,90 грн. при умові незмінності зовнішнього вигляду, робочого стану та виконанні всіх відповідних функцій останнього (а.с.78-81);

по факту вчинення крадіжки бензопилки

у ОСОБА_5 23.02.2021 року:

- показаннями під час судового розгляду потерпілого ОСОБА_5 , який у судовому засіданні 26.04.2021 року та повторно 15.06.2021 року суду показав, що знайомий із обвинуваченим ОСОБА_3 , останній неодноразово приходив до нього у гості, а також позичав для господарських робіт належну йому бензопилку. 23.02.2021 року ОСОБА_3 прийшов до нього у гості і вони вживали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_3 запитав, чи дасть він йому бензопилку. Він заперечив та повідомив, що пилка зламалася. Під час цієї розмови була присутня його цивільна дружина ОСОБА_13 . Після вживання спиртного він пішов у кімнату і ліг спати, а ОСОБА_3 ще залишився у будинку. Наступного дня він виявив, що його бензопилка зникла, запитав у ОСОБА_13 , чи вона не бачила пилки, на що остання заперечила, тому запідозрив у крадіжці ОСОБА_3 . Через кілька днів дільничний офіцер поліції ОСОБА_8 повідомив, що пилку у нього викрав ОСОБА_3 та продавав біля кафе «Берізка» у с. Деребчин, але її ніхто не купив. Пізніше поліцейськими йому було повернуто бензопилку, тому він не має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру. Щодо покарання обвинуваченого, то він покладається на вирішення суду, але вважає, що ОСОБА_3 слід покарати не суворо;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка суду показала, що проживає із потерпілим ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу однією сім`єю в с. Деребчин. До них у гості часто приходить ОСОБА_3 , який спільно із ОСОБА_5 вживає спиртні напої. Інколи ОСОБА_3 позичав у ОСОБА_5 бензопилку для власних потреб. Бензопилку ОСОБА_5 придбав давно у зв`язку із господарськими потребами. Вдень 23.02.2021 року ОСОБА_3 прийшов до них додому і вживав горілку із ОСОБА_5 , а вона сиділа біля них у будинку. ОСОБА_3 знову хотів позичити пилку, але ОСОБА_5 категорично заперечив, при цьому кілька разів наголосив, що забороняє брати пилку. Пилка знаходилася у коридорі будинку, коли до них у гості прийшов ОСОБА_3 23.02.2021 року, а наступного дня ОСОБА_5 виявив, що пилка зникла та почав запитувати у неї, чи не бачила бензопилку, що вона заперечила. Крім ОСОБА_3 до них ні того дня, ні після того дня ніхто не приходив. Пізніше пилку повернули поліцейські і повідомили, що її викрав ОСОБА_3 і продавав;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що працює на лісовозі у Деребчинському лісництві. У лютому 2021 року, точної дати він не пам`ятає, залишивши автомобіль лісництва на дільниці, він вийшов з дільниці лісництва поблизу кафе «Берізка», де очікував автобус, щоб їхати додому у с. Хоменки. На зупинці ще знаходилися інші люди, які чекали на автобус. До нього підійшов чоловік, якого він до тих пір не знав, а тепер у ньому впізнав ОСОБА_3 , який був у стані сп`яніння і пропонував купити бензопилку, яку ніс у мішку, за 150 грн. При цьому ОСОБА_3 повідомив, що пилка належить йому. Він відмовився, але ОСОБА_3 наполягав на купівлі, вийняв бензопилку з мішка, завів та демонстрував, що пилка у робочому стані. Після того, як він і далі відмовлявся купити пилку, то ОСОБА_3 пішов до автомобіля, який знаходився біля кафе «Берізка» і пропонував водієві, котрий ремонтував автомобіль, купити цю пилку. Водій автомобіля також відмовлявся. А через деякий час приїхав поліцейський автомобіль і з ОСОБА_3 розмовляв поліцейський, про що, йому не відомо, оскільки він уже сів у автобус і поїхав додому;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який суду показав, що 23.02.2021 року приблизно о 16 годині біля кафе «Берізка» на повороті до сіл Деребчин і Зведенівка він ремонтував свій автомобіль. По стежці із лісу до автобусної зупинки вийшли чотири чоловіки і очікували на автобус. Потім він побачив, як із лісу з мішком вийшов ОСОБА_3 , вийняв з мішка бензопилку та пропонував чоловікам купити її. Коли йому відмовили, він прийшов із мішком до нього і почав пропонувати купити бензопилку, але він відмовився. Після цього ОСОБА_3 наполягав і вийняв пилку з мішка та поклав у багажник його авто. Він відмовився купити пилку і вийняв її з багажника, але ОСОБА_3 знову наполягав і самовільно покала пилку у багажний, а він вийняв її поклав на землю. ОСОБА_3 продавав йому пилку за 150 грн., при цьому пояснював, що це його пилка, але йому не потрібна, тому продає. Він роздивився марку пилки «Гудлак». Так як ОСОБА_3 і далі всім пропонував купити пилку, то з кафе вийшов власник і викликав поліцію. Через деякий час приїхав поліцейський і почав з`ясовувати у ОСОБА_3 , де він взяв пилку, чому продає. У нього поліцейський також відбирав пояснення. Як виявилося пізніше, пилка ОСОБА_11 не належить;

- витягом з кримінального провадження про внесення до ЄРДР 01.03.2021 року заяви ОСОБА_5 про вчинення крадіжки бензопилки (а.с.83);

- рапортом чергового інспектора ВП №2 (м. Шаргород) Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про надходження заяви ОСОБА_5 про крадіжку бензопилки (а.с.84);

- відомостями, які містяться у протоколі прийняття заяви потерпілого ОСОБА_5 від 01.03.2021 року про вчинення крадіжки бензопилки (а.с.85);

- відомостями, що містяться у заяві ОСОБА_16 від 01.03.2021 року, з яких убачається, що останній добровільно видав працівникам поліції бензопилку «Гудлак», яку отримав від ОСОБА_3 24.02.2021 року (а.с.116);

- відомостями, що містяться у протоколі огляду від 01.03.2021 року з фототаблицею, з яких убачається, що здійснено огляд бензопилки «GoodLuck» з верхньою та боковими кришками червоного кольору, шиною та ланцюгом (а.с.117-119);

- заявою ОСОБА_5 від 01.03.2021 року про надання дозволу на проведення у його домоволодінні огляду (а.с.120);

- відомостями з протоколу огляду місця події від 01.03.2021 року з фототаблицею за участю потерпілого ОСОБА_5 , з яких убачається, що місцем огляду є домоволодіння останнього, яке складається із будинку та господарських споруд. У будинку між кімнатами наявний коридор, який не освітлюється і на підлозі в якому виявлено частину шини від бензопили, зокрема, захисний кожух (а.с.121-124);

- відомостями з протоколу пред`явлення речей для впізнання від 04.03.2021 року з фототаблицею, з яких убачається, що потерпілому ОСОБА_5 для впізнання пред`явлено три бензопилки, серед яких він упізнав бензопилку торгової марки «GoodLuck» моделі «GL4500М» за такими ознаками: індивідуальні пошкодження верхньої частини корпусу, роздута шина, потертості на корпусі, відсутність гальм (а.с.125-128);

- постановою від 01.03.2021 року про визнання бензопилки речовим доказом та про повернення її власникові ОСОБА_5 після проведення слідчих дій на підставі розписки від 04.03.2021 року (а.с.86, 87);

- висновком експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи від 03.03.2021 року за №1326/21-21, з якого вбачається, що ринкова вартість бувшої у використанні бензопили торгової марки «GoodLuck» моделі «GL4500М» станом на 23.02.2021 року становила 1049,90 грн. (а.с.88-90).

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд сприяв змагальності сторін, які мали можливість самостійно обстоювати їхні правові позиції, права, свободи, законні інтереси, передбачені КПК України, сторони не були позбавлені права та можливості подавати до суду речі, документи, інші докази, заявляти клопотання, а також реалізувати інші права, сприяв рівності сторін у їх процесуальних правах, дослідив, проаналізував показання обвинуваченого, потерпілих, свідків, всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України.

При цьому, суд констатує факт, що стороною захисту під час підготовчого судового засідання та судового розгляду не заявлялися клопотання щодо виклику свідків сторони захисту, витребування речей та документів, приєднання речей та документів в якості доказів сторони захисту з метою обстоювання правової позиції обвинуваченого ОСОБА_3 щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень крадіжки мобільного телефона у ОСОБА_6 та крадіжки бензопилки у ОСОБА_5 .

Таким чином, обвинувачений був вільний у реалізації своїх процесуальних прав, а також не виявляв бажання щодо призначення захисника та подав у кожному судовому засіданні заяви про те, що захисника мати не бажає і може та буде захищати себе самостійно, а також враховуючи ту обставину, що участь захисника у цьому кримінальному провадженні не є обов`язковою, то суд не вбачав підстав для призначення захисника, враховуючи позицію, висловлену обвинуваченим.

Проти закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами сторони кримінального провадження, в тому числі обвинувачений, не заперечували.

Тому суд вважає, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, відповідно до вимог ст.17 КПК України, доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні крадіжки 09.02.2021 року мобільного телефону у ОСОБА_6 повторно та 23.02.2021 року бензопилки у ОСОБА_5 повторно.

Таким чином, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та вважає доведеним, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.185 КК України, а саме: 09.02.2021 року приблизно о 12 годині прийшовши у будинок ОСОБА_6 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , перебуваючи у будинку та пересвідчившись, що ОСОБА_6 спить на ліжку спиною до нього, ОСОБА_3 помітив належний останньому мобільний телефон марки «Redmi 9-А», який знаходився біля потерпілого і який вирішив викрасти. Пересвідчившись та усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Redmi 9-А», вартість якого, відповідно до висновку товарознавчої експертизи №870/21-21 від 23.02.2021 року, становить 1797,90 грн., після чого покинув будинок ОСОБА_6 , розпорядившись викраденим телефоном на власний розсуд.

При цьому, своїми протиправними діями обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв матеріального збитку потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 1797,90 грн.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто крадіжку (таємне викрадення чужого майна), повторно.

Крім того, продовжуючи протиправні дії, 23.02.2021 року приблизно о 15 годині обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку свого знайомого ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_3 , побачивши на підлозі у коридорі бензопилку торгової марки «GoodLuck» моделі GL4500М, вирішив її викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення крадіжки, обвинувачений ОСОБА_3 перейшов з приміщення кухні у коридор, та, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно викрав бензопилку торгової марки «GoodLuck» моделі GL4500М вартістю 1049,90 грн., відповідно до висновку товарознавчої експертизи №1326/21-21 від 03.03.2021 року, та покинув будинок ОСОБА_5 , розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

При цьому, своїми протиправними діями обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв матеріального збитку потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 1049,90 грн.

Таким чином, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто крадіжку (таємне викрадення чужого майна), повторно.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є зазначені вище показання обвинуваченого, потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та досліджені судом документи.

Отже, обвинувачений ОСОБА_3 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення за ч.2 ст.185 КК України.

При цьому, суд не приймає до уваги ствердження обвинуваченого про те, що він не вчиняв крадіжки бензопилки у ОСОБА_5 , та що потерпілий сам йому дав пилку, оскільки вказані ствердження обвинуваченого спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який категорично заперечив вказану обставину, свідка ОСОБА_13 , яка у повному обсязі підтвердила показання потерпілого ОСОБА_5 , а також свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які суду показали, що саме ОСОБА_3 продавав їм бензопилку марки «Гудлак» та заявляв, що пилка належить йому.

Також, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення повторно.

При цьому, суд виходить із того, що, відповідно до ч.1 ст.32 КК України, повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу, а відповідно до примітки до ст.185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

До того ж, суд враховує роз`яснення, що містяться в абз.2 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року за №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», відповідно до яких, якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК України повинні отримувати окрему кваліфікацію (наприклад, крадіжка без кваліфікуючих ознак і крадіжка, вчинена повторно, або крадіжка, поєднана із проникненням у житло). А якщо ж злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатися у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

Правовий зміст поняття «повторність» передбачає сам факт вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею, або частиною статті Особливої частини КК України, або різними статтями КК України у випадках, передбачених в його Особливій частині (ч.ч.1 та 3 ст.32, п.2 примітки до ст.289 КК України). При цьому для повторності немає значення, чи було особу засуджено за раніше вчинене кримінальне правопорушення. Повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято (ч.4 ст.32 КК України).

Такий правовий висновок висловлено Верховним Судом у справі №545/3663/16-к від 10.07.2018 року, який суд враховує відповідно до вимог ч.ч.5, 6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», якими передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, кваліфікація кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_3 , повинна здійснюватися за ч.2 ст.185 КК України, при цьому повторність слід зазначати, як кваліфікуючу ознаку кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_3 вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 06.09.2005 року був засуджений за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років; вироком Шаргородського районного суду від 28.09.2015 року за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з випробуванням та іспитовим строком на один рік шість місяців; вироком Шаргородського районного суду від 13.06.2017 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк чотири місяці (а.с.92-93, 94-95, 96-97, 98-101), тобто має непогашені у передбаченому законом порядку судимості за вчинення крадіжок та розбою.

Отже, обвинувачений ОСОБА_3 повинен нести кримінальну відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення за ч.2 ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому суд приймає до відома досудову доповідь щодо нього, оскільки, відповідно до ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

До того ж, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує, що ним вчинено умисні злочини проти власності потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , тоді як однією із основних засад, передбачених ст.41 Конституції України, є право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своє власністю, право приватної власності є непорушним.

Виходячи з аналізу ст.12 КК України, вчинені ОСОБА_3 кримінальні правопорушення, що передбачені ч.2 ст.185 КК України, є нетяжкими злочинами.

Згідно з обвинувальним актом від 26.02.2021 року зазначено таку пом`якшуючу покарання ОСОБА_3 обставину, як щире каяття.

Разом з тим, цю обставину, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.66 КК України, суд не враховує як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

З правового висновку Верховного Суду у справі №457/529/20 від 20.04.2021 року вбачається, що щире каяття це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї кримінально караної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше кримінальних правопорушень.

Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Поведінка ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження, на переконання суду, не свідчила про щирий жаль з приводу вчинених дій та їх осуд.

Тому, суд, враховуючи вище викладені правові висновки Верховного Суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 не враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття.

З матеріалів кримінального провадження вбачається вчинення ОСОБА_3 нових умисних кримінальних правопорушень, маючи непогашені судимості за умисні кримінальні правопорушення, тобто рецидив кримінальних правопорушень (ст.34 КК України).

Разом з тим, вказана обтяжуюча покарання обставина (п.1 ст.67 КК України), не зазначена у обвинувальних актах від 26.02.2021 року та від 12.03.2021 року, як і вчинення ним кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, оскільки потерпілий ОСОБА_5 , 1959 року народження, досяг пенсійного віку, а, відповідно до ст.10 ЗУ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку», громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року, як і вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що визнається самим обвинуваченим та не заперечується потерпілими.

Отже, ці обставини не можуть визнаватися судом обтяжуючими при призначенні покарання ОСОБА_11 , оскільки таке визнання їх судом погіршує становище обвинуваченого, що суперечить вимогам ст.337 КПК України.

ОСОБА_3 за психіатричною допомогою до лікаря-психіатра Шаргородської МЛ не звертався (а.с.105).

Також, ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря-нарколога Шаргородської МЛ з 03.10.2017 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю ІІ ст. (а.с.106).

Відомостей про те, що ОСОБА_3 через розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю ІІ ст. не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, або що він потребує застосування примусових заходів медичного характеру, сторонами кримінального провадження суду не представлено.

За зареєстрованим місцем проживання в с. Володимирка ОСОБА_3 охарактеризований негативно, як особа, що часто вживає спиртні напої, порушує громадський порядок, не працює (а.с.104).

З досудової доповіді, що складена представником Шаргородського РС філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області вбачається, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у виді позбавлення волі на певний строк та у виді арешту, має непогашену судимість за вчинення злочинів проти власності, повторно вчинив умисні кримінальні правопорушення проти власності. З характеристики обвинуваченого органом місцевого самоврядування вбачається, що ОСОБА_3 характеризується негативно, як особа, що часто вживає спиртні напої, з`являється у нетверезому стані в громадських місцях та порушує громадський порядок, не працює, щодо якого надходили скарги від жителів села в усній та письмовій формах, у зв`язку із чим проводяться профілактичні бесіди дільничним офіцером поліції, що не дали позитивного результату. На теперішній час ОСОБА_3 займається тимчасовими заробітками, проживає один, контактує з раніше судимими особами. Зі слів обвинуваченого, в майбутньому прагне дотримуватися законослухняної поведінки та не вживати алкогольних напоїв. Також, ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря-нарколога Шаргородської МЛ з 03.10.2017 року з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю ІІ ст.» (а.с.29-31).

Укладач досудової доповіді ОСОБА_17 у розділі 3 «Оцінка ризику вчинення повторного кримінального правопорушення» досудової доповіді зазначає, що ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення високий, як і ризик небезпеки останнього для суспільства чи окремих осіб також високий (а.с.29-31).

З висновку органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_3 вбачається, що виправлення останнього можливе в умовах позбавлення волі, обмеження волі або арешту, враховуючи високий ризик повторного кримінального правопорушення та високу небезпеку для суспільства (а.с.29-31).

Головуючим суддею у судовому засіданні 26.04.2021 року оголошено досудову доповідь.

Начальник Шаргородського РС з питань апробації ОСОБА_18 в судовому засіданні 26.04.2021 року у повному обсязі підтримала досудову доповідь.

Прокурор ОСОБА_4 зазначила, що немає зауважень щодо досудової доповіді.

Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що не має зауважень щодо досудової доповіді.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ «Про пробацію», досудова доповідь письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.
Частиною 1 ст.368 КПК України встановлено, що ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

У зв`язку із наведеним суд приймає до відома соціально-психологічну характеристику представником органу пробації ОСОБА_3 .

Також, суд погоджується із висновком про можливість виправлення ОСОБА_3 в умовах призначення покарання, пов`язаного із ізоляцією від суспільства, оскільки вказаний висновок укладача досудової доповіді ґрунтується на висновках про високий ризик повторного кримінального правопорушення, що підтверджується також і матеріалами кримінального провадження щодо вчинення ним умисних кримінальних правопорушень, маючи непогашені судимості за вчинення умисних кримінальних правопорушень, та високий ризик небезпеки для суспільства, тому вважає можливим виправлення обвинуваченого в умовах ізоляції та відбування покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, з урахуванням відсутності обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, з врахуванням ставлення ОСОБА_3 до вчинених діянь та наслідків діянь, з врахуванням думки потерпілих, які при призначенні покарання обвинуваченому покладаються на вирішення суду, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе в умовах ізоляції та призначення покарання у виді позбавлення волі.

Згідно зі статтею 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційним повноваженням суду, оскільки при визначенні виду, розміру покарання потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, суспільної небезпечності і характеру кримінального правопорушення, ступеня його тяжкості, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Також, суд враховує роз`яснення, що містяться в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами).

Так, відповідно до роз`яснень, що містяться в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст.70 КК) застосовується у випадку самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції… За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Таким чином, покарання обвинуваченому ОСОБА_11 слід призначити за ч.2 ст.185 КК України, виходячи з роз`яснень ВСУ.

При цьому, суд призначаючи ОСОБА_11 зазначене вище покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.

Зазначений висновок суду узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 вимог ст.75 КК України і призначення покарання з випробуванням та іспитовим строком, про що просив останній у судових дебатах та в останньому слові, з огляду на проаналізовані вище відомості щодо особи обвинуваченого, відсутності пом`якшуючих покарання обставин.

Цивільний позов у кримінальній справі не заявлявся.

Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що по справі понесені процесуальні витрати за проведення товарознавчих експертиз у зв`язку із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованої державної установи.

Зокрема, експертами Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України проведено 23.02.2021 року товарознавчу експертизу і надано висновок за №870/21-21 та 03.03.2021 року проведено товарознавчу експертизу і надано висновок №1326/21-21 (а.с.78-81, 88-90), вартість експертиз становить, відповідно, 514,83 грн. та 514,83 грн. (а.с.82, 91).

Таким чином, ці процесуальні витрати в сумі 1029,66 грн. на залучення експертів з ініціативи сторони обвинувачення, відповідно до ч.2 ст.122 та ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Так, мобільний телефон «Redmi 9-А», коробку від мобільного телефона та бензопилку торгової марки «GoodLuck» моделі GL4500М, які визнані речовими доказами, приєднані до матеріалів кримінальної справи (а.с.76, 86), та передані на зберігання, відповідно, потерпілому ОСОБА_6 та потерпілому ОСОБА_5 до вирішення кримінальної справи (а.с.77, 87), слід залишити у власності потерпілих.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.2 ст.185 КК України, суд

засудив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, та засудити його до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 не застосовувати.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_11 вираховувати з дня його затримання на виконання цього вироку суду.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України: 1029 (одну тисяч двадцять дев`ять) гривень 66 (шістдесят шість) копійок за проведення товарознавчих експертиз 23.02.2021 року за №870/21-21 та 03.03.2021 року за №1326/21-21.

Речові докази: мобільний телефон «Redmi 9-А» та коробку від мобільного телефона повернути потерпілому ОСОБА_6 ; бензопилку торгової марки «GoodLuck» моделі GL4500М повернути потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1