Справа № 548/164/21
Провадження №1-кп/548/99/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол Полтавської області кримінальне провадження № 0000004 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ангрен Ташкентської області Узбекистану, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, такого, що не має неповнолітніх чи непрацездатних осіб на утриманні, не особи з інвалідністю, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
У червні 2020 року потерпілі ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_7 домовились з обвинуваченим ОСОБА_4 про проведення ремонтних робіт у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому потерпілі оплачували вартість будівельних матеріалів шляхом повернення витрачених ОСОБА_4 коштів згідно товарних квитанцій, які останній пред`являв підлеглим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 працівникам та отримував від них гроші за придбані товари в ході проведення ремонтних робіт.

На початку грудня 2020 року, після завершення ремонтних робіт у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у обвинуваченого ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння шляхом обману грошовими коштами потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , реалізуючи який 12.12.2020 року близько 15:00 год, обвинувачений ОСОБА_4 пред`явив продавцеві потерпілої ФОП ОСОБА_6 ОСОБА_8 завідомо неправдиві квитанції про купівлю будівельних матеріалів на суму 10 165,00 грн та отримав від останньої вказану суму коштів за придбані товари, яких у дійсності не купував та не використовував в ході проведення ремонтних робіт, використавши в подальшому грошові кошти на власні потреби, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 10 165,00 грн.

Крім цього, 13.12.2020 року близько 15:00 год, обвинувачений ОСОБА_4 пред`явив продавцеві потерпілої ФОП ОСОБА_7 ОСОБА_9 завідомо неправдиві квитанції про купівлю будівельних матеріалів на суму 5 860,00 грн та повторно отримав від останньої вказану суму коштів за придбані товари, яких у дійсності не купував та не використовував в ході проведення ремонтних робіт, використавши в подальшому грошові кошти на власні потреби, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 5 860,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю, цивільний позов в частині матеріальної шкоди визнав, в частині моральної шкоди визнав частково, надав детальні пояснення, які повністю узгоджуються із вказаними в обвинувальному акті обставинами. У вчиненому розкаявся. Просив суворо не карати.

Виходячи з того, що обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю, в суді заявив, що сумнівів у достовірності доказів по справі, зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, він не має, ніякі обставини не оспорює, тому як обвинувачений, так і прокурор та представник потерпілих вважали недоцільним дослідження судом доказів, які ніким не оспорюються. За таких обставин після роз`яснень цьому обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження положень та наслідків ст. 349 КПК України, судове слідство по справі було обмежене допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження стосовно відомостей, які характеризують особу цього обвинуваченого.

Суд вважає, що кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), є вірною, так як цей обвинувачений, маючи домовленість з потерпілою ФОП ОСОБА_6 про оплату йому товарних чеків на придбання будівельних матеріалів для проведення ремонтних робіт у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює підприємницьку діяльність потерпіла ОСОБА_6 , на початку грудня дістав завідомо неправдиві товарні квитанції з будівельними матеріалами на суму 10 165,00 грн, які обвинувачений не купляв та не використовував в ході ремонтних робіт. Реалізовуючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_4 12.12.2020 року надав підлеглому працівнику потерпілої ФОП ОСОБА_6 . ОСОБА_8 завідомо неправдиві квитанції про купівлю ним будівельних товарів для проведення ремонтних робіт на суму 10 165,00 грн, та отримав від продавця ОСОБА_8 , яка діяла згідно вказаної домовленості, зазначену суму коштів, якими в подальшому ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, також є правильною, так як цей обвинувачений, після вчинення шахрайства 12.12.2020 року шляхом отримання коштів за придбання будівельних товарів, які обвинувачений в дійсності не купляв, маючи домовленість з потерпілою ФОП ОСОБА_7 про оплату йому товарних чеків на придбання будівельних матеріалів для проведення ремонтних робіт у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює підприємницьку діяльність потерпіла ОСОБА_7 , на початку грудня дістав завідомо неправдиві товарні квитанції з будівельними матеріалами на суму 5 860,00 грн, які обвинувачений не купляв та не використовував в ході ремонтних робіт. Реалізовуючи умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами шляхом обману, ОСОБА_4 13.12.2020 року надав підлеглому працівнику потерпілої ФОП ОСОБА_7 . ОСОБА_9 завідомо неправдиві квитанції про купівлю ним будівельних товарів для проведення ремонтних робіт на суму 5 860,00 грн, та отримав від продавця ОСОБА_9 , яка діяла згідно вказаної домовленості, зазначену суму коштів, якими в подальшому ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість та кількість вчинених правопорушень, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує відсутність тяжких наслідків, щире каяття та сприяння розслідуванню кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд по справі не вбачає.

Приймаючи до уваги відсутність тяжких наслідків від вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, часткове відшкодування майнової шкоди, спричиненої його злочинними діями, з урахуванням особи обвинуваченого, який є працездатним та на даний час працює, беручи до уваги його майновий стан, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі.

Враховуючи вищевказані пом`якшуючі обставини, зокрема щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, з урахуванням віку особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, а досягне мети при призначення йому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Так як обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені різними статтями КК України, за жодне з яких він не був засуджений, тому остаточне покарання йому слід визнати за сукупністю злочинів відповідно до положень ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Вирішуючи справу в частині заявленого потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 цивільного позову, суд бере до уваги наступне.

Так, потерпілою ОСОБА_6 по справі заявлено цивільний позов про відшкодування завданих їй кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі 10 165,00 грн, моральної шкоди в сумі 10 165,00 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 4 500,00 грн.

Потерпілою ОСОБА_7 по справі заявлено цивільний позов про відшкодування завданих їй кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі 5 860,00 грн, моральної шкоди в сумі 5 000,00 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 4 500,00 грн.

Позивачі зазначають, що ними були понесені матеріальні збитки на суму 10 165,00 грн та 5 860,00 грн внаслідок злочинних дій обвинуваченого, який шляхом обману заволодів їхніми коштами

На обґрунтування моральної шкоди цивільні позивачі зазначає, що у зв`язку з учиненими ОСОБА_4 щодо них кримінальними правопорушеннями, позивачки перебували в емоційному стресі, був порушений звичний спосіб їх життя, вчинення відносно них злочинних дій негативно вплинуло на стан здоров`я потерпілих.

При судовому розгляді позивачки не були присутні, їх захисник підтримав заявлені в позові вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Обвинувачений проти задоволення цивільного позову в частині стягнення морального відшкодування заперечив, вважаючи його необгрунтованою.

Розглянувши цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , приходжу до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до п. 17-1 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України потерпілий, тобто особа, якій заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконних дій, має право пред`явити позов про її відшкодування у кримінальному процесі.

Пунктом 3 цієї ж постанови встановлено, що під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного суду України від 31.08.1999 року що судом у даній категорії справ має бути досліджено питання щодо поведінки потерпілого, що може істотно вплинути на розмір відшкодування шкоди.

Судом встановлено, що внаслідок вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_4 потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було заподіяно матеріальну шкоду у вигляді належних потерпілим грошових коштів у розмірі 10 165,00 грн та 5 860,00 грн відповідно, якими незаконно, шляхом обману заволодів відповідач.

Вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим відносно потерпілих однозначно свідчить про спричинення цим потерпілим психологічних страждань.
Визначаючи розмір морального відшкодування, суд, з врахуванням обставин вчинених правопорушень, даних про осіб потерпілих, які займаються підприємницькою діяльністю та по постійно стикаються з ризиками втрати втрати грошових коштів, що свідчить про їх психологічну стійкість за вказаних обставин, враховуючи особу обвинуваченого, відношення останнього до вчиненого, характеру негативних наслідків, викликаних його діями, глибини фізичних та душевних страждань потерпілих, а також зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану потерпілих, з врахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та розміру завданих збитків кожній з потерпілих, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, вважає необхідним зменшити розмір заявленох потерпілими моральної шкоди, та визначити розмір морального відшкодування в сумі 1 000,00 та 500,00 грн для ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно.

Крім цього, розглянувши вимогу цивільних позивачів щодо стягнення з ОСОБА_4 понесених потерпілими витрат на правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн на користь кожної, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Відповідно до ч. 1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Адвокатом на підтвердження понесених потерпілими судових витрат надано ордери на представництво в суді І інстанції за цивільним позовом до ОСОБА_4 інтересів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розрахунки оплати адвоката за надання професійної допомоги від 30.03.2021 року з потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , квитанції від 30.03.2021 року про сплату ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 1 500,00 грн за складання цивільного позову до ОСОБА_4 , квитанції від 01.04.2021 року про сплату ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 3 000,00 грн за представництво потерпілих по кримінальному провадженню.

Згідно розрахунків оплати адвоката за надання професійної допомоги від 30.03.2021 року оплата правничої допомоги за послуги адвоката, які включають представництво в суді першої інстанції в усіх судових засіданнях, та інші послуги (з`ясування обставин справи, юридична консультація, виготовлення ксерокопій документів до позовної заяви), однак не включають такої послуги, як складання цивільного позову в межах кримінального провадження та направлення його до суду, становить по 1 500,00 грн з кожної потерпілої.

Таким чином, судом встановлено, що розрахунками оплати адвоката від 30.03.2021 року з кожною з потерпілих передбачено оплату послуг адвоката за представництво в суді в розмірі по 1 500,00 грн та вказану суму сплачено кожною з потерпілих 30.03.2021 року.

Разом з титм, у судовому засіданні адвокатом подано квитанції про додаткову сплату потерпілими по 3 000,00 грн за здійснення адвокатом представництва в суді, які розрахунком оплати послуг адвоката від 30.03.2021 року не передбачені та не можуть бути взяті до уваги саме як витрати на представництво в суді.

Однак, судом встановлено, що представником позивача було складено та направлено цивільні позови в інтересах потерпілих до суду, оплата за що не передбачена вказаними розрахунками від 30.03.2021, та з урахуванням того, що кожною позивачкою фактично було понесено 4 500,00 грн, а відповідач не заперечував проти розміру судових витрат, суд вважає за можливе також стягнути з обвинуваченого по 1 500,00 грн понесених витрат на складання адвокатом позовних заяв для потерпілих, а всього по 3 000,00 грн витрат на правничу допомогу на користь кожної з потерпілих.

На підставі викладеного, керуючись ст. 31, 176-179, 369 - 371, 373 - 376, 394, 395 КПК України, суд

З А С У Д И В
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді одного року обмеження волі,

- за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді двох років обмеження волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 визначити у вигляді 2 (двох) років побмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 у період іспитового строку повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 10 165,00 грн матеріальної шкоди та 1 000,00 моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням, а також 3 000,00 грн витрат на правничу допомогу, а всього 14 165 (чотирнадцять тисяч сто шістдесят п`ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 5 860,00 грн матеріальної шкоди та 500,00 моральної шкоди, завданих кримінальним правопорушенням, а також 3 000,00 грн витрат на правничу допомогу, а всього 9 360 (дев`ять тисяч триста шістдесят) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Згідно зі ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд, за виключення оскарження обставин, які ніким не оспорювалися та не досліджувалися в суді.

Головуючий