Справа №487/4747/21
Провадження №1-кс/487/3976/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2021 Слідчий суддя Заводського районного суду місто Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 відповідно до ст. 206 КПК України про незаконне тримання під вартою ОСОБА_5 та клопотання слідчого СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.28 - ч. 2 ст. 369-2, ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст.369-2 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

16.07.2021 року адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою на незаконне тримання під вартою ОСОБА_5 , в якій просить зобов`язати уповноважених осіб негайно звільнити затриманого 14.07.2021 року громадянина ОСОБА_5 , як такого, що утримується незаконно під вартою без належних правових підстав проти власної волі, посилаючись на те, що у органів досудового розслідування були відсутні підстави для законного затримання ОСОБА_5 в порядку і на підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.208 КПК України.

16.07.2021 року слідчий СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області лейтенант поліції ОСОБА_8 , за погодженням прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 діб, з одночасним визначенням розміру застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підставою для внесення клопотання стало обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 - ч. 2 ст. 369-2, ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст. 369-2 КК України. Також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: впливати на свідків шляхом погроз та підкупу, з метою уникнення покарання за вчинення нетяжкого та тяжкого злочину; переховуватися від органу досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_5 .
Ухвалою слідчого судді від 16.07.2021 року клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 відповідно до ст. 206 КПК України про незаконне тримання під вартою ОСОБА_5 , та клопотання слідчого СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 обєднані в одне провадження для сумісного розгляду.
В судовому засіданні прокурор, слідчий підтримали клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просили про задоволення клопотання. В задоволенні заяви захисника підозрюваного просили відмовити, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність.
В судовому засіданні захисники ОСОБА_5 заяву про незаконне тримання під вартою підтримали. Стверджували про незаконне затримання та безпідставне тримання під вартою ОСОБА_5 .
Заперечували проти задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 , просили в його задоволенні відмовити. Зазначали, що підозра є необґрунтованою, надані стороною обвинувачення докази не свідчать про наявність в діях ОСОБА_5 ознак інкримінованого кримінального правопорушення . Також, прокурором не обґрунтовані заявлені ризики, яким можливо запобігти більш м`яким запобіжним заходам ніж тримання під вартою. Просила врахувати, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, працює, раніше не судимий, характеризується позитивно.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисників.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, на думку органу досудового слідства у військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ОСОБА_5 , який усвідомлював, що має стійкий авторитет серед службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом отримання неправомірної вигоди від призовників, резервістів та інших військовозобов`язаних осіб за вплив на прийняття рішення невстановленими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не проходження військової служби, військових зборів, а також видачу відповідних довідок таким призовникам, резервістам та військовозобов`язаним особам.
З метою запобігання викриттю своєї злочинної діяльності, пов`язаної із отриманням неправомірної вигоди, військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 підшукав раніше знайомого йому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до якого мав довірливе відношення.
ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_9 обставини свого злочинного плану щодо незаконного збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди від призовників, резервістів та інших військовозобов`язаних осіб за вплив на прийняття рішення невстановленими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не проходження військової служби, військових зборів, а також видачу відповідних довідок таким призовникам, резервістам та військовозобов`язаним особам та запропонував ОСОБА_9 здійснювати діяльність з підшукування осіб, які бажали б надавати неправомірну вигоду за уникнення від військової служби, військових зборів тощо, а також здійснювати посередницькі послуги з передачі йому отриманих від таких осіб в якості неправомірної вигоди грошових коштів. В свою чергу, ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що відповідно до вимог ст. 23 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокати користуються особливими правовими гарантіями, підшукав адвоката ОСОБА_10 , якому повідомив обставини розробленого ОСОБА_5 плану, пов`язаного із незаконним збагаченням шляхом отримання неправомірної вигоди від призовників, резервістів та інших військовозобов`язаних осіб за вплив на прийняття рішення невстановленими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не проходження військової служби, військових зборів, а також видачу відповідних довідок таким призовникам, резервістам та військовозобов`язаним особам.
В свою чергу, ОСОБА_10 , діючи всупереч своїм професійним обов`язкам адвоката щодо надання правової допомоги, повідомляв особам, які звертались до нього за фаховою юридичною допомогою з питань правомірного порядку проходження військової служби, зборів та призову, що єдиним для них або близьких ним осіб шляхом уникнення військової служби, призову тощо, - є надання йому неправомірної вигоди за вчинення ним впливу на уповноважених на прийняття відповідних рішень службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, ОСОБА_10 небезпідставно формував у таких осіб впевненість, що він, як адвокат, здатний реально вплинути на службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не проходження військової служби, військових зборів, а також видачу відповідних довідок.
Таким чином, на думку органу досудового слідства, військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та адвокат ОСОБА_10 , досягнувши згоди щодо всіх істотних обставин злочинного плану, пов`язаного із незаконним збагаченням шляхом отримання неправомірної вигоди від призовників, резервістів та інших військовозобов`язаних осіб за вплив на прийняття рішення невстановленими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не проходження військової служби, військових зборів, а також видачу відповідних довідок таким призовникам, резервістам та військовозобов`язаним особам, зокрема, визначивши порядок розподілу отриманої неправомірної вигоди між собою, вчинили злочини за наступних обставин.
Так, 08.06.2021 у пообідній час ОСОБА_11 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , звернувся до адвоката ОСОБА_10 щодо надання юридичної допомоги з питання правомірності дій службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призиву на строкову військову службу його брата ОСОБА_12 .
Зокрема, ОСОБА_11 повідомив, що, незважаючи на наявність в його брата ОСОБА_12 ряду захворювань, що перешкоджають проходженню останнім строкової військової служби та, в разі призову його до лав армії, загрожуватимуть його здоров`ю та життю, при проходженні медичної комісії, отримав висновок про придатність до строкової військової служби, що явно суперечить об`єктивній дійсності.
На вказане прохання про надання правничої допомоги, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_11 , що єдиним способом уникнути військової служби за призовом його братом є надання йому - адвокату ОСОБА_10 неправомірної вигоди у сумі 1800 доларів США за вплив на прийняття рішення невстановленими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Усвідомлюючи, що в разі не передання ОСОБА_10 неправомірної вигоди, ОСОБА_12 буде призваний на строкову службу, що загрожуватиме здоров`ю та життю останнього, ОСОБА_11 на вищезазначену вимогу ОСОБА_10 погодився.
10.06.2021 приблизно о 14:20, перебуваючи поблизу Центрального міського Стадіону м. Миколаєва, ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_13 частину неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення невстановленими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі 200 доларів США, що за курсом Національного Банку України становило 5408 грн. 08 коп.
Однак, незважаючи на передачу частини неправомірної вигоди, за невстановлених обставин, військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та адвокатом ОСОБА_10 , обізнаними про факт вимагання, з метою прискорення отримання неправомірної вигоди, вчинив вплив на невстановлених службових осіб ЗаводськогоРТЦК та СП м. Миколаєва, які почали здійснювати телефонні дзвінки ОСОБА_12 та вимагати від останнього терміново з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 для початку проходження строкової військової служби, погрожуючи в разі неявки кримінальною відповідальністю, які погрози ОСОБА_12 сприйняв реально, про що повідомив свого брата ОСОБА_11 .
У зв`язку із тим, що 14.06.2021 на адресу ОСОБА_12 почали надходити погрози притягнення до кримінальної відповідальності, 15.06.2021 приблизно о 14:20, перебуваючи поблизу будинку №79 по пр. Центральному м. Миколаєва, ОСОБА_11 передав, а ОСОБА_10 одержав від ОСОБА_11 другу частину неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення невстановленими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі 1600 доларів США, що за курсом Національного Банку України становило 43193 грн. 12 коп.
На виконання раніше досягнутої попередньої змови щодо розподілу неправомірної вигоди, отримуваної військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та адвокатом ОСОБА_10 , 16.06.2021 приблизно об 11:50, перебуваючи поблизу будинку №4 по вул. Бузника в м. Миколаєві, ОСОБА_10 передав ОСОБА_9 частину неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення невстановленими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 1300 доларів США, що за курсом Національного Банку України становило 35094 грн. 41 коп.
В свою чергу, на виконання раніше досягнутої попередньої змови щодо розподілу неправомірної вигоди, цього ж дня, тобто 16.06.2021 приблизно о 14:00, перебуваючи на території ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 передав військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 частину неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення невстановленими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі не менше 1200 доларів США., що за курсом Національного Банку України становило 32394 грн. 84 коп.
Крім того, у травні місяці 2021 року, більш точно час встановити не вбачається за можливе, ОСОБА_14 , перебуваючи поблизу будинку №13 по вул. Фалєєвській в м. Миколаєві, звернувся до адвоката ОСОБА_10 щодо надання юридичної консультації про види та міру відповідальності за неявку за викликом до призовного пункту, а також з питань можливості легального уникнення військової служби за призивом. На вказане прохання про надання правничої допомоги, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_14 , що для надання консультації подібного характеру він потребує додаткового часу та повідомить ОСОБА_14 про результат пізніше.
26.05.2021 о 10:40 ОСОБА_14 , перебуваючи поблизу будинку №13 по вул. Фалєєвській в м. Миколаєві, знов звернувся до адвоката ОСОБА_10 із вищезазначеним проханням про надання правової допомоги. В свою чергу, адвокат ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_14 , що єдиним способом уникнути ним військової служби за призовом є надання йому - адвокату ОСОБА_10 неправомірної вигоди у сумі 1600 доларів США за вплив на прийняття рішення невстановленими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 .
13.07.2021 приблизно о 09:50, перебуваючи поблизу будівлі ІНФОРМАЦІЯ_4 , що по вул. Макарова, 7 в м. Миколаєві, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою із військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , одержав від ОСОБА_15 неправомірну вигоду за вплив на прийняття рішення невстановленими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі 1600 доларів США, що за курсом Національного Банку України становило 43664 грн. 64 коп.
На виконання раніше досягнутої попередньої змови щодо розподілу неправомірної вигоди 13.07.2021 приблизно о 17:50, перебуваючи у приміщенні піцерії «Челентано», розташованої в буд. АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 одержав від ОСОБА_10 частину неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення невстановленими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 1400 доларів США, що за курсом Національного Банку України становило 38206 грн. 56 коп.
В свою чергу, на виконання раніше досягнутої попередньої змови щодо розподілу неправомірної вигоди, цього ж дня, тобто 13.07.2021 в період часу з 18:55 до 20:45, перебуваючи на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , одержав від ОСОБА_9 частину неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення невстановленими службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 1000 доларів США, що за курсом Національного Банку України становило 27290 грн. 40 коп.
ОСОБА_5 органом досудового слідства підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням такої вигоди., та за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
14.07.2021 о 00 год. 45 хв. за адресою: СВТ «Колос» с.Зайчівське Вітовського району Миколаївської області ОСОБА_5 затримано у порядку ст.208 КПК України.
Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.07.2021 року, який було складено старшим слідчим СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області капітаном поліції ОСОБА_16 , при затриманні ОСОБА_5 були присутні поняті та захисники ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , роз`яснені процесуальні права та обов`язки, проведено обшук затриманої особи та запропоновано надати пояснення, будь-яких зауважень і доповнень до протоколу не надійшло.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання, роз`яснено його права та надано можливість з моменту затримання захищати себе особисто та користуватися правничою допомогою захисника. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.4 ст.208 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Згідно п.4 ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Згідно ч.ч.3-5 ст.206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Відповідно до ст.208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

З врахуванням пояснень прокурора, слід зазначити, що затримання підозрюваного ОСОБА_5 , 14.07.2021 року відбулось із дотриманням встановлено порядку, передбаченого ст.208 КПК України, після проведення санкціонованого обшуку, протокол затримання складений відповідно до вимог КПК України та містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді, відповідно до положень ст.208 КПК України. Істотних порушень прав та свобод людини при складанні даного протоколу слідчим суддею не встановлено.

Крім того,зазначення у протоколі затримання конкретних обставин скоєння кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, положеннями КПК не вимагається.
Таким чином, слідчим суддею не встановлено обставин, які б викликали у нього обґрунтовані сумніви з приводу того, що підозрюваний ОСОБА_5 утримується під вартою без відповідних на те підстав та підлягає звільненню з-під варти в порядку ст.206 КПК України, тому у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_19 слід відмовити.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід виходити з наступного.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016 року №5-328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими до клопотання та дослідженими в судовому засіданні, а саме: - Витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000018 від «07» травня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 - ч. 2 ст. 369-2, ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст. 369-2 КК України; Рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 05.05.2021, згідно якого встановлено, що ОСОБА_10 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами, вимагає та одержує неправомірну вигоду від призовників, резервістів та інших військовозобов`язаних осіб; Протоколом допиту особи в якості свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; Протоколом допиту особи в якості свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; Протоколом про результати візуального спостереження від 25 червня 2021 року; Протоколом про результати візуального спостереження від 25 червня 2021 року;

Протоколом обшуку у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_5 ; Протоколом обшуку у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 ; Протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_4 ; Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.07.2021; Протоколом огляду речей, предметів та документів від 16.07.2021 року , зокрема мобільного телефону "Самсунг", належний ОСОБА_9 , та додатками до нього, а саме відеофіксації вказаної слідчої дії.

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 з посиланням на недопустимість доказів, якими прокурор обґрунтував клопотання, оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» перед бачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, про що свідчить наступне.

Так ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні нетяжкого та тяжкого злочину відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 КК України, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 2 ст. 3692 КК України та ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст. 369-2 КК України, покарання за ч. 2 ст. 28 - ч. 2 ст. 369-2 КК України передбачене штраф від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років та за ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст. 369-2 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування; є військовослужбовцем, та маючи зв`язки може використовувати коло знайомств за для впливу на свідків, у тому числі з числа свідків, які вже допитані у вищевказаному провадженні, яким повідомлено про підозру, а тому може незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному проваджені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

може вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому він підозрюється,

Вище вказані ризики суд вважає цілком реальними, суттєвими та такими, яким не зможуть запобігти інші запобіжні заходи, менш суворі ніж тримання під вартою, оскільки такі запобіжні заходи, у тому числі і домашній арешт, не створять перешкод спілкування підозрюваного зі свідками та іншими підозрюваними (ризик впливу), які б він не зміг подолати. Зокрема, вони не створять перешкод у спілкуванні з цими особами шляхом розмов за допомогою засобів мобільного зв`язку, Інтернету, тощо.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання в м.Миколаєві, працює, позитивно характеризується, займає посаду військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 , та підозрюється органом досудового слідства у скоєнні злочину повязанного з наданням переваг особам в уникненні від служби у Зброєних силах України.

Позиція захисника підозрюваного щодо наявності міцних соціальних зв`язків, постійного місця мешкання, позитивної характеристики, наявність хронічних захворювань, з огляду на характер, вид, обставини та наслідки можливо вчинених кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_5 хоча і зменшують ризик переховування від органів досудового слідства та суду, однак не спростовують та істотно не впливають на встановлені слідчим суддею ризики, та в даному випадку не є визначальними аргументами, які давали б можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким чином відповідає практиці ЄСПЛ.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з-під варти.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

З урахуванням викладеного, при визначенні розміру застави, слідчий суддя, окрім вищевказаного, також враховує тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , розмір можливих завданих збитків.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 237900 (двісті тридцять сім тисяч дев`ятсот гривень), оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваною покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 186, 193, 194, 309, 370, 372, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 відповідно до ст. 206 КПК України про незаконне тримання під вартою ОСОБА_5 - відмовити.
Клопотання слідчого СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_8 у кримінальному провадженні за № 0000018 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.28 - ч. 2 ст. 369-2, ч. 2 ст. 28 - ч. 3 ст.369-2 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянина України, уродженця с. Сергіївка, Казанківського району, Миколаївської області, працюючого військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 - ч. 2, ч.3 ст. 369-2 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" до 11.09.2021 року .
Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 237900 (двісті тридцять сім тисяч дев`ятсот) гривень , яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Покласти на ОСОБА_5 у разі звільнення під заставу обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України :

- не відлучатися з м.Миколаєва, Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст..194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_5 діє до 11.09.2021 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 19.07.2021 о 16.40 год.

Слідчий суддя : ОСОБА_1