Справа № 361/1602/21
Провадження № 1-кп/361/641/21
У Х В А Л А

19 березня 2021 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Бровари Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086 від 19 січня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новосілки, Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зі слів обвинуваченого наразі відсутнє місце реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення в тому, що він 27 грудня 2020 року, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , побачив транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2106», коричневого кольору, 1974 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний на праві власності ОСОБА_6 , перебуває у користуванні ОСОБА_5 , після чого у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Так, 05 січня 2021 року ОСОБА_4 , ввівши в оману ОСОБА_7 , під приводом того, що автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2106», коричневого кольору, 1974 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить його товаришу та його необхідно відбуксирувати в інше місце.

Цього ж дня приблизно о 03 год. 58 хв. ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне заволодіння автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2106», коричневого кольору, 1974 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_7 прибули на автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2106», блакитного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 до будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 , розуміючи та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, використовуючи при цьому в якості допоміжної сили ОСОБА_7 , прив`язав заздалегідь підготовлений буксирувальний трос, який привіз із собою, з одного боку до автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2106», коричневого кольору, 1974 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та з іншого боку до автомобіля, на якому ОСОБА_7 та ОСОБА_4 прибули на місце вчинення злочину, а саме до автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2106», блакитного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після чого ОСОБА_7 сів за кермо цього автомобіля, а ОСОБА_4 відчинив не замкнені двері автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2106», коричневого кольору, 1974 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та сів за його кермо. В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за допомогою автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2106», блакитного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відбуксирували автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2106», коричневого кольору, 1974 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в невідомому напрямку та залишили місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим ОСОБА_4 незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, належного на праві власності ОСОБА_6 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_5 , завдавши майнової шкоди останньому.

Орган досудового розслідування кваліфікував дії ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, тобто, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

28 січня 2021 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення відповідно до ст. 471 КПК України та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 289 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у вигляді штрафу в сумі 1 000 (однієї) тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, покладення на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В угоді зазначені наслідки її укладення і затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, беззастережно визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та потерпілим угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягав на затвердженні угоди.

Потерпілий просив суд не затверджувати укладену між ним та обвинуваченим угоду, зазначив, що фактично майнова шкода йому не відшкодована, автомобіль йому повернуто в розібраному стані, угода про примирення ним підписана, проте не прочитана, оскільки сторона обвинувачення попросила його цю угоду підписати.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що, з урахуванням пояснень потерпілого, недоцільно затверджувати угоду про примирення, а кримінальне провадження розглядати в загальному порядку.

Суд, перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, прийшов до такого висновку.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України угода про примирення може бути укладена між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися.

З обвинувального акту та угоди про примирення вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, санкція частини першої якої передбачає обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.
Проте в угоді про примирення від 28 січня 2021 року її сторони погодили міру покарання у вигляді штрафу, вид якої не передбачений санкцією частини 1 статті 289 КК України.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні суд встановив, що укладення угоди про примирення не було добровільним, фактично сторони не примирилися, відтак умови угоди про примирення від 28 січня 2021 року суперечать вимогам закону, а тому у її затвердженні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 314, 468, 469, 474 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У затвердженні угоди про примирення від 28 січня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000086 від 19 січня 2021 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , відмовити.

Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Продовжити судове провадження у загальному порядку.

Ухвала не оскаржується.

Суддя: ОСОБА_1