ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/923/21 Номер провадження 11-сс/814/624/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали клопотання т.в.о начальника СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУ НП в Полтавській області майор поліції ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000120 від 01 травня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, щодо підозрюваного
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишняки, Хорольського району Полтавської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, неодруженого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 30 червня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 30 червня 2021 року задоволено клопотання т.в.о. начальника СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_8 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

Продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування до 02 серпня 2021 року. В задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що підозра є обґрунтованою, ризики зазначені в клопотання про продовження тримання під вартою, які були враховані при обранні йому цього запобіжного заходу, на даний час існують та не зменшилися, а обставини наведенні в клопотанні перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання підозрюваного під вартою.

Не погодившись із вказаним рішенням суду , захисником ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 30 червня 2021 року та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що клопотання про продовження застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідає вимогам статті 199 КПК України щодо його обґрунтованості, подане з порушенням строків його подачі до суду, а тому в силу вимог ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний був відмовити у продовженні строку тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, позицію учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченим цим Кодексом.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України) при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку досудового розслідування і тримання особи під вартою, чи не допущено безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів провадження, у провадженні СВ ВП №2 Лубенського РВП ГУ НП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000120 від 01 травня 2021року за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 травня 2021року близько 20 години ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу господарства за адресою АДРЕСА_3 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_9 два удари рукою стиснутою в кулак в область голови та один удар ногою взутою у взуття по тулубу, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку тяжкого ступеню тяжкості, переломів основи та склепіння черепа, травматичного субарахноїдального крововиливу, закритої травми грудної клітини, закритого перелому ребер справа, травматичного гемотравмоторексу справа, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження як небезпечні для життя в момент їх заподіяння

02 травня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

04 травня 2021 року, слідчим суддею Хорольського районного суду Полтавської області щодо підозрюваного ОСОБА_6 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 02 липня 2021 року.

29 червня 2021 року, постановою керівника Лубенської окружної прокуратури строк досудового розслідування продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 02 серпня 2021 року.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відомості, що дають підстави на даному етапі розгляду справи, обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, зокрема протоколом огляду місця події від 02.05.2021; показами свідка ОСОБА_10 від 01.05.2021; показами свідка ОСОБА_11 від 02.05.2021; показами свідка ОСОБА_12 від 02.05.2021; показами свідка ОСОБА_13 від 01.05.2021; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 02.05.2021; протоколом особистого обшуку затриманої особи від 02.05.2021; повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 02.05.2021; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 02.05.2021; протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 04.05.2021; висновками експертиз № 748 від 01-11.06.2021, № 747 від 01-11.06.2021, №211 від 03 -11.06.2021, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Крім того, обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду в суді першої інстанції та знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. З матеріалів провадження не вбачається, що з того часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри або причетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому злочину.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що ризики, які були підставою для застосування підозрюваному запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, є реальними та продовжують існувати.

Підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи в разі обрання йому більш м`якішого запобіжного заходу, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк зможе ухилитися від слідства та суду, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це слідчого та прокурора, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення. ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавленні волі строком до восьми років. В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_6 постійних засобів для існування не має, офіційно ніде не працює, легальних джерел доходів в ході досудового слідства не встановлено, а тому може вчиняти нові злочини. Перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_6 переслідуючи мету - уникнення від кримінальної відповідальності, може незаконно вплинути шляхом погроз або вмовлянь на свідків та потерпілого, що призведе до зміни ними своїх показів або відмови від дачі показів, що в подальшому може поставити під сумнів обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, оскільки останній на виконання вимог ч.2 ст.184 КПК України отримав копії клопотання та матеріалів якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, в яких зазначені як особисті анкетні дані свідків вчинення підозрюваним злочину. Наразі орган досудового розслідування продовжує встановлювати обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний матиме можливість знищити або сховати речові докази.

Крім того, залишаються не проведені слідчі дії, участь у проведенні яких підозрюваного ОСОБА_9 є необхідною за для досягнення повноти, всебічності, об`єктивності та неупередженості досудового розслідування. Без продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_6 , через усвідомлення можливості позбавлення волі на строк до 8 років матиме можливість перешкоджати проведенню слідчих дій що призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні та не можливості прийняття законного та обґрунтованого рішення по справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Водночас, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 даного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яких відноситься до тяжкого злочину, за котрий передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.

Крім того, у справі "Москаленко проти України", Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Зазначені вище обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Оцінюючи всі обставини в сукупності, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В сукупності із вищевикладеним, у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства апеляційний суд також враховує дані, які характеризують особу підозрюваного та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований (не має офіційного заробітку), не судимий.

Проте, постійне місце проживання не може бути визнано судом самостійною підставою для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу та не можуть запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Апеляційний суд вважає такими, що знайшли своє підтвердження і обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, що обумовлено необхідністю провести ряд процесуальних та слідчих дій, про які зазначає слідчий в клопотанні, а саме: допитати всіх свідків, покази яких мають значення для кримінального провадження, отримати висновок призначеної слідчим судово-медичної та амбулаторної судово- психіатричної експертизи, а також враховуючи висновки експертиз провести ряд слідчих та процесуальних дій необхідність в яких може виникнути під час досудового розслідування.

З огляду на зазначене, доводи сторони обвинувачення щодо необхідності продовження строку тримання під вартою, є належними та підтверджуються матеріалами справи, а тому слідчим суддею обґрунтовано продовжено підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, який продовжений ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області.

Доводи підозрюваного про порушення строку звернення до суду з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу є безпідставними, оскільки частиною четвертою статті 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку запобіжного заходу до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу. Отже, порушений строк звернення з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу не є підставою для скасування ухвали слідчого судді в апеляційному порядку.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405,407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 30 червня 2021 року без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4