УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Суворовської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001106 від 27.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування, по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001106 від 27.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 187 КК України.

В ході досудового розслідування, 03.08.2021, в порядку ст. 208 КПК України, затримані ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, в порядку ч. 3 ст. 208, ч. 7 ст. 223, ст. 236 КПК України, здійснено обшук затриманої особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (під час затримання, представився ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в ході якого виявлено та вилучено: чоловіча білизна чорного кольору (труси), які використовувались останнім, як балаклава; 8 набоїв з маркуванням 9 мм РАК 4 SGLU; рукавиця будівельна;

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені речі використовувались в якості засобів вчинення злочину, зокрема чоловіча білизна використовувалась як засіб маскування, рукавиці з метою приховування слідів злочину. Вилучені набої також використовувались в якості засобів вчинення розбійного нападу, та є предметами вилученими з цивільного обігу (потребує перевірки слідчим шляхом).

Таким чином, вилучені речі зберегли на собі сліди злочину,відповідають критеріям ст. 98 КПК України, що, з метою забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Від захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна без її участі.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 187 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

Відповідно до матеріалів клопотання, здійснено обшук затриманої особи ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (під час затримання, представився ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), в ході якого виявлено та вилучено: чоловіча білизна чорного кольору (труси), які використовувались останнім, як балаклава; 8 набоїв з маркуванням 9 мм РАК 4 SGLU; рукавиця будівельна;

Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучені чоловіча білизна чорного кольору, рукавиця, набої є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зокрема, використовувалися при готуванні до вчинення нападу, а також можуть міститися відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до долученої до матеріалів клопотання постанови про визнання предмету речовим доказом від 03.08.2021 року, вилучені в ході проведення обшуку речі та документи, визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження №0001106 від 27.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 187 КК України.

Крім того, вилучені речі необхідні для проведення експертних досліджень, зокрема, з метою встановлення чи містяться на них сліди кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, а також необхідність проведення експертних досліджень та необхідних слідчий дій з вказаним майном.

Також, слідчий суддя зазначає, що не накладення арешту на вилучене майно може призвести до його зміни або знищення, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження.

Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на частину вилученого майна, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення експертних досліджень та ряду слідчих дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Також, враховуючи те, що існує ризик зміни або знищення майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження та користування зазначеним майном, з метою запобігання вищевказаному ризику.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Суворовської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001106 від 27.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 187 КК України задовольнити.

Накласти арешт на чоловічу білизну чорного кольору (труси), які використовувались ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як балаклава; 8 набоїв з маркуванням 9 мм РАК 4 S GLU; рукавицю будівельну, із забороною користування, розпорядження та відчуження майна.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1