Справа № 449/1689/19
Перемишлянський районний суд Львівської області
УХВАЛА
02.03.2021 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000017 від 19.01.2018 р. відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Чемеринці Перемишлянського району Львівська області, громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , директора Дунаївської загальноосвітньої середньої школи, не судимої, заміжньої, РНОКПП НОМЕР_1 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно з обвинувальним актом органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що вона, будучи директором Дунаївської загальноосвітньої школи, і на яку було покладено обов`язок створити здорові та безпечні умови праці у формі справного обладнання та інструментів для виконання робіт з підвищеною небезпекою, не створила таких умов та не заборонила використання для порізки колод саморобної циркулярки. Приблизно о 10 годині 24 листопада 2017 року ОСОБА_9 та ОСОБА_7 здійснювали порізку півтораметрових колод на менші для подальшої порубки на дрова на даній саморобній циркулярці. В якийсь момент штанина ОСОБА_7 зачепилася за вал. Намагаючись висмикнути штанину, ОСОБА_7 опустив руку до шківа та отримав травматичну ампутація (виривання) лівого безіменного пальця на рівні середньої третини основної фаланги, яка відповідно до судово-медичної експертизи №38/2019 від 24.06.2019 року є тілесним ушкодженням середньої тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я. Така циркулярка не відповідала вимогам безпеки та ще й не перебувала на балансі Дунаївської загальноосвітньої середньої школи.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що заподіяло шкоду здоров`ю потерпілому, тобто у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.272 КК України.

В судовому засіданні 25.02.2021 р. захисник обвинуваченої ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000017 від 19.01.2018 р. відносно неї за ч.1 ст. 272 КК України просить закрити.

Клопотання мотивує тим, що кримінальне правопорушення, передбачені ч.1 ст.272 КК України, у вчиненні якого обвинувачують ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку. Враховуючи, що з дня його вчинення (24.11.2017 р.) пройшло більше трьох років, є підстави для звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 також подала до суду заяву, якою надала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження. При цьому обвинувачена своєї вини у вчиненні даного кримінального проступку не визнала.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття провадження у справі, однак, просив також суд визначити долю речових доказів та судових витрат, а саме витрат на проведення експертизи в сумі 11440 грн., які стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь експертної установи.

Потерпілий ОСОБА_7 проти звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження заперечив. Вважав, що з огляду на поведінку обвинуваченої, яка не визнавала своєї вини та весь цей час ставилась до потерпілого зверхньо, розгляд даного кримінального провадження слід закінчити вироком.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 визнав наявність підстав для звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України, однак, подав клопотання про стягнення з обвинуваченої витрат на правову допомогу, які поніс потерпілий у розмірі 16500 грн., надавши суду підтвердження суми таких витрат.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 проти покладення на обвинувачену судових витрат заперечила. Вважала, що судові витрати можуть стягуватись з обвинуваченої лише у випадку ухвалення судом обвинувального вироку.

Заслухавши думку учасників процесу, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання захисника обвинуваченої про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 272 КК України на підставі ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження, слід задоволити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.49КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло, зокрема: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.272 КК України є кримінальним проступком, а санкція ч.1 ст.272 КК України передбачає покарання у вигляді обмеження волі та не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі.

Згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09.04.2019, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст.284, ч. 3 ст.285, ч. 4 ст.286, ч. 3 ст.288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акту вбачається, що події, які інкримінуються обвинуваченій ОСОБА_4 мали місце 24 листопада 2017 року. Визначений ст.49 КК України трирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності сплив 24 листопада 2020 року. Обвинувачена ОСОБА_4 надала свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України.

Отже, наявні всі необхідні умови для закриття даного кримінального провадження та звільненні обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

У даному кримінальному провадженні заявлені клопотання про розподіл процесуальних витрат на залучення експертів та витрат на правову допомогу потерпілому.

Відповідно до ст.118 КПК України, витрати на залучення експертів та витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Системний аналіз норм глави 8 КПК України свідчить про те, що сторони кримінального провадження не завжди можуть розраховувати на компенсацію понесених ними процесуальних витрат.

Так, частина друга статті 120 КПК України передбачає, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого несе потерпілий. Частина перша статті 122 КПК України передбачає, що витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 124 КПК України фактично передбачає випадки, коли понесені сторонами процесуальні витрати можуть бути перерозподілені. Так витрати на залучення експертів та понесені потерпілим процесуальні витрати (в т.ч. витрати на правову допомогу) підлягають стягненню з обвинуваченого лише у випадку ухвалення обвинувального вироку. Лише у випадку ухвалення обвинувального вироку суду і відсутності коштів у обвинуваченого понесені потерпілим процесуальні витрати можуть бути компенсовані за рахунок коштів Державного Бюджету України. Стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат у випадку закриття кримінального провадження чинний КПК України не регулює.

Посилання прокурора та представника потерпілого на правову позицію висловлену ВП ВС у постанові від 17 червня 2020 року (справа №589/1781/17) є не цілком доречним, оскільки, в даній постанові ВС звернув увагу на можливість розподілу процесуальних витрат не лише вироком, але й ухвалою суду. Однак, в даній постанові ВС не прийшов до висновку, що у випадку закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України процесуальні витрати мають стягуватись з обвинуваченого. В даній справі суди першої та другої інстанції залишили питання розподілу судових витрат на правову допомогу без розгляду, що на думку ВС є неприпустимим.

Суд не заперечує можливості розподілу судових витрат в ухвалі про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, як і вирішення такого питання будь-якою іншою ухвалою. Однак, компенсація понесених сторонами процесуальних витрат має ґрунтуватись на вимогах закону (наприклад, ст.122 КПК України передбачає компенсацію витрат свідка чи перекладача на проїзд, наймання житла та добові), випливати з правових позицій ВС або сам обвинувачений може погодитись на компенсацію всіх чи частини процесуальних витрат. Так, законодавчі норми глави 8 КПК України взагалі не передбачають компенсацію понесених витрат на правову допомогу обвинуваченого, навіть у випадку, якщо відносно нього буде винесений виправдувальний вирок. Тому і потерпілий не завжди може розраховувати на компенсацію понесених ним процесуальних витрат.

Оскільки, чинний КПК України передбачає, що лише ухвалення судом обвинувального вироку може бути підставою для стягнення з обвинуваченого витрат на залучення експертів та витрат на правову допомогу (ч.1, 2 ст.124 КПК України), - суд вважає, що витрати понесені стороною обвинувачення на залучення експертів слід віднести на рахунок держави, а у стягненні з обвинуваченого витрат на правову допомогу потерпілому слід відмовити (компенсація таких витрат за рахунок коштів Державного бюджету КПК України також не передбачена).

Керуючись ст. 12, 49, 272 КК України, ст.ст. 118, 120, 122, 124, 126, 284, 285, 286, 369, 370, 371, 372, 395, 532 КПК України, суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 272 КК України на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження задоволити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000017 від 19.01.2018 р. відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України, закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Речові докази: металеву конструкцію циркулярки з дерев`яним столом, пилу, гумовий пас, шланг до кріплення пили та електричний трифазний двигун з металевим шківом, - передані на відповідальне зберігання Дунаївській загальноосвітній школі - повернути власнику.

Процесуальні витрати на залучення експертів покласти за рахунок держави.

У клопотанні представника потерпілого про стягнення з обвинуваченої витрат на правову допомогу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1