ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/339/21 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія : у порядку КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

заявника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого від 27 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження № 0002508 , -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні його скарги на постанову слідчого від 27 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження № 0002508.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, заявивши клопотання про перегляд наданим ним відеофайлів, з зазначенням в мотивувальній частині ухвали висновків суду за наслідком розгляду вказаних відеофайлів. Також просив поновити йому строк на подачу апеляційної скарги, посилаючись на отримання ним повного тексту ухвали слідчого судді 01.02.2021.

В обгрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначив, що Індустріальним ВП проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002508, яке складається з кількох кримінальних проваджень, які ніяк не пов`язані одне з іншим, а саме: № 0002508, №0000017, №0000074. Кримінальне провадження №0000136 було відкрите за ст. 126 КК України у вересні 2018 року та в подальшому об`єднане з №0000074. Під час розслідування зазначеного провадження завдяки йому були встановлені прізвища усіх чотирьох учасників конфлікту на прохідній АТ «ХТЗ», але допитано їх не було. Потім за його заявою відкрили ще одне провадження, яке також об`єднали з №0000136. Під час розслідування провадження №0000074 його, як потерпілого допитано не було, а деякі докази під час об`єднання взагалі не долучили до №0000136. Було допитано лише начальника охорони ОСОБА_7 і зроблено запит в охоронну фірму «ФСК» для встановлення осіб охоронників, яких встановити не вдалося. Після чого кримінальне провадження №0000074 , в складі № 0002508 було закрите.

Апелянт вважає, що слідчий закрила кримінальне провадження за відсутністю складу злочину, проте допустила неповноту слідчих дій: в межах розгляду кримінального провадження №0000074 він, як потерпілий допитаний не був, жодної слідчої дії проведено не було, не були допитані всі охоронці, яких він звинуватив в нанесенні йому ударів та в хуліганстві в складі групи осіб, а також не з`ясовані інші прізвища охоронців, яких він звинувачував і не проведено жодної слідчої дії. З матеріалів провадження зник диск з відеофайлом запису конфлікту на прохідній 24.11.2017 та записи з камер відеонагляду, які встановлені н6а прохідній АТ «ХТЗ» . Внаслідок чого, на думку апелянта, було допущено фальсифікацію результатів огляду його диску та недопустимість протоколів його огляду. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження не конкретизована, а її висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

В кримінальному провадженні №0000015, яке об`єднали з №0000136 та з № 0002508, також не було проведено жодних слідчих дій. Диск з відеофайлом, в якому міститься відеозапис конфлікту на прохідній АТ «ХТЗ» 24.11.2017, в тому числі і 5 ударів, які були йому нанесені, слідчий оглянула, але в описі зазначила не всю інформацію. При цьому, як зазначив апелянт, записи з камер відеоспостереження зникли, які ОСОБА_7 надав слідчому під час свого допиту. А тому потерпілий вважає, що потрібно відновити досудове розслідування та найти зниклий доказ, необхідно виконати слідчі дії в повному обсязі та допитати його, як потерпілого, з`ясувати особи інших охоронців ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а при необхідності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і допитати їх.

Апелянт вважає, що в постанові слідчого не наведені зазначені в п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України обставини та ознаки, внаслідок відсутності яких було встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення та не зазначено в чиїх саме діяннях вони відсутні. Слідчий не встановив в діяннях охоронців, яких він звинуватив в своїй заяві, складу злочину і не навів цього в постанові. Вважає, що наданий ним диск доказує факт нанесення йому побоїв групою осіб, який нічим, окрім показань ОСОБА_12 не спростовується, а відео записів з камер зникли з матеріалів провадження. Взагалі, на думку апелянта, в матеріалах провадження відсутні будь-як докази щодо скоєного злочину за ч. 2 ст. 296 КК України, а в постанові відсутні будь-які мотивування відсутності складу злочину в діях охоронців.

Також апелянт посилається на відсутність повторного допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та одночасного допиту його з ОСОБА_15 , а також проведення допиту свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 за його відсутністю. Вважає, що для повноти слідства потрібно допитати вдруге вказаних свідків.

Показання ОСОБА_20 та ОСОБА_19 апелянт вважає неправдивими та недопустимими, як і показання свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Вважає, що слідчим спотворено результати оглянутих відеофайлів, в яких містилися докази з образами ОСОБА_21 на його адресу та не зазначено в про наявність цих доказів в постанові, слідчим вибірково було процитовані образи ОСОБА_21 , проте нецензурної образи слідчий не помітила і не взяла до уваги його показання, надані ним при долученні кожного диску.

Тому вважає постанову про закриття кримінального провадження такою, що не відповідає нормам КПК України, оскільки вона не конкретизована та ґрунтується на недопустимих доказах. Слідчим не зазначено, в чиїх саме діяннях відсутній склад злочину, оскільки не зазначено про відсутність в діях ОСОБА_15 складу кримінального правопорушення. Для обгрунтування постанови слідчий бере показання свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які вважає неправдивими.

На думку апелянта, провина ОСОБА_23 за ч. 1 ст. 126 КК України, є доказаною на підставі відеофайлів, які надані ним, а в діях та словах ОСОБА_15 є ознаки хуліганства, хоча і дрібного, оскільки кожний окремий епізод її поведінки є проявою дрібного хуліганства відповідно до ст. 173 кодексу України про адміністративні правопорушення. А всі епізоди складають, на думку апелянта, склад злочину, передбачений ст. 296 КК України.

Крім того, апелянт посилається на недостовірність протоколів допиту свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , мотивуючи тим, що вказані свідки, з їх слів, показань слідчому не надавали, розповівши йому про це 03.02.2021, доказом чого він має відеозапис, який просить оглянути у судовому засіданні.

Також ОСОБА_6 вважає, що судовий розгляд його скарги на постанову слідчого ОСОБА_24 про закриття кримінального провадження проведений неповно. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи щодо відсутності нанесених йому побоїв охоронцями на прохідній АТ «ХТЗ» та ОСОБА_23 та при оцінці діянь ОСОБА_15 щодо наявності в її діях ознак хуліганства.

Слідчим суддею ОСОБА_25 , ОСОБА_26 було порушено його право на відвід цього судді, оскільки він заявляв цьому судді чотири рази відвід. Також вважає, що слідчий суддя ОСОБА_1 не мав повноважень залишати його заяву про відвід від 22.01.2021 без розгляду, як слідчий суддя, оскільки вважає, що таке право має суд, який здійснює провадження.

Також апелянт вважає, що судом проігноровано факт зникнення з матеріалів кримінального провадження важливого доказу відео з прохідної АТ «ХТЗ», яке є доказом нанесення йому побоїв охоронниками і яке він надав в долучених до апеляційної скарги відеозаписах на дисках, які просив апеляційний суд оглянути. Було допущено неповноту судового розгляду його аргументу щодо неправдивості тверджень слідчого стосовно неможливості встановити особи охоронників, які брали участь у конфлікті на прохідній АТ «ХТЗ». Також апелянт зазначив про невідповідність висновків суду при оцінці діянь ОСОБА_15 на предмет хуліганства та ОСОБА_23 на предмет нанесення йому побоїв, що не відповідає дійсності, оскільки вважає, що відеозаписами підтверджуються вказані обставини.

Враховуючи вищевикладене, просив апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді ОСОБА_1 від 26.01.2021 та оглянути долучені ним до апеляційної скарги диски з відеофайлами і відобразити в ухвалі апеляційного суду факти відсутності ознак раптово виниклої неприязні у охоронців та факт завдання ними йому ударів, а також відобразити факт нанесення йому ударів ОСОБА_23 та факти дрібного хуліганства з боку ОСОБА_15 .

Колегія суддів вважає можливим поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки доводи заяви про пропуск строку на апеляційне оскарження з поважних причин не спростовані матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, а також доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 17.12.2020 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, в якій просив скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, посилаючись на фальсифікацію слідчим доказів, а саме - відеофайлів, на яких ґрунтується постанова. Також посилався на те, що під час досудового розслідування не було проведено жодної слідчої дії і це призвело до неповноти досудового розслідування. Постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам КПК України, її резолютивна частина не конкретизована, а мотивувальна частина не відповідає фактичним обставинам справи. Слідчим не встановлені особи охоронців, яких він звинувачує у нанесенні тілесних ушкоджень та хуліганстві та не оглянутий головний доказ DVD диск з відеофайлом запису конфлікту від 24 листопада 2017 року. Висновки слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення необґрунтовані та невідповідність діючому законодавству. Слідчим не було проведено повторного допиту свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_14 та одночасного допиту потерпілого та свідка ОСОБА_15 .

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя мотивував таке рішення тим, що оскаржувана постанова слідчого відповідає встановленим КПК України вимогам за формою і змістом і за наведеними в постанові висновками органу досудового розслідування.

При цьому суд зазначив, що зібраними під час досудового розслідування доказами не підтверджений факт застосування до потерпілого ОСОБА_6 фізичного насильства ОСОБА_23 чи співробітниками охорони АТ «ХТЗ». Усі свідки, які були допитані під час досудового розслідування, не підтвердили фактів нанесення потерпілому ударів чи грубого порушення громадського порядку під час конфліктів за участю ОСОБА_6 . Ці обставини також не підтверджені і відеозаписами конфліктів, наданими ОСОБА_6 органу досудового розслідування, які були неодноразово оглянуті та досліджені слідчими, а також частково відтворені в судовому засіданні під час розгляду скарги в суді першої інстанції.

Також не знайшло свого підтвердження під час досудового розслідування твердження потерпілого ОСОБА_6 про вчинення відносно нього на протязі тривалого часу хуліганських дій ОСОБА_15 , оскільки як зазначив слідчий суддя, кримінально караним хуліганством, відповідно до диспозиції ст. 296 КК України є грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. А тому, основним об`єктом вказаного кримінального правопорушення (проступку) є саме громадський порядок, а умисел винної особи має бути спрямований саме на його порушення. Слідчий суддя вважав, що для юридичної оцінки діяння, передбаченого ст. 296 КК України, обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства. За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, без порушення громадського порядку, сам собою факт вчинення такого посягання у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганство, оскільки обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Суд вважав, що домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства, як злочину проти громадського порядку та моральності, від злочинів проти особи.

Як зазначив слідчий суддя, головною визначальною силою хуліганських дій є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. А якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

Враховуючи вищевикладене, а також правову позицію та висновки щодо кримінально-правової оцінки діяння, передбаченого ст. 296 КК України, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року, у постанові Верховного суду ВС/ККС у справі № 720/990/18 від 18.06.2020, суд першої інстанції цілком обґрунтовано вважав, що для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства. За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі «з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

При цьому, слідчий суддя зазначив, що під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, розпочатого за заявами ОСОБА_6 щодо вчинення стосовно нього хуліганських дій на протязі тривалого часу, зі сторони ОСОБА_15 15.03.2018, 05.08.2018 та 08.08.2018 зі сторони ОСОБА_23 та ОСОБА_28 , 07.11.2017, а також 24.11.2017 з боку працівників приватної служби охорони «ФСК», не здобуто доказів, які б підтверджували наявність в діях цих осіб мотиву явної неповаги до суспільства. Показання самого потерпілого ОСОБА_6 , що зафіксовані в протоколах його допитів, свідчать про наявність в нього тривалих конфліктів з іншими працівниками цеху, а також раптово виниклих неприязних стосунків з працівниками охорони підприємства. Зібрані у кримінальному провадженні докази, як кожний окремо, так у сукупності не підтверджують факту вчинення цими особами під час конфліктів з ОСОБА_6 кримінально караного хуліганства, оскільки їх дії не призвели до грубого порушення громадського порядку з мотиву явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалося особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, що свідчить про відсутність в діях цих осіб складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України.

Слідчий суддя дійшов висновку, що допущені органом досудового розслідування під час проведення досудового розслідування процесуальні порушення не є суттєвими і не тягнуть за собою визнання недопустимими доказів, на яких ґрунтується оскаржена постанова про закриття кримінального провадження. Слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій і, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється, а процесуальне законодавство не передбачає обов`язку органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

На підставі викладеного, суд вважав, що доводи заявника про неповноту досудового розслідування і необхідність проведення додаткових слідчих дій, спростовуються сукупністю відомостей кримінального провадження, які є допустимими і достатніми для спростування обставин, наведених ОСОБА_6 у його заявах про вчинення кримінальних правопорушень, наслідком чого став обґрунтований висновок органу досудового розслідування про необхідність закриття кримінального провадження. А тому, суд цілком обґрунтовано вважав відсутніми підстави для задоволення скарги ОСОБА_6 , оскільки наведені заявником ОСОБА_6 доводи, жодним чином не спростовують висновок органу досудового розслідування про наявність усіх необхідних та достатніх підстав для закриття кримінального провадження.

З таким висновком ухвали слідчого судді погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 283 КПК України визначені форми закінчення досудового розслідування: закриття кримінального провадження; звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності чи з обвинувальним актом, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності та при умові, що жодній особі не повідомлялося про підозру.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи наявні, передбачені ст. 284 КПК України, підстави для його закриття.

З системного аналізу наданих відомостей об`єднаного кримінального провадження № 0002508 від 29.11.2018 вбачається, що кримінальне провадження № 0002508 було розпочато на підставі заяви ОСОБА_6 щодо вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 126 КК України, за фактом завдання йому ОСОБА_23 08.08.2018 у приміщенні цеху МЦ-1 АТ «ХТЗ» ударів, які завдали ОСОБА_6 фізичний біль.

02.04.2020 на підставі слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.03.2020 за № 0000032 до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, за заявою ОСОБА_6 про вчинення хуліганських дій на території АТ «ХТЗ» ОСОБА_23 та ОСОБА_28 .

Постановою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_29 від 22.04.2020 матеріали кримінальних проваджень № 0002508 та № 0000032 об`єднані в одне провадження № 0002508.

На підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.02.2020 до ЄРДР 19.02.2020 за № 0000017 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, за заявою ОСОБА_6 про вчинення відносно нього хуліганських дій ОСОБА_15

20.05.2020 на підставі заяви ОСОБА_6 від 19.05.2020 за №0000074 до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, за фактом грубого порушення громадського порядку 07.11.2017 та 24.11.2017 працівниками приватної служби охорони «ФСК» на території АТ «ХТЗ», та про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КК України, за фактом вчиненні у відношенні ОСОБА_6 працівниками приватної служби охорони «ФСК» на території АТ «ХТЗ» насильницьких дій, які завдали йому фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Під час проведення досудового розслідування, 12.08.2020 встановлено, що в архіві Індустріального ВП ГУНП в Харківській області зберігаються матеріали кримінального провадження № 0000136 від 28.09.2018, відкритого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 296 КК України, за фактом тих саме подій, які стали підставою для внесення 20.05.2020 до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення № 0000074, і в подальшому закритого постановою слідчого від 30.07.2020 у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, копії якого, з дозволу заступника начальника СВ Індустріального ВП слідчим були отримані з матеріалів кримінального провадження № 0000136 від 28.09.2018 та долучені до матеріалів досудового розслідування № 0002508.

Постановою слідчого від 13.08.2020 кримінальне провадження № 0000074 було закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 296 КК України, а постановою прокурора від 09.09.2020 зазначена постанова слідчого про закриття кримінального провадження № 0000074 скасована.

Постановою прокурора від 07.10.2020 матеріали кримінальних проваджень № 0002508 від 29.11.2018 за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 296 КК України, № 0000017 від 19.02.2020 за ч. 1 ст. 296 КК України, № 00000074 від 20.05.2020 за ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 296 КК України об`єднані в одне кримінальне провадження № 0002508 у зв`язку з тим, що відповідно до показань ОСОБА_6 , всі події відбувались за участю працівників AT «ХТЗ», а слідчі (розшукові) дії у цих кримінальних провадженнях проводяться стосовно одних і тих самих осіб.

Системний аналіз об`єднаних кримінальних проваджень вказує не те, що під час проведення досудового розслідування кримінального провадження слідчим здійснені необхідні слідчі дії та прийняті відповідні процесуальні рішення: заявник ОСОБА_6 залучений до кримінального провадження в якості потерпілого та неодноразово допитаний 22.01.2019, 15.01.2020, 27.05.2020. Слідчим розглянуті всі клопотання, заявлені потерпілим ОСОБА_6 .

Допитані свідки ОСОБА_15 (т. 1 а.с. 42-44, т. 2 а.с. 105), ОСОБА_28 (т.1 а.с. 45-47) та ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 48-50), які спростували показання ОСОБА_6 про обставини конфлікту та не підтвердили факту заподіяння ОСОБА_23 ударів ОСОБА_6 .

Також 15.09.2020, в присутності потерпілого ОСОБА_6 , був допитаний свідок ОСОБА_23 , який не підтвердив показання ОСОБА_6 про обставини конфлікту.

Крім цього, допитана свідок ОСОБА_30 з приводу відомих їй обставин, яка пояснила, що про вказані обставини їй нічого не відомо.

На запит слідчого отримані копії статуту ПрАТ «Харківський тракторний завод», особисті відомості щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_23 та ОСОБА_28 , витяг з Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників та колективного договору на 2017 2020 роки; направлений запит до генерального директора ПрАТ «ХТЗ» про надання матеріалів перевірок звернень ОСОБА_6 та стосовно надання відомостей стосовно події, яка відбулася 08.08.2018 (напад ОСОБА_28 та ОСОБА_23 на ОСОБА_6 в приміщенні цеху), на яку отримано відповідь про відсутність відомостей про тимчасовий зрив нормальної роботи цеху 08.08.2018 внаслідок подій, що мали місце за участю вказаних працівників. Крім того, була отримана виробнича характеристика ОСОБА_6 .

Слідчим надано доручення оперативному підрозділу Індустріального ВП про встановлення наявності камер відеоспостереження у цеху МЦ-1 АТ «ХТЗ» та збереження відеозаписів, отримано відомості про відсутність у цеху камер відеоспостереження.

27.05.2020, в присутності потерпілого ОСОБА_6 , проведений огляд наданого ним магнітного носія - диску DVD-R «VS», на якому містяться папки з відеофайлами. Надані ОСОБА_6 диски DVD-R «VS» визнані речовими доказами і приєднані до матеріалів кримінального провадження: 26.10.2018 (т.3 а.с. 33), 23.04.2020 (т. 3 а.с. 71), 27.05.2020 (т.4 а.с.16) , 15.09.2020 (т.4 а.с. 29).

З матеріалів кримінального провадження № 0000017 вбачається, що під час проведення досудового розслідування цього кримінального провадження ОСОБА_6 визнаний потерпілим і допитаний 22.03.2019 та повторно 01.06.2020 і 17.06.2020 в якості потерпілого. За його участю, як потерпілого проведені огляди наданих ним CD-R, DVD+R, «O-fiz», «ANV» дисків, на яких виявлені відеофайли за участю ОСОБА_15 ; розглянута значна кількість заявлених потерпілим клопотань; на запит слідчого отримано відповідь від АТ «ХТЗ» про відсутність матеріалів перевірок заяв ОСОБА_6 . 06.08.2020 ОСОБА_6 наданий доступ до матеріалів досудового розслідування, а 06.08.2020 його додатково допитано в якості потерпілого. Від ОСОБА_15 отримано заяву про відмову від дачі показань відносно себе. Також слідчим був здійснений огляд диску DVD+R «O-fiz» з електронними зверненнями ОСОБА_6 до Генерального директора АТ «ХТЗ» та допитані в якості свідків робітники цеху МЦ-1 АТ «ХТЗ» ОСОБА_31 (т.2 а.с. 151-153), ОСОБА_32 (т. 2 а.с. 154-156), ОСОБА_14 (т.2 а.с. 157-159), ОСОБА_33 (т. 2 а.с. 160-162), які не підтвердили факту порушення ОСОБА_15 громадського порядку, яке призвело до зупинення виробничого процесу.

Під час розслідування в кримінальному провадженні № 0000074 за ознаками ч. 2 ст. 296 КК України, за фактом грубого порушення громадського порядку 07.11.2017 та 24.11.2017 працівниками приватної служби охорони «ФСК» на території АТ «ХТЗ», та про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КК України, за фактом вчинення у відношенні ОСОБА_6 працівниками приватної служби охорони «ФСК» на території АТ «ХТЗ» насильницьких дій, які завдали йому фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень було 12.08.2020 встановлено, що в архіві Індустріального ВП ГУНП в Харківській області зберігаються матеріали кримінального провадження № 0000136 від 28.09.2018, відкритого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 296 КК України, за фактом тих саме подій, які стали підставою для внесення 20.05.2020 до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення № 0000074, і в подальшому закритого постановою слідчого від 30.07.2020 у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування.

З дозволу заступника начальника СВ Індустріального ВП слідчим були отримані копії з матеріалів кримінального провадження № 0000136 від 28.09.2018 та долучені до матеріалів досудового розслідування, а саме: протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 від 26.10.2018; протокол огляду предметів - DVD+R «RV» № сf Е00 диску від 26.10.2018, на якому встановлені два відеофайли, створені ОСОБА_6 за допомогою його мобільного телефону, про обставини конфлікту з працівниками охорони, що виник на прохідній АТ «ХТЗ», які не містять відомостей про застосування до ОСОБА_6 фізичного насильства; постанова слідчого від 26.10.2018 про визнання та приєднання до справи речового доказу - DVD+R «RV» сf Е00 диску з відеозаписами, зробленими на прохідній АТ «ХТЗ» потерпілим ОСОБА_6 ; постанова слідчого від 30.06.2019 про закриття кримінального провадження № 0000136 від 28.09.2018, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення; постанова прокурора від 08.08.2019 про скасування постанови про закриття кримінального провадження; протоколи допиту свідків ОСОБА_34 (т.3 а.с.36-37, 51-56) і ОСОБА_35 (т.3 а.с. 38-39, 46-50), які відмовилися від дачі показань у відношенні себе; протоколи додаткових допитів потерпілого ОСОБА_6 від 09.01.2020 та 15.01.2020; протокол допиту свідка ОСОБА_35 від 23.01.2020, проведеного з участю потерпілого ОСОБА_6 , під час якого свідок пояснив, що не бачив, щоб хтось зі співробітників охорони наносив удари ОСОБА_6 ; протокол допиту свідка ОСОБА_36 від 23.01.2020 (т.3. а.с.51-56), проведеного з участю потерпілого ОСОБА_6 , під час якого свідок пояснив, що не бачив, щоб хтось зі співробітників охорони наносив удари ОСОБА_6 ; постанова про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень № 0000136 від 28.09.2018 за ч. 1 ст. 126 та № 0000015 від 19.02.2020 за ч. 1 ст. 296 КК України в одне провадження № 0000136; протокол огляду предметів диску DVD-R «DVD» від 23.04.2020, на якому зберігаються два відеофайли, створені ОСОБА_6 за допомогою його мобільного телефону, про обставини його конфлікту з працівниками охорони, що виник на прохідній АТ «ХТЗ», які не містять відомостей про застосування до ОСОБА_6 фізичного насильства; постанова від 23.04.2020 про визнання та приєднання до справи речового доказу - DVD-R «DVD» диску з відеозаписами, зробленими на прохідній АТ «ХТЗ» потерпілим ОСОБА_6 ; ухвала слідчого судді ОСОБА_37 від 01.04.2020 про відмову у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000136 від 28.09.2018, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України; постанова слідчого від 08.05.2020 про закриття кримінального провадження № 0000136 від 28.09.2018, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування; ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова про скасування постанови слідчого від 08.05.2020 про закриття кримінального провадження № 0000136 від 28.09.2018; постанова слідчого від 30.07.2020 про закриття кримінального провадження № 0000136 від 28.09.2018 за ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 296 КК України, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування.

Постановою слідчого від 13.08.2020 про закриття кримінального провадження кримінальне провадження № 0000074 закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 296 КК України, а 09.09.2020 Постановою прокурора вказана постанова слідчого про закриття кримінального провадження № 0000074 скасована.

Під час продовження досудового розслідування слідчим: 23.09.2020 надано доручення співробітникам Індустріального ВП про встановлення анкетних даних та місцезнаходження осіб, які здійснювали охорону території АТ «ХТЗ», та направлено відповідний запит ТОВ «ФСК», на яке отримано рапорт ДІП Індустріального ВП О. Трубчаніна про неможливість встановлення вказаних осіб і можливих свідків подій, які мали місце 07.11.2017 і 24.11.2017, та відповідь ТОВ «Охоронна агенція «ФСК» про неможливість надання вказаної інформації через її відсутність; 02.11.2020 допитаний в якості свідка начальник відділу охорони та режиму АТ «ХТЗ» ОСОБА_38 повідомив, що 24.11.2017 на прохідній АТ «ХТЗ» в його присутності ніхто з працівників охорони до ОСОБА_6 фізичної сили не застосовував, тілесних ушкоджень йому не завдавав, громадський порядок також не порушувався.

Постановою прокурора від 07.10.2020 матеріали кримінальних проваджень № 0002508 від 29.11.2018 за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 296 КК України, № 0000017 від 19.02.2020 за ч. 1 ст. 296 КК України, № 00000074 від 20.05.2020 за ч. 2 ст. 126, ч. 2 ст. 296 КК України об`єднані в одне кримінальне провадження № 0002508.

У зв`язку з закінченням 17 жовтня 2020 року строку досудового розслідування, 9 жовтня 2020 року слідчий ОСОБА_39 звернулась з до суду з клопотанням про продовження строку досудового розслідування до 6 місяців. 12.10.2020, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харова ОСОБА_40 вказане клопотання слідчого було задоволено, строк досудового розслідування кримінального провадження № 0002508 від 29.11.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 126, ч. 1, 2 ст. 296 КК України було продовжено до шести місяців, до 17.04.2021.

27 листопада 2020 року, слідчим прийнято процесуальне рішення про закриття кримінального провадження № 0002508 на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 296 і ч. 2 ст. 296 КК України.

Підставою закриття кримінального провадження стало те, що на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів обставини, на які ОСОБА_6 посилався у своїх заявах та повідомленнях про вчинення кримінальних правопорушень, свого підтвердження не знайшли, а в діях осіб, які приймали участь в конфліктах за участю заявника ОСОБА_6 , не встановлені усі необхідні ознаки кримінальних правопорушень.

Виходячи з положень статті 126 КК України, обов`язковою ознакою складу злочину є завдання удару, побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Характерна особливість злочину, відповідальність за який передбачає ст. 126 КК, полягає в тому, що дії, які утворюють його об`єктивну сторону, спрямовані на те, щоб, головним чином, завдати потерпілому фізичного болю. Такі дії не порушують анатомічної цілісності тканин тіла чи функцій якого-небудь органу, і цим вони відрізняються від тілесних ушкоджень. Шкода здоров`ю спричиняється ними через фізичний біль. 2. Фізичний біль завдається: а) ударами; б) побоями; в) іншими насильницькими діями.

Під ударом слід розуміти одноразовий вплив тупим предметом на тіло людини, що заподіяв фізичний біль, побої - це неодноразове нанесення потерпілому численних ударів, а під іншими насильницькими діями слід розуміти фізичний вплив на людину (крім ударів та побоїв), що спричинив болісні відчуття (стискування частин тіла, виривання волосся тощо).

Згідно з ч. 2 ст. 126 КК обставинами, що обтяжують кримінальну відповідальність, є вчинення діянь, передбачених ч. 1 цієї статті: 1) що мають характер мордування; 2) групою осіб; 3) з метою залякування потерпілого чи його близьких; з мотивів расової, національної чи релігійної нетерпимості.

При цьому, під мордуванням розуміють дії, що полягають у багаторазовому або тривалому спричиненні болю: щипання, шмагання, нанесення численних, але невеликих ушкоджень тупими чи гостроколючими предметами, дія термічних факторів та інші аналогічні дії. Якщо внаслідок таких дій заподіяно тілесні ушкодження, то відповідальність повинна наставати залежно від ступеня їх тяжкості за статтями 121, 122 чи 125 КК.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про відсутність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 КК України, виходячи з того, що факт застосування до потерпілого ОСОБА_6 фізичного насильства ОСОБА_23 08.08.2018 чи співробітниками охорони АТ «ХТЗ» 24.11.2017 не підтверджені зібраними під час досудового розслідування доказами, в тому числі і показаннями свідків, допитаними під час досудового розслідування, які не підтвердили фактів нанесення потерпілому ударів і грубого порушення громадського порядку під час конфліктів за участю ОСОБА_6 .

Також не підтверджують ці обставини і відеозаписи конфліктів, наданих органу досудового розслідування самим потерпілим, які були неодноразово оглянуті та вивчені слідчими та судом. При цьому, колегія суддів враховує, що заявником під час розгляду вказаного об`єднаного кримінального провадження не надано будь-яких відомостей, підтверджуючих факт спричинення йому побоїв або вчинення інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю, або факт звернення його до медичної установи з цього приводу та не надано відповідної медичної документації чи висновків експертів. Тобто, факт спричинення тілесних ушкоджень встановити не виявилось можливим. Вказані обставини є визначальними в питанні наявності ознак, передбачених складом кримінального правопорушення , передбаченого ст. 126 КК України. Відсутність первинної медичної документації унеможливлює також кваліфікацію за ст. 125 КК України.

На даний час в чинному КПК України не передбачена відповідальність за наклеп або образу, що також свідчить про неможливість продовження досудового розслідування за заявою ОСОБА_6 .

Виходячи з положень ст. 296 КК України, кримінально караним хуліганством визнається таке умисне грубе порушення громадського порядку, яке вчинене з мотивів явної неповаги до суспільства i супроводжувалось особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Основним безпосереднім об`єктом хуліганства є громадський порядок. Його додатковим факультативним об`єктом можуть бути здоров`я особи, авторитет органів державної влади, громадська безпека. Громадський порядок визначається в юридичній літературі як зумовлена закономірностями соціального розвитку система правил та інститутів, що забезпечує упорядкованість суспільних відносин i надає їм певної організаційної форми.

Хуліганство є суспільно небезпечною дією, що грубо порушує громадський порядок. Зазначений у ч. 1 ст. 296 КК термін «грубе порушення» є оціночною категорією. Його предметний зміст залежить від конкретних обставин вчинення винним діяння. Такими закон визначає лише дії, якими спричинено істотну шкоду громадському порядку. Грубість порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру вчинених хуліганських дій, їх наслідків, місця й тривалості їх вчинення, кількості потерпілих від зазначених дій, їхнього віку, стану здоров`я, істотності порушення їхніх інтересів або інтересів підприємств, установ, організацій. При цьому, особа, яка вчиняє хуліганські дії, грубо нехтує правилами поведінки в суспільстві.

Мотивом грубого порушення громадського порядку є явна неповага до суспільства. При цьому явною (очевидною як для винної особи, так i для потерпілих чи оточуючих) неповагою до суспільства вважається прагнення показати свою зневагу до існуючих правил i норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Відсутність у діях винної особи прояву явної неповаги до суспільства виключає визнання злочину хуліганством.

Обов`язковою ознакою хуліганства є вчинення таких умисних дій, що супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалося, наприклад, насильством iз завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Хуліганством, яке супроводжувалося винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та iн.

Для юридичної оцінки діяння заст. 296 КК України обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства. Отже, як вбачається із наведеного, об`єктом вказаного кримінального правопорушення (проступку) є саме громадський порядок. При цьому умисел винної особи має бути спрямований саме на його порушення. За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства. А тому, твердження ОСОБА_6 про вчинення на протязі тривалого часу хуліганських дій ОСОБА_15 , у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжувалося особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, з мотиву явної неповаги до суспільства, також не знайшло свого підтвердження під час досудового розслідування, враховуючи наявність конфлікту між певними особами не дає достатніх доказів для висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України.

Як вбачається з системного аналізу відомостей, які містяться в матеріалах кримінального провадження № 0002508, яке було об`єднано з кримінальними провадженнями №0000136, №0000074, №0000017 та матеріалів судового провадження, а також наданих до апеляційної скарги доказів, під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчим було проведено всі можливі слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення обставин кримінального правопорушення та прийнято вмотивоване та обгрунтоване рішення.

Численність доводів, які зазначені ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, обумовлена хронологією та наявністю різних за номерами кримінальних проваджень, які вносились до ЄРДР за заявами ОСОБА_6 на протязі певного періоду. Разом з цим належить звернути уваги, що в подальшому, всі вони були об`єднані в єдине провадження, яке згодом, за наслідками проведення досудового розслідування, було закрите.

Твердження ОСОБА_6 стосовно неповноти досудового розслідування з підстав того, що під час розслідування кримінального провадження №0000074 не було встановлено особи всіх охоронців ТОВ ОА «ФСК» та було допитано свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не можна вважати обгурнтованими. Під час досудового розслідування слідчими було допитано безпосередніх очевидців ймовірних подій 24.11.2017 року: начальника відділу охорони та режиму АТ «ХТЗ» ОСОБА_41 (т.3. а.с.36-37, 51-56, т.4. а.с. 76-79) та начальника цеху АТ «ХТЗ» ОСОБА_35 (т.3 а.с.38-39, 46-50). Їх свідчення є вичерпними з приводу подій, на які звертає увагу ОСОБА_6 . А тому об`єктивно вбачається, що решта охоронців, в цій події участі не приймала.

Твердження ОСОБА_6 з приводу того, що під час розслідування провадження №0000074 не було проведено жодної слідчої дії та не було допитано його, як потерпілого, спростовуються відомостями, які містяться в матеріалах об`єднаного провадження. ОСОБА_6 було неодноразово допитано під час розслідування (т.1 а.с. 12-15, 147-159; т. 2 а.с.42-44, 46-50, 89-92; т. 3 а.с. 16-28, 40-42, 43-45, т.4. а.с.8-13) в кримінальних провадженнях № 0000136, № 0000017, № 0000032, № 0002508, які були згодом об`єднані постановою прокурора ОСОБА_42 від 07.10.2020 в одне за № 0002508 від 29.11.2018 (т. 3 а.с.51-52).

Посилання апелянта на те, що деякі докази під час об`єднання слідчим матеріалів кримінального провадження з кримінального провадження №0000136 не були долучені до об`єднаного провадження, не свідчать про неповноту досудового розслідування, оскільки слідчий під час долучення дія відповідно вимог діючого законодавства, керуючись внутрішньою інструкцією з організації обліку, руху та зберігання матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні та відповідно до своїх повноважень.

Також колегія суддів не може погодитись з твердженнями ОСОБА_6 щодо фальсифікації матеріалів кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в матеріалах провадження диску з записами з камер відеонагляду, які були встановлені на прохідній АТ «ХТЗ», оскільки матеріали справи не містять доказів про залучення цього диску як речового доказу до матеріалів провадження. Згідно показань свідка ОСОБА_41 (т. 3 а.с.54), на які потерпілий посилається як на доказ того, що записи з камер відеонагляду надавались слідчому, вбачається, що начальник відділу охорони ОСОБА_43 під час його допиту зазначає, що відео з камер на прохідній він може надати, але відомостей стосовно надання цих записів матеріали кримінальних провадження не містять, а тому колегія суддів не може вважати ці твердження потерпілого обґрунтованими. Зокрема, доводи стосовно фальсифікації процесуальних рішень та речових доказів, які маються в матеріалах проваджень, повинні бути підтверджені відповідним вироком або змістом обвинувального акту за фактично пред`явленою підозрою, чого апелянтом надано не було, що також свідчить про необґрунтованість вказаних тверджень.

Доводи ОСОБА_6 стосовно зазначення слідчим в протоколі огляду диску з відеозаписом конфлікту на прохідній АТ «ХТЗ» 24.11.2017 не всіх відомостей, які в ньому містяться, а саме не зазначення слідчим ударів, які на думку потерпілого, були йому нанесені, а також відсутність допиту інших охоронців ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які не були слідчим допитані, не можна вважати обгрунтованими, оскільки зміст відомостей, які отримані слідчим під час досудового розслідування та незгода потерпілого з фактичними відомостями, які містяться в матеріалах проваджень, не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення слідчого судді, оскільки об`єктивно вбачається, що слідчий здійснював збирання доказів, керуючись ст. 91-92 КПК України, а оцінку всіх отриманих під час досудового розслідування відомостей, слідчий та прокурор здійснювали у чіткому дотриманні норм закону, що містяться в ч.ч.1,2 ст. 94 КПК України («Оцінка доказів»), яка грунтується на внутрішньому переконанні та всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апелянта з приводу того, що в постанові слідчого не зазначені обставини та ознаки, внаслідок яких було встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126 КК України в діях працівників ТОВ ОА «ФСК», оскільки вказані доводи спростовуються відомостями, які містяться постанові слідчого (т.4 а.с. 87), відповідно яких слідчим зазначено, що під час досудового розслідування не знайшла підтвердження заява ОСОБА_6 про спричинення йому 07.11.2017 та 24.11.2017 діями охоронців ТОВ «ОА «ФСК» на території АТ «ХТЗ» побоїв та інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень та щодо вчинення вищевказаними працівниками ТОВ «ОА «ФСК» на території АТ «ХТЗ» хуліганських дій, а матеріали кримінального провадження не підтверджують заяву ОСОБА_6 про спричинення йому побоїв та наявність в діях вищевказаних працівників мотивів явної неповаги до суспільства які б супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Вказані доводи слідчого підтверджуються відомостями, які містяться в матеріалах провадження, а також показанням свідків ОСОБА_41 та ОСОБА_35 , які зазначили, що будь-яких тілесних ушкоджень під час конфлікту ОСОБА_6 з охоронцями ТОВ ОА «ФСК», потерпілому нанесено не було (т.3 а.с. 48, 53-54)

Твердження апелянта стосовно необхідності додаткового допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та одночасного допиту потерплого з ОСОБА_15 , не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки слідчий відповідно до вимог, які зазначені в ч.5 ст. 40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. 3а наявності потреби, з метою усунення істотних суперечностей у зібраних доказах та для з`ясування розбіжностей у показаннях кількох допитаних осіб, якщо це має значення для кримінального провадження і не суперечить інтересам розслідування, слідчий, прокурор мають право провести одночасний допит двох чи більше раніше вже допитаних осіб. Разом з цим, обсяг слідчих дій та порядок їх здійснення, слідчим обираються в чіткому дотриманні вимог ст. 223 КПК України

Також не може слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення суб`єктивна незгода потерпілого з відомостями, які містяться в протоколах допиту свідків: ОСОБА_28 , ОСОБА_14 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , які апелянт вважає неправдивими.

Твердження апелянта з приводу того, що слідчим спотворено результати оглянутих відеофайлів, в яких містилися докази з образами ОСОБА_15 на його адресу та не зазначено в про наявність цих доказів в постанові, також не підтверджені ОСОБА_6 .

Відомості стосовно доведеності провини ОСОБА_23 та ОСОБА_15 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ст. 296 КК України, також спростовуються відомостями та доказами, що наявні в матеріалах кримінального провадження, оцінку яких слідчий здійснював, шляхом всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, дотримуючись норм закону, що містяться в ч.ч.1,2 ст. 94 КПК України («Оцінка доказів»). При цьому слід зазначити, що слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності та на власний розсуд визначає об`єм дій, спрямованих на перевірку наведених заявником обставин, достатніх та необхідних, на переконання слідчого для прийняття мотивованого рішення.

Твердження потерпілого ОСОБА_6 з приводу недостовірності протоколів допиту свідків ОСОБА_46 та ОСОБА_45 належними доказами не підтверджені, записи від 03.02.2021, що містяться на диску, який надано потерпілим до апеляційної скарги апеляційний суд не може оцінювати, оскільки такий доказ потерпілий повинен завчасно надавати слідчому, для його оцінки та залучення в якості речового доказу.

Посилання в апеляційній скарзі на зникнення з матеріалів кримінального провадження доказу відео з прохідної АТ «ХТЗ», також не підтверджене належними доказами, оскільки матеріали справи не містять доказів про залучення цього диску як речового доказу до матеріалів провадження відповідно показань свідка ОСОБА_41 (т. 3 а.с.54).

Твердження ОСОБА_6 стосовно відсутності у слідчого судді ОСОБА_1 повноважень залишати його четверту заяву про відвід від 22.01.2021 без розгляду, не відповідають нормам діючого законодавства, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду. Тому суд, в складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , відповідно до норм ч. 1 ст. 31 КПК України, відповідно до якої кримінальне провадження у суді першої інстанції здійснюється, як правило, професійним суддею одноособово, який діє як суд.

За таких обставин, не можна погодитись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_6 з приводу неповноти судового розгляду його скарги на постанову слідчого ОСОБА_24 про закриття кримінального провадження проведений та передчасності закриття кримінального провадження або неповноти досудового розслідування, оскільки всі необхідні та передбачені законом заходи слідчим об`єктивно проведені, на що не можуть впливати суб`єктивні вимоги ОСОБА_6 щодо неповноти або однобічності, оскільки такі доводи апелянта свідчать лише про незгоду апелянта з прийнятим по суті рішенням слідчого у даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 , дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувана постанова слідчого є законною та обґрунтованою, винесеною з врахуванням вимог ст. 284 КПК України та після дослідження усіх доказів та обставин справи, відмовивши ОСОБА_6 у задоволенні скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні доводи ОСОБА_6 про неповноту досудового розслідування не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки вони ґрунтуються цілком на його суб`єктивних оціночних судженнях та незгоді з оцінкою доказів, проведеного слідчим та слідчим суддею.

А тому, ухвала слідчого судді є обґрунтованою і підстави для її скасування за доводами апеляційної скарги , відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, але в частині поновлення строку на апеляційне оскарження може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді