Справа № 183/5947/19
№ 1-кп/183/447/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000590 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нікополь, Дніпропетровської області, Українця, громадянина України, не одруженого, з середньою-спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , стрільця зенітника взводу охорони, у військовому званні "солдат", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_2 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
Наказом командира військової частини по стройовій частині, солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду оператора відділення передавальних і приймальних радіопристроїв радіотехнічної батареї НОМЕР_3 зенітно-ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 .
Солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_4 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 02 жовтня 2017 року № 204 солдата ОСОБА_3 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_4 та призначено на посаду розвідника - номера обслуги 3 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_4 .

Однак, 02 травня 2018 року солдат ОСОБА_3 , діючи всупереч наведених вище вимог Статуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_4 про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 17 вересня 2019 року, коли солдат ОСОБА_3 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південно регіону України та заявив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 02 травня 2018 року солдат ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за межами військової частини НОМЕР_4 до 17 вересня 2019 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину і жодної з них він не оспорює. Від надання детальних показань відмовився, користуючись наявним у нього правом. Підтвердив, що з 25.02.2016 року він проходить військову службу в в/ч НОМЕР_1 , звідки у 2017 році був відряджений до в/ч НОМЕР_4 . Дійсно, 02 травня 2018 року він самовільно залишив військову частину, в зв`язку з хворобою його матері, а 17 вересня 2019 року він самостійно з`явився до військової прокуратури. У скоєному щиро кається та бажає продовжувати проходити службу.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, однак обставин, обтяжуючих його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений вину визнав повністю, є особою раніше не судимою, на обліку у лікарів не перебуває (а.п.51,52), за місцем проходження служби характеризується задовільно (а.п.48), є учасником бойових дій (а.п.43), брав участь в зоні проведення АТО (а.п.44).

Щире каяття ОСОБА_3 та з`явлення із зізнанням (а.п.53), визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1