Справа № 522/4591/19
Провадження по справі № 1-кп/522/242/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальні акти по кримінальному провадженні №0008249 від 21.12.2018, стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка, Саратського району, Одеської області, громадянина України, не працевлаштованого, із середньою освітою, який зареєстрований: АДРЕСА_1 , та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеса, громадянина України, із середньою освітою, не працевлаштованого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_4 , в силу ст. 89 раніше не судимого
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по кримінальному провадженню 0008249 від 21.12.2018 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, судом на розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , оскільки 60-денний строк перебування обвинувачених під вартою закінчується.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , посилаючись на те, що на теперішній час судовий розгляд не закінчено, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, а саме що обвинувачені можуть переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та їх захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечували проти продовження строку тримання обвинуваченим під вартою, так як відсутні докази наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.
Окрім цього, адвокатами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заявлено клопотання про зменшення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.
Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає за необхідне строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 продовжити з наступних підстав.

Так, згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує положення ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких тривале тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/ Switherlandjudgement» of 26 January 1993. SeriesAno.254-A, p.15, §30).

Так, обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких відноситься до категорії тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, обвинувачений не має офіційного місця роботи, навчання, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків, а тому є ризики того, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, може вчинити інші злочини.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких відноситься до категорії тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, обвинувачений раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, не має офіційного місця роботи, навчання, що свідчить про відсутність в останнього міцних соціальних зв`язків, а тому є ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, може вчинити інші злочини.
Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і про необхідність продовження строку дії відносно обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Метою продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інші злочини.
Застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потрібно продовжити, так як ризики, які суд приймав до уваги при обранні вказаного запобіжного заходу, ще мають місце.
Окрім цього, суд враховує, що з моменту обрання відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з встановленням застави сплив значний час, за який обвинувачені частково відшкодували шкоду, завдану причиненим злочином, в судовому засіданні висловлювали намір в подальшому відшкодувати шкоду потерпілим, суд вважає за можливе змінити раніше встановлений розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави на 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 52 550 гривень з покладенням обов`язків на обвинувачених.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 331, 371, 372, 376, 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 16.05.2020 року включно.

Змінити раніше обраний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у сумі 213 231 (двісті тринадцять тисяч двісті тринадцять) гривень на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме у сумі 52 550 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого провадження по справі № 1-кп/522/242/20.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду в розумні строки;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 16.05.2020 року включно.

Змінити раніше обраний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у сумі 213 231 (двісті тринадцять тисяч двісті тринадцять) гривень на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме у сумі 52 550 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого провадження по справі № 1-кп/522/242/20.
Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду в розумні строки;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 18.03.2020 року.

Ухвала суду щодо продовження строку дії запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

18.03.2020