ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 463/1725/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/200/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 02 березня 2021 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 березня 2021 року відмовлено за безпідставністю у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 10 лютого 2021 року.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначчив що відсутні правові підстави для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за скаргою адвоката ОСОБА_6 , оскільки з його заяви слідує, що фактично заявник не погоджується з процесуальним рішенням прийнятим колегією суддів апеляційного суду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, за змістом якої просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 березня 2021 року та винести нову, якою задовольнити вимоги його скарги та зобов`язати посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення.

Оскаржувану ухвалу вважає незаконною і винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги, поданої ОСОБА_6 , свої доводи апелянт мотивує тим, що слідчим суддею було безпідставно відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність органу досудового розслідування.

Прокурор, та представник Територіального управління державного бюро розслідувань, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися.

ОСОБА_6 також був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За наведених обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 01 березня 2021 року без учасників кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як слідує з матеріалів провадження, адвокат ОСОБА_6 , в порядку ст.303 КПК України, звернувся із скаргою до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова, покликаючись на те, що 10 лютого 2021 року він подав заяву до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, відповідно до якої просив розпочати досудове розслідування за ч.2 ст.397 КК України щодо суддів Львівського апеляційного суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , однак викладені ним у заяві відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя місцевого суду виходив з того, що ТУ ДБР розташоване у м. Львові не мало законних підстав для внесення відомостей в ЄРДР за заявою ОСОБА_6 .. Окрім того, суд констатував, що звернення в даному випадку до правоохоронних органів із заявою про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення суддями злочину, за заявою особи, яка не згідна із прийнятим процесуальним судовим рішення є порушенням конституційних гарантій незалежності суду та є недопустимим, оскільки ніхто крім суду у встановленому законом порядку не вправі надавати оцінку судовому рішенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч.1 ст.2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Згідно ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення саме кримінального правопорушення.

Крім того, незгода з судовими рішеннями може бути підставою для їх оскарження в порядку визначеному процесуальним законом, однак не може слугувати безумовною підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що подана ОСОБА_6 заява до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Львова не містить достатніх відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, а полягає у його незгоді з ухвалою, прийнятою колегією суддів Львівського апеляційного суду в складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 28 січня 2021 року за результатами розгляду його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2020 року.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 , оскільки аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Доводи апелянта про неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та незаконність відмови у задоволенні його скарги слідчим суддею суду першої інстанці, що слідує зі змісту поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ним не наведено належних, послідовних та аргументованих доводів на обґрунтування таких своїх тверджень.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що незгода з процесуальним рішенням суду не є підставою для внесення відомостей ЄРДР відносно суддів, які його ухвалили, а викладені скаржником в заяві про злочин обставини є виключно його суб`єктивною оцінкою.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 березня 2021 р. про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 10 лютого 2021 року, є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 березня 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 10 лютого 2021 року без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.