Справа № 298/188/20 Провадження № 1-кп/304/91/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000070 від 01 березня 2019 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комілла Народної Республіки Бангладеш, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, працівника ТОВ «Глово Юкрейн», бангладешця, громадянина Республіки Бангладеш, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В :

згідно обвинувального акту, починаючи з 07 травня 2019 року ОСОБА_4 та інша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, з метою організації незаконного переправлення нелегальних мігрантів через Державний кордон України до Словацької Республіки, залучили до вказаних злочинних дій ОСОБА_6 , та 11 червня 2019 року зустрілися в місті Києві біля кафе «Даш», що по вулиці Бессарабській, де останній, за винагороду погодився перевезти чотирьох неповнолітніх нелегальних мігрантів з м. Києва до Великоберезнянського району Закарпатської області. Після того з метою керівництва злочинними діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, обвинувачений ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та інша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, зустрічалися ще 12, 13 та 14 червня 2019 року, обговорюючи деталі реалізації свого злочинного наміру. В результаті ОСОБА_4 та інша особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи умисно, організували у невстановлений досудовим розслідуванням час в м. Києві чотирьох нелегальних мігрантів без документів, а саме ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , невстановленим досудовим розслідуванням шляхом доставили їх на територію м. Львів, де поселили за адресою: АДРЕСА_2 . Приїхавши 26 липня 2019 року о 13.30 год за вказаною адресою, з метою надання нелегальним мігрантам засобів для їх перевезення до прикордонного району, ОСОБА_6 за грошову винагороду у сумі 4 100 грн замовив послуги служби таксі «Наше Таксі», після чого о 13.40 год автомобіль вказаної служби марки «Опель Астра», р/н НОМЕР_1 , за кермом якого був ОСОБА_11 , з чотирма нелегальними мігрантами в салоні, трасою М-06 Львів Ужгород, виїхав з міста Львова та через смт Нижні Ворота направився до смт В.Березний Закарпатської області, де на околиці селища на них мала чекати невстановлена досудовим розслідуванням особа, однак 26 липня 2019 року о 19.00 год вказаний автомобіль служби таксі з нелегальними мігрантами всередині був затриманий працівниками Великоберезнянського ВП на території смт В.Березний Закарпатської області, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 332 КК України.

19 березня 2021 року в м. Перечин між прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, згідно якої обвинувачений визнає свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 332 КК України. Крім цього сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років зі звільненням на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, а також визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаявся. Також ствердив, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Разом зі своїм захисником просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор також просив затвердити дану угоду та пояснив, що угода відповідає вимогам закону, вказана у ній міра покарання визначена з урахуванням особи обвинуваченого, відповідно до положень ч. 2 ст. 332 КК України.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 цього Кодексу.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , передбачене ч. 2 ст.332 КК України як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, зокрема сприяння її вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до нього застосовано.

Також встановлено, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та відповідно може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки її умови узгоджуються з вимогами вказаного Закону, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Щодо рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, то суд констатує таке.

У кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 01 березня 2019 року, обвинуваченого ОСОБА_4 24 грудня 2019 року було затримано та ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 26 грудня 2019 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у сумі 84 080 грн.

03 січня 2020 року ОСОБА_4 був звільнений із Закарпатської установи виконання покарань (№ 9) у зв`язку із внесенням застави.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

В той же час з матеріалів провадження встановити особу заставодавця неможливо, з пояснень обвинуваченого вбачається, що грошові кошти для внесення застави були передані його батьками з Республіки Бангладеш до міста Києва знайомому Ібрахіму, який у свою чергу передав гроші адвокату ОСОБА_12 , помічник якого вніс за нього заставу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді застави відносно ОСОБА_4 підлягає продовженню до звернення вироку до виконання, а після набрання вироком законної сили питання щодо повернення такої може бути вирішено за клопотанням обвинуваченого у порядку виконання вироку (п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України).

Питання речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься у порядку статей 100, 174 КПК України.

Процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні не має.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ч. 2 ст. 373, 314, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 березня 2021 року між прокурором Великоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме мобільний телефон із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» з номерним позначенням НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Самсунг Дуос», моделі «J5», чорного кольору, ІМЕІ 1 НОМЕР_3 та ІМЕІ 2 НОМЕР_4 із сім-картками мобільного оператора «Водафон» з номерним позначенням НОМЕР_5 ; сім-карту мобільного оператора «Лайфселл» з номерним позначенням НОМЕР_6 , а також дві сім-картки мобільного оператора «Водафон» з номерним позначенням НОМЕР_7 та НОМЕР_8 ; міні флеш-носій з написом «SanDisk Ultra» на 16 Gb; грошові кошти у сумі 139,25 грн та довідку про звернення за захистом Патварі М.Р.Х. № 010577, що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Великоберезнянського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції у Закарпатській області повернути ОСОБА_4 .

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2020 року у виді арешту майна скасувати.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній заставу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1