справа № 488/1471/21
провадження № 1-кп/488/307/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2021 року Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючої у справі - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
представника потерпілого - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження №0000022 від 09.02.2021 року відносно обвинуваченого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Казокон Іспечакська Ленінського району, Таджикістан, громадянина України, з вищою освітою, раніше несудимого, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_7 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
08 лютого 2021 року приблизно о 20:05 години ОСОБА_4 , керував технічно справним автомобілем Skoda Fabia Combi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у м. Миколаєві, у темний час доби по вологій, чистій проїзній частині пр. Богоявленського зі сторони пр. Корабелів у напрямку до вул. Олега Ольжича.
В цей же час, проїзну частину пр.Богоявленського зліва направо відносно напрямку руху водія ОСОБА_4 , в межах дії пішохідного переходу, розташованого поблизу буд.№305 пр.Богоявленського та позначеного відповідною дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України (пішохідний перехід) та дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 ПДР України (пішохідний перехід), перетинав дорогу ОСОБА_8 .
Рухаючись у обраному напрямку, водій ОСОБА_4 , наближаючись до вищевказаного пішохідного переходу, в порушення вимог п.п.2.3.б), 12.3, 18.1 ПДР України, а саме: рухаючись в обраному напрямку, був неуважним, не відреагував на зміни дорожньої обстановки, наближаючись до пішохідного переходу, в межах дії якого проїзну частину перетинав пішохід ОСОБА_8 , якого водій ОСОБА_4 об`єктивно спроможний був виявити, не зменшив швидкості свого руху аж до зупинки керованого ним автомобілю Skoda Fabia Combi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя, у вигляді забою головного мозку тяжкого ступеню з контузійними вогнищами обох півкуль головного мозку, крововиливу під м`яку оболонку головного мозку, лінійного перелому соскоподібного відростку пірамідки лівої скроневої кістки, перелому всіх стінок лівої верхньощелепової пазухи зі зміщенням кісткових фрагментів в її порожнину, перелому лівої величної дуги зі зміщенням кісних уламків, гемосинусу, перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків, перелому правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків.
Вказане діяння передбачає кримінальну відповідальність за ч. 2 ст.286 КК України.

В ході судового розгляду ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що дійсно, рухаючись на автомобілі свого батька у темний час доби 08 лютого 2021 року по пр.Богоявленському в м.Миколаєві зі швидкістю приблизно 40 км/год., наближався від пр-ту Корабелів у лівій смузі до пішохідного переходу, розташованого навпроти магазину Фокстрот. Рухався у межах обмеженої оглядовості та мокрого дорожнього покриття, та був обізнаний про знаходження попереду пішохідного переходу, тому визнає, що мав зменшити швидкість руху при наближенні до даного переходу, але цього не зробив. В цей час, неочікувано, виявив приблизно в трьох метрах від себе пішохода, який у темному одязі, переходив проїзну частину від ринку Фенікс в бік магазину Фокстрот, натиснув на гальма та намагався об`їхати пішохода з правого боку, але через мокре покриття автомобіль занесло, що завадило йому здійснити маневр об`їзду, та допустив зіткнення із пішоходом лівою передньою частиною свого автомобілю. Відразу зупинився, та підбіг до потерпілого, якому став надавати першу медичну допомогу, та в подальшому, разом з працівниками поліції, очікував на карету швидкої медичної допомоги.
Протягом наступних двох місяців лікування потерпілого, він та члені його сім`ї постійно знаходилися у лікарні, щоб забезпечити матеріальні витрати на лікування. В останнє, у березні, на прохання матері потерпілого, ним було придбано ліки. В подальшому матеріальну допомогу не надавав, так як члени його сім`ї та він сам перенесли захворювання на короновірусну хворобу, у зв`язку з чим мав значні матеріальні витрати на лікування даної хвороби та її тяжких наслідків.
У скоєному щиро розкаявся, розуміє, що з урахуванням свого досвіду як водія з 2004 року, при наближенні до пішохідного переходу мав передбачити можливість появи пішохода, мав врахувати темну пору боди та стан дорожнього покриття, і засуджує своє ігнорування вимог Правил дорожнього руху, шкодує про тяжкість наслідків, що настали через його дії. Просив при призначенні покарання врахувати, що на його утриманні перебуває дружина та малолітня дитина, що ним взято на себе всі матеріальні витрати на лікування потерпілого.

За згодою обвинуваченого, прокурора та представника потерпілого, судом, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи вище наведене, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України, зокрема в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст.65 КК України враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке за своєю природою є необережним, обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, його поведінку після скоєного злочину, зокрема надання потерпілому першої медичної допомоги та матеріальної допомоги під час лікування ОСОБА_8 та в ході судового розгляду кримінального провадження, в тому числі часткове відшкодування моральної шкоди, про що в ході розгляду справи заявила представник потерпілого, враховує наявність таких обставин, що пом`якшують покарання як щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також позицію сторін у справі щодо міри покарання, з чого суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.2 ст. 286 КК України.
Щодо додаткового покарання, то з урахуванням обставин скоєного кримінального правопорушення, враховуючи, що обвинувачений працює водієм, має на утриманні дружину та малолітню дитину, з урахуванням думки представника потерпілого, яка висловила в судовому засіданні позицію потерпілого та його представника не позбавляти обвинуваченого права керувати транспортними засобами, що надасть останньому змогу продовжити працювати та надавати їм матеріальну допомогу у лікування потерпілого та відшкодувати в повному обсязі моральну шкоду, суд вважає необхідним, призначити ОСОБА_4 покарання без позбавлення права керування транспортними засобами.
Враховуючи вище вказані обставини та дані про особу обвинуваченого, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, що скоєний ним злочин є необережним, раніше ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, враховуючи ставлення обвинувачено до скоєного, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання, призначеного у виді позбавлення волі, з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а також п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

Щодо цивільного позову потерпілого про стягнення з ОСОБА_4 матеріальних витрат та моральної шкоди, то представником потерпілого в судовому засіданні заявлене клопотання про його залишення без розгляду, посилаючись на часткове відшкодування заявлених до стягнення матеріальних витрат та моральної шкоди, та досягнення домовленості щодо вирішення питання грошового відшкодування у позасудовому порядку.

За викладеного, з урахуванням положень ч.5 ст. 128 КПК України, п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд вважає необхідним клопотання представника позивача задовольнити та залишити цивільний позов без розгляду.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Щодо процесуальних витрат в розмірі 3162 грн. 67 коп., пов`язаних з проведенням експертних досліджень у справі, то з урахуванням ч.2 ст.124 КПК України, останні належить стягнути з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст. ст. 366, 367, 374 КПК України, суд

З А С УД И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання звільнити, якщо він на протязі двох років іспитового терміну не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралася.
Речові докази по справі, зокрема: транспортний засіб Skoda Fabia Combi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано ОСОБА_4 , - залишити в користуванні останнього.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Заводським РВ ММУ УМВС 23.03.2018 р., особистий код платника податків НОМЕР_3 , на користь держави процесуальні витрати у справі в сумі 3162 (три тисячі сто шістдесят дві) грн. 67 коп.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору та представнику потерпілого.

Суддя ОСОБА_1