ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1122/21
Провадження № 1-в/210/155/21

"12" квітня 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

засудженого: ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

представника адміністрації колонії: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст.82 КК України, поданого засудженим:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває строк покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2018 року, яким засуджений за ст.ст.407 ч.4, 71, 72 КК України, до покарання у вигляді 03 років 03 місяців позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:

01 березня 2021 року до суду надійшло вищевказане клопотання засудженого ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст.82 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у нього на даний час відсутні діючі стягнення, він відбув необхідну частину призначеного вироком суду покарання, має належну поведінку, тим самим довів ступінь свого виправлення.

Будучи присутнім у судовому засіданні засуджений клопотання підтримав з мотивів, викладених у ньому, просив суд його задовольнити.

Представник адміністрації колонії та прокурор, кожен окремо проти клопотання заперечували, вважаючи його передчасним, а засудженого ОСОБА_3 таким, що на даний час не довів свого виправлення.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_3 , суд приходить до наступних висновків.

Так, вимогами ст.67 ч.2, ст.103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є те, що засуджений став на шлях виправлення (ст.82 ч.3 КК України).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26 квітня 2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Однією з умов застосування до засудженого положень ст.82 КК України є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.

Згідно ст.82 ч.4 п.2 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженими не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2015 року, за ст.ст.407 ч.4, 69, 58 КК України, до покарання у вигляді 02 років службового обмеження з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків зі суми грошового забезпечення.

Вирок не оскаржувався, та набрав законної сили 20 листопада 2015 року.

В подальшому ОСОБА_3 засуджений вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2018 року, яким засуджений за ст.ст.407 ч.4, 71, 72 КК України, до покарання у вигляді 03 років 03 місяців позбавлення волі. Строк покарання рахується з моменту затримання (13 червня 2019 року).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 січня 2019 року, вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2018 року, залишено без змін.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2018 року, набрав законної сили 23 січня 2019 року (згідно розпорядження Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, - 16 квітня 2018 року).

На час звернення засудженого до суду останній відбув половину призначеного судом покарання.

В ході судового засідання матеріалами та документами особової справи судом встановлено відомості щодо того, що засуджений ОСОБА_3 не став на шлях виправлення.

Так, в матеріалах особової справи наявні відомості про те, що засуджений протягом строку відбування покарання має лише два заохочення протягом 2020 року, не має жодного стягнення, при цьому в місцях позбавлення волі перебуває з 13 червня 2019 року, тобто на протязі всього часу відбування покарання не проявляв достатніх мір, спрямованих на доведення свого виправлення.

Із матеріалів, що характеризують особу засудженого ОСОБА_3 , вбачається, що останній перебуває в місцях позбавлення волі з 13 червня 2019 року, відбуває покарання за двома вироками, на теперішній час характеризується посередньо, на даний час не працює, раніше був працевлаштованим різноробочим «Швейної дільниці» підприємства установи, доходів не мав. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою встановлення з ними неслужбових стосунків, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не бачить суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу, у виховних заходах, які проводяться в установі, участі не приймає. До загальноосвітнього та професійно-технічного навчання не залучався, у зв`язку із наявністю відповідних освітніх рівнів. Участі у самодіяльних організаціях не приймає. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних переговорів. На профілактичному обліку установи не перебуває, згідно вироку суду вину визнав повністю, при цьому оскаржував вирок в апеляційному порядку, позову не має.

16 липня 2020 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії ДУ «Жовтоводська виправна колонія (№26)» відповідно до ст.101 КВК України позитивно, але згідно поданої заяви, останній відмовився від переведення до дільниці соціальної реабілітації, у зв`язку з сімейними обставинами.

11 лютого 2021 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» відповідно до ст.82 КК України, у зв`язку із невідповідністю оцінки ступеню виправлення, було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно щоденника індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_3 , останній має оцінку ступеню виправлення станом на 17 грудня 2020 року: «засуджений стає на шлях виправлення».

Оцінивши поведінку засудженого ОСОБА_3 за весь період відбуття покарання, суд приходить до висновку, що він своєю поведінкою та ставленням до праці, не довів своє виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Згідно ст.50 ч.2 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши поведінку та ставлення до праці засудженого ОСОБА_3 за весь період відбуття покарання, враховуючи тяжкість злочину, за котрий засуджений відбуває покарання, обставини його вчинення, те, що засуджений відбуває покарання за двома вироками, за вчинення ідентичних злочинів, в період відбування покарання за попереднім вироком суду, термін покарання, призначеного вироком суду, невідбуту частину покарання, оскарження вироку, суд приходить до висновку, що надані матеріали свідчать про те, що засуджений ОСОБА_3 на даний час не став на шлях виправлення та щодо нього не може бути прийнято рішення щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку, визначеному ст.82 КК України, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до положень ст.82 КК України, - залишити без задоволення.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1