Номер провадження: 11-кп/813/586/21
Номер справи місцевого суду: 509/4809/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_7 , прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.07.2020 року, в кримінальному провадженні №0000527 від 09.12.2012 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за п.п.4, 6, 12 ч.2 ст.115 КК України,-

встановив:
оскаржуваним вироком суду першої інстанції:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Коломия, Івано-Франківської області, громадянин України, з середньо-технічною освітою, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 20.01.1995 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.3 ст.142 КК України (в ред. 1960 року) до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнився 25.05.2001 року;
- 20.03.2009 року вироком Железнодорожного районного суду м. Сімферополя за ч.1 ст.309 КК України до 4 місяців арешту; звільнився 05.05.2009 року,
визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч.2 ст.115 КК України та йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього належного майна.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишений без змін.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 обчислюється з моменту його фактичного затримання, а саме з 10.05.2013 року.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, в строк покарання ОСОБА_9 , зараховано термін його попереднього ув`язнення, з 10.05.2013 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
та
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Одеса, громадянин України, з середньою освітою, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 06.06.2008 року вироком Суворовського районного суду м. Одеси за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.06.2008 року дії перекваліфіковані на ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.06.2011 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на 1 місяць 27 днів;
- 13.11.2015 року Біляївським районним судом Одеської області до 2 років позбавлення волі, 13.11.2015 року звільнений у зв`язку з відбуттям покарання,
визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч.2 ст.115 КК України та йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього належного майна.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та взято під варту в залі суду.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 визначено рахувати з 10.05.2013 року по 13.11.2015 року.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, в строк покарання ОСОБА_10 , зараховано термін його попереднього ув`язнення, з 10.05.2013 року по 13.11.2015 року та з 29.07.2019 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 831 (вісімсот тридцять одну) грн. 30 коп.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 831 (вісімсот тридцять одну) грн. 30 коп.
Також зазначено, що початок відбування покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 слід рахувати з дня проголошення вироку.
Згідно з оскаржуваним вироком ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винуватими та засуджено за те, що 28.02.2013 року в вечірній час, попередньо розподіливши між собою ролі, з метою вбивства ОСОБА_12 та заволодіння його матеріальними цінностями, перебуваючи в підсобному приміщенні, розташованого на ділянці АДРЕСА_3 .

Під час розмови між ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , яка була спланована заздалегідь між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відбулася сварка, в ході якої, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 , знаходячись в підсобному приміщенні (сараї), раніше підготовленим предметом схожим на ніж, а ОСОБА_10 , раніше підготовленим предметом схожим на шило (викрутка, заточка), нанесли тілесні ушкодження в різні частини тіла ОСОБА_12 з метою противоправного заподіяння смерті людини.

В подальшому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи спільно та узгоджено, перебуваючи на території садового будинку, біля вхідних дверей будинку, ОСОБА_9 за допомогою предмету у вигляді ножа, який був у нього в руках та ОСОБА_10 за допомогою предмета схожого на шило (викрутка , заточка) , попередньо зломив волю до супротиву з боку ОСОБА_12 , почергово нанесли удари в різні частини тіла ОСОБА_12 , тим самим заподіяли тілесні ушкодження останньому, в тому числі три ножових удари, проникаючі в плевральну порожнину, дві рани з триваючими рановими каналами, травмуючи тканини лівої легені. Три колотих різаних поранення проникаючі призвели до заподіяння смерті ОСОБА_12 , інші поранення не є проникаючими, але сприяли смертельному результату у вигляді травмуючого шоку і зовнішньої кровотечі з ран. А всього з боку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час противоправного позбавлення життя ОСОБА_13 були нанесені тілесні пошкодження за допомогою предметів у вигляді ножа та шила (викрутка, заточка) 12 (дванадцять) колото-різаних ран, пошкодження на задній поверхні лівої половини грудної клітини у верхній третині.

В ході противоправних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи узгоджено, з корисних мотивів та за попередньою змовою, після подавлення волі к супротивну здійснили напад з метою заволодіння майном ОСОБА_12 , поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я, особи, яка зазнала нападу. Під час нападу заволоділи наступним майном: кулоном у вигляді золотого хрестика, вартістю 1500 грн., мобільним телефоном марки „НТС, вартістю 4500 грн., мобільним телефоном марки „Нокіа 3120, вартістю 300 грн., ноутбуком марки „Асус, вартістю 7000 грн., банківськими картами, на загальну суму 6000 грн., а всього на сумму 19 300 грн., якими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 розпорядились на свій розсуд .

З метою приховання слідів противоправних дій, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в наявний отвір полу підсобного приміщення (сараю) затягнули труп ОСОБА_12 до поясу (донизу головою), після чого заколотили вхідні двері садового будинку цвяхами, після чого вищевказані особи з місця події з викраденим зникли.

Не погоджуючись з вироком районного суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_10 , а також прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 подали апеляційні скарги.

08.02.2021 року, під час судового засідання, обвинувачений ОСОБА_10 заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу, посилаючись на те, що суд першої інстанції обираючи стосовно нього найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою, не врахував що ризики переховування ним від суду фактично відсутні, оскільки він на протязі більше п`яти років, під час судового розгляду кримінального провадження в районному суді, за першим викликом з`являвся до суду та не порушував покладені на нього обов`язки. Крім того, обвинувачений вказує, що в порушення вимог КПК України, суд, ухвалюючи вирок та обираючи йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, безпідставно не визначив строк дії запобіжного заходу, що суперечить вимогам процесуального закону, а тому подальше його тримання під вартою є незаконним.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинувачених та їх захисників, які підтримали клопотання ОСОБА_10 ; прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого; вивчивши матеріали кримінального провадження; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді взяття під варту, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвалюючи стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 оскаржуваний вирок, районний суд обрав обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду вказаного кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 апеляційний суд приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, районний суд, вирішуючи питання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою, не в повній мірі дотримався приписів ст.ст.177, 178 КПК України, оскільки не навів ризиків, які б свідчили про необхідність обрання саме такого виду запобіжного заходу. При цьому, суд мотивував своє рішення лише тим, що обвинувачений може порушити покладені на нього обов`язки та не виконувати вирок суду.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками районного суду, оскільки вони протирічать іншим обставинам, які наведені у вироку в частині вирішення питання про запобіжний захід.

Зокрема, в мотивувальній частині вироку районний суд зазначає, що під час судового розгляду даного кримінального провадження запобіжний захід стосовно ОСОБА_10 не обирався.

Таким чином, слід констатувати, що більше п`яти с половиною років, під час судового розгляду кримінального провадження в районному суді, обвинувачений ОСОБА_10 , будучи достовірно обізнаним відносно можливого покарання за висунутим йому обвинуваченням, не ухилявся від суду та не заважав судовому розгляду в будь-який спосіб, що свідчить про відсутність ризику його переховування від суду, що фактично було покладено районним судом в обґрунтування обрання запобіжного заходу обвинуваченому.

В судовому засіданні апеляційного суду, під час розгляду клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 , прокурором також не наведено обставин, які б свідчили про існування обґрунтованих ризиків, які унеможливлюють забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_10 без його тримання під вартою, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку суд першої інстанції, фактично формально та безпідставно зазначив про існування ризиків, які обумовлюються необхідність обрання відносно обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу.

Окрім наведених обставин, апеляційний суд звертає також увагу, що приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу, районний суд не врахував положень КПК України та не визначив строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Разом з цим, резолютивна частина оскаржуваного вироку не містить рішення суду щодо строку обраного стосовно ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Враховуючи наведені вище обставини, а також те, що прокурором не доведено ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_10 від суду, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання обвинуваченого та змінити відносно нього запобіжний захід.

Апеляційний суд вважає, що з урахуванням обвинувачення та особи ОСОБА_10 , який раніше судимий, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого на стадії апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.07.2020 року на запобіжний захід у виді домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною залишати житло цілодобово.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 з-під варти в залі суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
-не відлучатися з місця проживання, в якому він перебуває під домашнім арештом без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та контактних номерів мобільного телефону;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_10 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_10 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у виді цілодобового домашнього арешту та контроль за поведінкою підозрюваного покласти на співробітників відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у виді цілодобового домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду, а саме з 08.02.2021 року та закінчується 07.04.2021 року.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор», начальнику відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено 12.02.2021 року о 09:00 годині в залі судового засідання Одеського апеляційного суду №9.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4