Єдиний унікальний номер: 448/760/21
Провадження № 1-кп/448/165/21
У Х В А Л А

22.07.2021 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська (81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 1/9, Львівської області) клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинувачену ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000557 від 02.07.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції з Івано-Франківським апеляційним судом),

обвинувачений ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

В провадженні суду знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

19.07.2021 року, через канцелярію суду, від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_7 надійшло клопотання щодо зміни його підзахисному запобіжного заходу, - з тримання під вартою на домашній арешт, в певний час доби. В обґрунтування клопотання зазначив, що 22.06.2021 року Мостиським районним судом Львівської області задоволено клопотання прокурора та обрано щодо його підзахисного запобіжний захід тримання під вартою, терміном на 60 днів, без визначення розміру застави,

Стверджує, що його підзахисний одружений з ОСОБА_8 .. Від даного шлюбу у них є малолітній син ОСОБА_9 , 2016 року народження. Дружина та син проживають у АДРЕСА_1 .

Покликається на те, що після того, як щодо його підзахисного було застосовано запобіжний захід тримання під вартою, догляд за малолітнім сином здійснювала виключно його дружина.

Вказує, що 07.07.2021 року дружина його підзахисного - ОСОБА_8 , була госпіталізована у Івано-Франківську обласну клінічну лікарню з діагнозом цукровий діабет, діабетичний кетоз. Зважаючи на перебування його підзахисного під вартою, а також перебування дружини у медичному закладі, малолітня дитина - ОСОБА_10 , 2016 р.н., залишився без належного батьківського нагляду.

З огляду на обставини, що наведені вище, просив суд задовольнити клопотання про зміну його підзахисному ОСОБА_3 запобіжного заходу, - з тримання під вартою на домашній арешт у певний (нічний) період доби.

Обвинувачений ОСОБА_3 , висловив думку, що свої інтереси захищатиме без захисника, у зв`язку із зайнятістю останнього. Підтримав подане його захисником ОСОБА_7 , клопотання та просив змінити запобіжний захід. з тримання під вартою на домашній арешт, в певний період доби, покликаючись на те, що дружина перебуває на лікуванні у медичному закладі, а доглядати за малолітнім сином ОСОБА_9 , 2016 р.н., окрім нього, немає кому. Також зазначив, що має намір переосмислити свою обрану позиції щодо цілковито невизнання вини в даному кримінальному провадженні. Враховуючи наведені обставини просить суд застосування щодо нього, домашній арешт у нічний час доби.

Прокурор ОСОБА_6 , заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту. Просив в задоволенні такого відмовити, посилаючись на письмові заперечення, що ним були додані до матеріалів кримінального провадження. Вважає подане стороною захисту клопотання голослівним, та нічим об`єктивно не підтвердженим.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Із ст.22 КПК України вбачається, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою ст.26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Частиною 1 ст.201 КПК України передбачено право підозрюваного до якого застосовано запобіжний захід або його захисника звернутися до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Підставою для зміни запобіжного заходу є зокрема наявність нових обставин, які не розглядалися судом при застосуванні запобіжного заходу, зміна обставин підозри, зменшення встановлених ризиків. Клопотання розглядається згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч.4 ст.201 КПК України).

При розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу суд має надати оцінку: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; існуванню ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, з урахуванням нових обставин, які не були предметом оцінки під час застосування запобіжного заходу чи його продовженні.

22.06.2021 року Мостиським районним судом Львівської області щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , було обрано запобіжний захід тримання під вартою, строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В клопотанні сторона захисту просить змінити запобіжний захід, обраний 22.06.2021 року, - з тримання під вартою на домашній арешт.

Дане клопотання сторона захисту мотивує тим, що після того, як щодо обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід тримання під вартою, догляд за малолітнім сином здійснювала виключно дружина обвинуваченого ОСОБА_8 ..

Однак, 07.07.2021 року така була госпіталізована у Івано-Франківську обласну клінічну лікарню з діагнозом цукровий діабет, діабетичний кетоз.

Зважаючи на перебування обвинуваченого ОСОБА_3 , під вартою, а також перебування дружини ОСОБА_8 , у медичному закладі, малолітня дитина - ОСОБА_10 , 2016 року народження, залишився без належного батьківського нагляду, що в свою чергу на переконання сторони захисту є вагомою підставою для зміни запобіжного заходу на домашній арешт у певний (нічний) час доби.

Відповідно до ст.181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Домашній арешт відноситься до ізоляційної категорії запобіжних заходів, адже враховуючи його сутність, передбачає для особи, відносно якої обраний, заборону не залишати місце свого проживання протягом певних годин доби або цілодобово, тим самим ізолюючи її від звичайного для неї середовища (яке знаходиться за межами її житла) на певний проміжок часу доби або цілодобово.

Отже, з урахування зазначеного, цілком очевидно, що домашній арешт є загальним заходом особистого забезпечення м`якого ізоляційного характеру, займає вагоме місце серед такого найбільш суворого виду системи заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжних заходів, адже по своїй суті є проміжною ланкою між «легкими» (особисте зобов`язання, особиста порука, застава) та «тяжким» (взяття під варту) запобіжним заходом, так як дозволяє перебувати особі, до якої він обраний, в звичайній для неї обстановці, без відриву від звичайного для такої особи середовища, за умови не цілодобового домашнього арешту з урахуванням встановлених часових рамок не цілодобового режиму, а при цілодобовому режимі, хоча й характеризується більшою суворістю та рівнем ізоляції, проте продовжує зберігати м`який режим, виходячи з того, що виконується в умовах житла особи, в порівнянні з суворим режимом СІЗО, де виконується найсуворіший запобіжний захід тримання під вартою.

При цьому цілодобовий домашній арешт, є найсуворішим запобіжним заходом після тримання під вартою, має найбільші обмеження щодо прав людини.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, яка згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» разом із Конвенцію про права людини і основоположних свобод застосовується судами як джерело права, стосовно підходу до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою, яке ґрунтується на презумпції, що після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням позбавлення волі, а тому судовим органам потрібно надати інші пояснення продовження тримання особи під вартою. Більше того, підстави подальшого тримання під вартою повинні бути чітко вказані національними судами («Єлоєв проти України», «Харченко проти України», п. 99).

Тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (справа «Боротюк проти України», п. 61).

У п.62 зазначеного рішення ЄСПЛ вказав, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Вирішуючи клопотання сторони захисту, суд погоджується, що в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 , такого альтернативного запобіжного заходу як домашній арешт, суд враховує тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_3 має усталені соціальні зв`язки: має постійне місце проживання у с.Черніїв Івано-Франківського району Івано-Франківської області; має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , 2016 року народження, який потребує батьківського піклування; виключно позитивно характеризується за місцем проживання, тощо.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що обвинувачений ОСОБА_3 , у своїх пояснення, при розгляді даного клопотання, висловив думку і просив суд її врахувати, що він має намір змінити свою позицію, щодо цілковитого заперечення вини при розгляді кримінального провадження, що на думку суду є позитивною складовою його поведінки, що і у свою чергу буде сприяти встановленню істини у даній кримінальній справі.

Разом з цим на переконання суду, в даному випадку на цій стадії кримінального провадження достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 , процесуальних обов`язків, забезпечення його належної процесуальної поведінки та таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. є запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт, а не на певний проміжок часу доби, як про це клопоче сторона захисту.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжний захід, - з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобу електронного контролю.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби підлягає задоволенню частково, з наведених вище мотивів та підстав.

Змінюючи обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, зокрема:

- не залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

- цілодобово; - з`являтися на виклики суду у встановлений ними час;

- утримуватися від спілкування із свідками по даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; - носити електронний засіб контролю.

Відповідно до ст.181 Кримінального процесуального кодексу України строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

Керуючись статтями 8, 176-178, 181, 183, 194, 201, 372, 392 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, - задовольнити частково.
Змінити щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, запобіжний захід, - з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Негайно звільнити ОСОБА_3 , з - під варти із зали суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- не залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , - цілодобово.

- з`являтися на виклики суду у встановлений ними час;

- утримуватися від спілкування із свідками по даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

В задоволенні решти вимог у клопотанні, - відмовити.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що на підставі ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу.

Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_3 під розписку з даною ухвалою суду.

Направити копію ухвали для виконання та контролю в орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали суду встановити до 21.09.2021 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено учасникам справи об 16.45 год. 27.07.2021 року.

Суддя ОСОБА_1