КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

13 травня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року,
за участю осіб,
які подали скаргу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які брали участь в апеляційному розгляді дистанційно, в режимі відеоконференції з Черкаським апеляційним судом,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 17 лютого 2021 року слідчий суддя Печерського районного ОСОБА_7 відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 від 04.04.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000001.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження є належним чином мотивованим та обґрунтованим, досудове провадження проведено достатньо повно і доказів вчинення злочину не встановлено, а тому прийняте за результатами перевірки рішення відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року та скасувати постанову слідчого Державного бюро розслідувань від 04.04.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000001.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянти зазначають про те, що оскаржувана ухвала є незаконною та не обґрунтованою, оскільки судом першої інстанції було проігноровано вимоги, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

На думку апелянтів, досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000001 від 10.01.2019 року проведено не повно, а постанова від 04.04.2019 року про закриття цього кримінального провадження є формальною та всупереч вимог кримінального процесуального закону, є необґрунтованою, проте, судом дані факти проігноровані.

Крім того, як вказують апелянти, судом не було досліджено питання того, що в даному кримінальному провадженні взагалі не проводились жодні слідчі дії, не були проведені допити, та не здійснювався їх виклик до слідчого, для дачі пояснень у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які подали скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, перевіривши матеріали судового провадження за скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження та матеріали закритого кримінального провадження № 0000001 від 10.01.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 375, ч. 1 ст. 382 КК України; проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, у відповідності до вимог, передбачених ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26.

Згідно з вимогами ст.ст. 307, 370 КПК України, судове рішення слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення слідчого або прокурора, в даному випадку на постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у місті Києві, про закриття кримінального провадження, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним, зокрема є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Києві ОСОБА_8 від 04 квітня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0000001 від 10.01.2019 року, слідчий суддя дійшов помилкового висновку щодо обґрунтованості цієї постанови та її відповідності нормам кримінального процесуального закону, оскільки постанова слідчого, яку оскаржували заявники, не в повній мірі відповідала загальним засадам кримінального провадження, які зокрема покладають на прокурора, керівника органу досудового розслідування та слідчого обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зокрема, як передбачено ч. 5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови та їх обґрунтування.

Більш того, оскільки в даному випадку йде мова про постанову слідчого про закриття кримінального провадження, вона повинна містити оцінку доказів зібраних під час досудового розслідування, яка повинна ґрунтуватись на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Між тим, аналіз вивчення матеріалів судового провадження за скаргою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також матеріалів закритого кримінального провадження, дозволяє зробити висновок про те, що під час досудового розслідування не були досліджені всі обставини кримінального провадження, у зв`язку з чим рішення слідчого про закриття кримінального провадження не могло бути визнане законним та обґрунтованим, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час допиту в якості свідка судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_9 не були в повному обсязі з`ясовані всі обставини, на які посилались заявники у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення, зокрема щодо винесення постанови про проведення обшуку від 05 липня 2011 року у справі № 4-1602/11 на підставі подання слідчого ОСОБА_10 , яке, як стверджують заявники, не було погоджене із заступником прокурора ОСОБА_11 .

Більш того, в матеріалах кримінального провадження взагалі відсутні будь-які докази, пов`язані з розглядом суддею ОСОБА_9 подання про проведення обшуку та прийняттям відповідного судового рішення, незважаючи на те, що до ЄРДР були внесені відомості за ч. 1 ст. 375 КК України, яка, станом на час закриття кримінального провадження і до прийняття Рішення Конституційного Суду України № 7-р/2020 від 11.06.2020, передбачала відповідальність за постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови.

Окрім цього, матеріали закритого кримінального провадження, не містять у собі будь-яких об`єктивних даних щодо неможливості допиту під час досудового розслідування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які, шляхом подання відповідної заяви в порядку ст. 214 КПК України, ініціювали внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР щодо судді ОСОБА_9 , оскільки, крім повісток про їх виклик до приміщення Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві відповідно на 14 та 16 год. 08 лютого 2019 року, матеріали провадження не містять даних про те, що вони, будучи належним чином повідомленими про час і місце допиту, не з`явились до слідчого без поважних причин.

Що ж стосується направлення слідчим до ГУ НП в Черкаській області доручення про допит в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , то воно не може служити свідченням вжиття всіх заходів для допиту вказаних осіб, з урахуванням того, що вказане доручення датоване 05.02.2019, тобто за три дні до того, як вказані особи вже були викликані на допит до м. Києва, що ставить під сумнів сам факт направлення повісток про виклик ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

З огляду на ці та інші обставини, встановлені під час апеляційного розгляду ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не може бути визнана законною, обґрунтованою та вмотивованою, оскільки слідчий суддя не мав достатніх підстав для висновку про те, що досудове розслідування проведено достатньо повно, доказів вчинення злочину не встановлено, а прийняте рішення про закриття зазначеного вище кримінального провадження, відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

У зв`язку з цим, скасуванню підлягає не лише ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а й постанова слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 від 04.04.2019 року, через однобічність та неповноту проведеного досудового розслідування та передчасність прийнятого рішення про закриття кримінального провадження, без вжиття необхідних заходів, направлених на реалізацію завдань кримінального провадження, а саме забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підлягає задоволенню; ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 від 04.04.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000001 скасуванню, з постановленням нової ухвали про задоволення скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та скасування оскаржуваної ними постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 0000001 від 10.01.2019 року, з направленням матеріалів зазначеного кримінального провадження до Київської міської прокуратури для організації проведення досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року, відповідно до якої відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 від 04.04.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000001 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 від 04.04.2019 року про закриття кримінального провадження № 0000001 від 10.01.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 375, ч. 1 ст. 382 КК України задовольнити; зазначену постанову слідчого ТУ ДБР у м. Києві скасувати, а матеріали вказаного кримінального провадження направити до Київської міської прокуратури для організації проведення досудового розслідування.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 757/21083/19-к

Номер провадження : 11-сс/824/2559/2021

Категорія ч. 2 ст. 309 КПК України

Слідчий суддя у 1-й інстанції ОСОБА_7

Доповідач - суддя ОСОБА_1