Справа № 352/2042/18
Провадження № 1-кп/352/29/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000446 від 17.09.2018 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, неофіційно працюючого різноробочим на приватних новобудовах, перебуває у фактичних шлюбних стосунках, утриманці відсутні, українця, громадянина України, не військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, не судимого, якому пам`ятку про його права та обов`язки вручено, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, -

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в сховище.

Вказане кримінальне правопорушення підсудний вчинив при наступних обставинах:

на початку вересня 2018 року ОСОБА_4 , проходячи по АДРЕСА_2 , запримітив наявність великої кількості свійської птиці, а саме курей та качок, у курятнику біля сараю на території господарства ОСОБА_6 , що розташоване у АДРЕСА_3 . Після цього, у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення крадіжки курей та качок для їх подальшого споживання, як продукту харчування.

З цією метою, 17.09.2018 р. приблизно о 03:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання, у АДРЕСА_1 , заздалегідь приготував для вчинення крадіжки металевий предмет у вигляді залізного лома, а також ліхтарик, з якими направився до господарства ОСОБА_6 , що знаходиться за вищезазначеною адресою, з метою викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що територія господарства, де знаходиться курятник і сарай, огороджена парканом із сітки для запобігання проникненню сторонніх осіб, а також двері сараю, де в нічний час перебуває свійська птиця, належна ОСОБА_6 , замкнуті навісним замком, та відповідно, мають ознаки сховища, 17.09.2018 р. приблизно о 03:30 год. обвинуваченій, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, з тильної сторони підійшов до дерев`яної хвіртки курятника розташованої на території господарства потерпілої, після чого відкрив металеву зачіпку, на яку була зачинена хвіртка,

та таким чином проник на вказану охоронювану територію. Після цього ОСОБА_4 , підсвічуючи ліхтариком, підійшов до сараю, що розташований у курятнику на території господарства, шляхом фізичного зусилля рук, із застосуванням заздалегідь підготовленого засобу для проникнення у сховище, а саме залізного лому, способом віджиму виламав вхідні двері сараю та через утворений отвір незаконно проник до середини сховища, де знаходились кури та качки, які належать ОСОБА_6 .

Продовжуючи свої неправомірні дії, спрямовані на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи всередині приміщення сараю, підсвічуючи ліхтариком, діючи умисно, з метою незаконного збагачення, почергово схопив і скрутив шию вісьмом курям та двом качкам, які помістив у господарський мішок білого кольору, який відшукав поруч. Після цього, ОСОБА_4 вийшов із сараю та покинув територію господарства в АДРЕСА_3 .

У подальшому, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, ОСОБА_4 , переніс вісім курей та дві качки до місця свого постійного проживання у АДРЕСА_1 , де зберігав їх у холодильнику з метою подальшого особистого споживання, як продукту харчування.

В наслідок неправомірних дій ОСОБА_4 , спричинив потерпілій

ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 1060 (одна тисяча шістдесят) грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілою дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Вкрай негативно ставиться до скоєного. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що всі неправомірні діяння скоїв внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища, оскільки без наявності постійного місця праці залишився без засобів до існування, а свійську птицю викрав для власного споживання, бо на протязі декількох днів голодував. Зобов`язався у найкоротші терміни після відбуття покарання відшкодувати потерпілій заподіяні збитки. Що стосується цивільного позову, то його у зменшеному позивачкою ОСОБА_6 розмірі, визнає в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні ствердила факт викрадення 17.09.2018 р. з приміщення її підсобного господарства вісьмох курей та двох качок. Згодом від працівників поліції довідалася, що крадіжку скоїв її односельчанин ОСОБА_4 . Просила суворо його не карати. Що стосується цивільного позову, то просила його розмір в частині відшкодування матеріальних збитків зменшити до 1060 грн.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину та закладений до нього цивільний позов в зменшеному розмірі позовних вимог визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного і потерпілої та дослідженням доказів, які характеризують особу ОСОБА_4 . Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в сховище.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішеньта застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, а також вчинив кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, а саме надзвичайно скрутного матеріального становища.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги думку потерпілої щодо несуворості призначуваного ОСОБА_4 покарання, а також враховує і те, що останній негативно ставиться до вчиненого, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, раніше не судимий, перебуває у фактичних шлюбних стосунках, працюючи хоча і неофіційно, проте займається суспільно-корисною працею, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, тобто є особою із належним рівнем соціальної зрілості, яка має нерегулярний легальний дохід та міцні соціальні зв`язки, що применшує передумови для подальшої протиправної поведінки, зі слів має незадовільний стан здоров`я.

Таким чином, враховуючи всі вищеперелічені обставини, дані про особу підсудного ОСОБА_4 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і впливають на пом`якшення покарання, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого норми ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 185 ч. 3 КК України, а саме у виді арешту, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів.

Окрім того, застосовуючи до ОСОБА_4 норми ст. 69 КК України, суд приймає до уваги, що у будь-якому разі встановлені обставини, які пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним та несправедливим.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідає також принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Що стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до підсудного ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди, то його слід задоволити повністю в зменшеному позивачкою розмірі позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Показами позивачки-потерпілої та відповідача-підсудного, долученими до матеріалів справи письмовими доказами, судом встановлено, що внаслідок неправомірної поведінки відповідача-підсудного вона понесла матеріальні збитки в сумі 1060 грн., які і слід стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 .

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_4 слід залишити без змін - тримання під вартою.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Питання про речові докази по даному кримінальному провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 342 - 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначити йому, із застосуванням ст. 69 КК України, покарання у виді арешту строком на чотири місяці.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без змін - тримання під вартою, а строк відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання з 10 год. 15 хв. 15 березня 2021 року, зарахувавши при цьому термін його попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, виходячи з розрахунку, у відповідності до вимог ст. 72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день арешту.

Речові докази по даному кримінальному провадженню : металевий лом типу «фомка», який знаходиться в камері зберігання речових доказів Тисменицького ВП ГУНП знищити; фонарик чорного кольору та спортивну бейсболку темно-синього кольору із логотипом «NIKE 2», які знаходиться в камері зберігання речових доказів Тисменицького ВП ГУНП повернути за приналежністю власнику ОСОБА_4 ; дві тушки качки та вісім тушок курей, які передані на відповідальне зберігання потерпілій повернути за приналежністю власниці ОСОБА_6 .

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до підсудного ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди, задоволити повністю в зменшеному позивачкою розмірі позовних вимог. Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 1060 грн. заподіяної злочином матеріальної шкоди.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, потерпілій, захиснику та обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Головуючий : ОСОБА_1