ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/771/21 Справа № 201/4027/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали апеляційною скаргою прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000068 від 18.01.2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 від 18.10.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.
Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя посилався на те, що прокурором під час розгляду клопотання не доведено, що вилучене в ході обшуку нафтобази ППФ Октан майно є доказом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України та підлягає спеціальній конфіскації. Слідчим суддею встановлено, що директор або інша посадова особа ППФ Октан не є підозрюваним по даному кримінальному провадженню. Слідчий суддя вважав, що прокурором у відповідності до вимог ст. 170 КПК України не доведено сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на майно, яке вилучено 16.04.2021 року під час обшуку на території нафтобази ППФ Октан за адресою м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, 2 п, а саме:

- колонка паливо-роздавальна «Шельф 100» №12366 з двома заправними пістолетами;
- колонка паливо-роздавальна «Шельф 100» №12853 з одним заправним пістолетом;
- резервуар (цистерна) №10 об`ємом 6 м3, з дизельним пальним об`ємом 2495 л (1869 кг);
- резервуар (цистерна) №10а об`ємом 25 м3, з дизельним пальним об`ємом 6502 л (5477 кг);
- каністра об`ємом 20 л з дизельним пальним;
- зразки дизельного пального з резервуару №10а у трьох скляних пляшках об`ємом 1 л кожна;
- зразки дизельного пального з резервуару №2 у трьох скляних пляшках об`ємом 1 л кожна;
- касовий апарат «Мрія» з фіскальною стрічкою;
- грошові кошти у сумі 1920 грн, шляхом позбавлення права власника на відчуження, розпорядження та користування майном.
Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги прокурор посилається на те, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що слідчим суддею не було враховано всі обставини справи.
Апелянт зазначив, що в провадженні третього відділу РКП слідчого управління Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000068 від 18.10.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, протягом 2019 року по теперішній час, на території м. Дніпра, м. Павлограда, м. Новомосковська та м. Кам`янське організували з метою збуту незаконне придбання, транспортування та збут через мережу нелегальних авто - та газозаправочних станцій незаконно виготовлених підакцизних товарів, а саме: скрапленого газу, бензину та дизпалива.
Під час досудового розслідування 16.04.2021 на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська проведено обшук на території нафтобази ППФ «Октан» за адресою м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, 2 «п», під час якого вилучено наступне майно:
- колонка паливо-роздавальна «Шельф 100» №12366 з двома заправними пістолетами;
- колонка паливо-роздавальна «Шельф 100» №12853 з одним заправним пістолетом;
- резервуар (цистерна) №10 об`ємом 6 м3, з дизельним пальним об`ємом 2495 л (1869 кг);
- резервуар (цистерна) №10а об`ємом 25 м3, з дизельним пальним об`ємом 6502 л (5477 кг);
- каністра об`ємом 20 л з дизельним пальним;
- зразки дизельного пального з резервуару №10а у трьох скляних пляшках об`ємом 1 л кожна;
- зразки дизельного пального з резервуару №2 у трьох скляних пляшках об`ємом 1 л кожна;
- касовий апарат «Мрія» з фіскальною стрічкою;
- грошові кошти у сумі 1920 грн;
- резервуар (цистерна) №2 об`ємом 50 м3, з дизельним пальним об`ємом 29018 л (24398 кг);
- резервуар (цистерна) №3 об`ємом 50 м3, з дизельним пальним об`ємом 6578 л (5543 кг);
- резервуар (цистерна) №4 об`ємом 50 м.З, з дизельним пальним об`ємом 13108 л (11013 кг);
- резервуар (цистерна) №12 об`ємом 6 м3, з дизельним пальним об`ємом 6324 л;
- резервуар (цистерна) №13 об`ємом 100 мЗ, з дизельним пальним об`ємом 9811 л (8259 кг);
- резервуар (цистерна) №14 об`ємом 100 мЗ, з дизельним пальним об`ємом 22494 л (18904 кг);
- резервуар (цистерна) №15 об`ємом 90 мЗ, з дизельним пальним 7255 л (6126 кг);
- резервуар (цистерна) №17 об`ємом 100 мЗ, з дизельним пальним 9260 л (7766 кг).
Відповідно до постанови прокурора від 17.04.2021 вказане майно визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження №0000068 від 18.10.2018 за ч. 1 ст. 204 КК України, оскільки вилучене майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу та мають суттєве значення для з`ясування обставин при розслідуванні вказаного кримінального провадження.
У зв`язку з тим, що вилучене майно набуло процесуального статусу речового доказу, відповідно до приписів КПК України для його арешту не вимагається наявність у кримінальному провадженні підозрюваного або обвинуваченого.
При цьому накладення арешту дозволяє оперативно забезпечувати збереження речових доказів на початкових етапах кримінального провадження та дозволить провести необхідні судові експертизи.
Отже, на думку апелянта, вилучене майно (колонки, резервуари з пальним, дизельне пальне, зразки пального, касовий апарат та грошові кошти) є безпосереднім предметом вчиненого кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України та з метою збереження речових доказів, є всі підстави для арешту вказаних речей.
Окрім того, під час обшуку не встановлено та не виявлено ніяких дозвільних документів щодо роздрібної торгівлі пальним. Як встановлено досудовим розслідуванням ліцензія на роздрібну торгівлю пальним вказаній АЗС (ППФ «Октан») не видавалась.
Апелянт вказує, що не накладання арешту на вищеперераховані предмети призведе до їх подальшого приховування та/або знищення, що призведе до втрати речових доказі у розумінні ст. 98 КПК України у вказаному кримінальному провадженні.
Під час досудового розслідування зафіксовано збут (продаж) у роздріб дизельного пального споживачам з використанням колонки паливороздавальної «Шельф 100» №12366 з двома заправними пістолетами, що знаходиться на території нафтобази ППФ «Октан».
При цьому під час обшуку вилучено каністру з 20 л дизельного пального, яке придбано на вказаній АЗС вроздріб, а також встановлено наявність касового апарату на фіскальній стрічці якого зафіксовано продаж 20 л дизельного пального. Також у приміщенні будівлі АЗС виявлено та вилучено готівкові кошти, які свідчать про продаж пального шляхом здійснення роздрібної торгівлі.
Вказані обставини можуть свідчити, що ППФ «Октан» здійснює продаж пального поза встановленим обліком, а також, що пальне, яке реалізується та зберігається на території вказаної АЗС та нафтобази, не відповідає встановленим державним стандартам на даний вид підакцизного товару.
На думку апелянта, незаконно виготовлені підакцизні товари, а саме пальне та обладнання для продажу пального, які вилучено в ході обшуку 16.04.2021 на території нафтобази ППФ «Октан» є безпосереднім предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України та визнані речовим доказом відповідною постановою прокурора.
Крім того, прокурор зазначив, що після внесення до слідчого судді клопотання про накладення арешту на майно у ході досудового розслідування встановлено, що дизельне пальне, яке перебуває на території нафтобази ППФ «Октан» в резервуарах (цистернах) резервуар (цистерна) №2 об`ємом 50 мЗ, №3 об`ємом 50 мЗ, №4 об`ємом 50 мЗ, №12 об`ємом 6 мЗ, №13 об`ємом 100 мЗ, №14 об`ємом 100 мЗ, №15 об`ємом 90 мЗ, №17 об`ємом 100 мЗ, має законне походження. Вказаний факт підтверджено наданими ППФ «Октан» документами, зокрема, паспортом відповідності дизельного пального, паспортами якості, сертифікатом відповідності, декларацією про відповідність технічному регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив.
Зазначив, що на даний час наявні підстави для арешту колонок паливороздавальних «Шельф 100» №12366 та №12853; резервуару (цистерни) №10 об`ємом 6 мЗ, з дизельним пальним об`ємом 2495 л (1869 кг) та резервуару (цистерни) №10а об`ємом 25 мЗ, з дизельним пальним об`ємом 6502 л (5477 кг); каністри об`ємом 20 л з дизельним пальним; зразків дизельного пального з резервуару №10а у трьох скляних пляшках об`ємом 1 л кожна; зразків дизельного пального з резервуару №2 у трьох скляних пляшках об`ємом 1 л кожна; касового апарату «Марія» з фіскальною стрічкою та грошових коштів у сумі 1920 грн.
Вказане майно безпосередньо підтверджує факт роздрібної торгівлі пальним ППФ «Октан» на автозаправній станції, що перебуває поруч з нафтобазою, за відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. У зв`язку з цим встановлені обставини можуть свідчити, що ППФ «Октан» здійснює продаж пального поза встановленим обліком, а також, що пальне, яке реалізується та зберігається на території вказаної АЗС не відповідає встановленим державним стандартам на даний вид підакцизного товару.
В суді апеляційної інстанції, прокурор ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Адвокат ОСОБА_6 , в інтересах ППФ Октан заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважала ухвалу слідчого судді законною та просила залишити її без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думки прокурора та адвоката, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість рішення слідчого судді та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею виконані належним чином.
Стаття 170 КПК України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За змістом п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У відповідності до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
З аналізу процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор подаючи клопотання про арешт майна повинні довести завдання арешту майна, а саме те, що незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Доведеною повинна бути і мета щодо такого майна, передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України, зокрема: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно із положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
На думку колегії суддів, за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення.
З наданих матеріалів провадження, вбачається, що в провадженні третього відділу РКП СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000068 від 18.10.2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України. Згідно із фабулою з ЄРДР, невстановлені особи протягом 2019 року по теперішній час на території м. Дніпра, м. Павлограда, м. Новомосковська та м. Кам`янського організували з метою збуту незаконне придбання, транспортування та збут через мережу нелегальних авто та газозаправочних станцій незаконно виготовлених підакцизних товарів, а саме: скрапленого газу, бензину та дизпалива.
Отримано оперативну інформацію щодо ППФ «Октан», (), яке здійснює господарську діяльність всупереч вимогам Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» № 222-VIII, від 02.03.2015, із змінами від 25.01.2021 та Закону України № 2628-VIII від 23.11.2018 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо поліпшення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів», Постанови Кабінету України від 26.10.2011 № 1107 «Про затвердження Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки», Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», Постановою КМУ «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» від 20.12.1997 № 1442, зі змінами від 04.12.2019 № 1159, Законом України «Про захист прав споживачів», якими запроваджено окрім ліцензування господарської діяльності пов`язаної з виготовленням, зберіганням та реалізацією нафтопродуктів, і інших видів діяльності.
16.04.2021р. на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2021р. по справі № 201/3043/21 слідчим СУ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, за участю спеціаліста фахівця ВЗЗ с ПМС у м. Дніпрі ЦЗД ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області, проведено обшук на території нафтобази ППФ «Октан» за адресою: м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, 2 «п», під час якого вилучено наступне майно:
- колонка паливо-роздавальна «Шельф 100» №12366 з двома заправними пістолетами;
- колонка паливо-роздавальна «Шельф 100» №12853 з одним заправним пістолетом;
- резервуар (цистерна) №10 об`ємом 6 м3, з дизельним пальним об`ємом 2495 л (1869 кг);
- резервуар (цистерна) №10а об`ємом 25 м3, з дизельним пальним об`ємом 6502 л (5477 кг);
- каністра об`ємом 20 л з дизельним пальним;
- зразки дизельного пального з резервуару №10а у трьох скляних пляшках об`ємом 1 л кожна;
- зразки дизельного пального з резервуару №2 у трьох скляних пляшках об`ємом 1 л кожна.
- касовий апарат «Мрія» з фіскальною стрічкою;
- грошові кошти у сумі 1920 грн;
- резервуар (цистерна) №2 об`ємом 50 м3, з дизельним пальним об`ємом 29018 л (24398 кг);
- резервуар (цистерна) №3 об`ємом 50 м3, з дизельним пальним об`ємом 6578 л (5543 кг);
- резервуар (цистерна) №4 об`ємом 50 м.3, з дизельним пальним об`ємом 13108 л (11013 кг);
- резервуар (цистерна) №12 об`ємом 6 м3, з дизельним пальним об`ємом 6324 л;
- резервуар (цистерна) №13 об`ємом 100 м3, з дизельним пальним об`ємом 9811 л (8259 кг);
- резервуар (цистерна) №14 об`ємом 100 м3, з дизельним пальним об`ємом 22494 л (18904 кг);
- резервуар (цистерна) №15 об`ємом 90 м3, з дизельним пальним 7255 л (6126 кг);
- резервуар (цистерна) №17 об`ємом 100 м3, з дизельним пальним 9260 л (7766 кг).
Постановою прокурора від 17.04.2021р. вилучене майно визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.
Прокурор вважав, що вилучене в ході обшуку нафтобази ППФ «Октан» майно є доказом скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, а також підлягає спеціальній конфіскації відповідно положень КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Отже визначальним критерієм для віднесення тих чи інших предметів до речових доказів у конкретному кримінальному провадженні виступають ознаки кримінального правопорушення, яке розслідується.
Саме тому закон у статті 173 КПК зобов`язує слідчого суддю при здійсненні функції судового контролю за досудовим розслідування при вирішенні питання про арешт майна врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
Кримінальне провадження розпочато за ознаками ч. 1 ст. 204 КК України, яка передбачає відповідальність за незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовленого пального або інших підакцизних товарів.
Тобто, питання про походження нафтопродуктів, шлях їх переміщення є необхідним для обґрунтованості підозри у вчинення даного кримінального правопорушення.
Кримінальний закон не вимагає аби зібрані органом досудового розслідування на підтвердження вчинення кримінального правопорушення докази були достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
За даними Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, держателем якого є Державна податкова служба України, ППФ «Октан» () має ліцензію на Оптову торгівлю пальним, за наявності місць оптової торгівлі (адреса 0 м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, 2 П), № 00046 терміном дії до 01.07.2024р., має ліцензію на оптову торгівлю пальним, за відсутності місць оптової торгівлі № 00042 терміном дії до 10.02.2026р.
Доводи прокурора про те, що ППФ «Октан» здійснює продаж пального, яке не відповідає встановленим державним стандартам на даний вид підакцизного товару спростовуються наявними сертифікатами відповідності на дизельне паливо та паспортами якості, виданими ООВ ТОВ «НВП ДІН ЛТД», де вказано, що виробником є АТ «Газпромнефть-Московский НПЗ». Тобто, наданими документами підтверджено походження пального.
Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:
1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення;
3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;
4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Проте жодним ознакам вилучене майно не відповідає.
Доказів протилежного прокурором не надано та слідчим суддею не встановлено.
Директор або інша посадова особа ППФ «Октан» не є підозрюваним по даному кримінальному провадженні, офіційно зареєстроване і є платником податків.
Слідчий суддя вважає, що слідчим у відповідності до вимог ст. 170 КПК України не доведено сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Крім того, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Разом з тим, згідно зі ст.ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Колегія суддів, погоджується з висновком слідчого судді про те, що клопотання не підлягає задоволенню.
Всі доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного судового рішення не заслуговують на увагу суду оскільки, на думку колегії суддів, фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000068 від 18.01.2018 року, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3