Справа № 545/1790/20
Провадження № 1-в/545/23/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2021 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в м. Полтава подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» про приведення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року та Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до діючого законодавства ,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло подання Державної установи « Божковська виправна колонія (№16)» про приведення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року відносно засудженого ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VІІІ.

В ході розгляду справи представник колонії подання уточнив, остаточно прохав привести у відповідність до вимог діючого законодавства вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року та вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року відносно засудженого ОСОБА_4 .

Від представника колонії та засудженого до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України суд, під час виконання вироків має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 і ч. 3 ст. 74 КК України.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджений 05.03.2018 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 309,71,72, 75,76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

В подальшому ОСОБА_4 засуджено вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком покарання, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

Згідно даного Закону повторність, як кваліфікуюча ознака кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України виключена.

Так, частиною другою статті 309 КК України в новій редакції передбачена кримінальна відповідальність особи за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, вчинена за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею .

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Таким чином , оскільки повторність, як кваліфікуюча ознака кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України виключена з диспозиції статті, дії ОСОБА_4 за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України, а тому призначене йому покарання за ст. 309 ч. 2 КК України у виді 4 років позбавлення волі підлягає приведенню у відповідність до діючої редакції Кримінального кодексу України (в редакції Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року), шляхом перекваліфікації дій ОСОБА_4 з частини 2 на частину 1 статті 309 КК України та пом`якшення призначеного покарання шляхом визначення останньому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 5 років обмеження волі .

В іншій частині даний вирок відповідає вимогам діючого законодавства України.

Як вбачається за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року кримінальні правопорушення ОСОБА_4 вчинені на протязі року після засудження за ст. 309 КК України, а саме після засудження вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року, а тому відсутні підстави для перекваліфікації його дій за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України .

Крім того, призначена ОСОБА_4 міра покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року за ч. 2 ст. 309 КК України призначена в межах санкції статті 3 роки позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 63 КК України позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарань в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років.

Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як вбачається, відповідно до вироку Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року, згідно ст. 71 КК України, до покарання призначеного даним вироком, частково

приєднано невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року.

Згідно пп.б п.1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

У зв`язку з чим, засудженому ОСОБА_4 до покарання, призначеного за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року за ч. 2 ст. 309 КК України , згідно ст. 71 КК України необхідно часткового приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України, яке відповідно до ст. 72 КК України підлягає переведенню в більш суворий вид покарання позбавлення волі, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, та остаточно визначити покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 5,72,74 КК України,ст.ст. 537,539 КПК України суд :

УХВАЛИВ :
Подання Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» про приведення вироків Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року та Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до діючого законодавства - задовольнити.

Привести у відповідність вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року та вважати ОСОБА_4 засудженим за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років обмеження волі.

В іншій частині даний вирок відповідає вимогам діючого законодавства України.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року відносно ОСОБА_4 привести у відповідність до вимог діючого законодавства України.

Вважати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

До покарання, призначеного за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25.06.2019 року за ч. 2 ст. 309 КК України , згідно ст. ст. 71,72 КК України часткового приєднати невідбуту частину покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України та остаточно визначити покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1