ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/1621/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/68/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.4 ст.187 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

в режимі відеоконференції захисника - ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської обласної прокуратури на ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 31 грудня 2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000169 від 31 травня 2017 року відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, закрито на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, задовольнивши клопотання про закриття кримінального провадження.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вважає, що клопотання сторони захисту не підлягало задоволенню, оскільки ч.1 ст. 284 КПК України була доповнена пунктом 10 згідно із Законом №2147-VIII та дані зміни не мають зворотньої дії у часі та застосовуються до справ внесених до ЄРДР після 16.03.2018 року (коли дані зміни були введені у дію), а відомості по даному провадженні були внесені до ЄРДР 31.05.2017 року.

Вважає, що інкримінований обвинуваченим злочин посягає на два об`єкти, а саме на право власності та на особу (її здоров`я і життя), а тому це також є підставою не застосування судом п.10 ч.1 ст. 284 КПК України.

Посилається на незаконність винесеної судом під час підготовчого судового засідання ухвали від 19 грудня 2018 року за результатами розгляду скарги адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в порядку ч.2 ст.303 КПК України, якою було скасовано постанову заступника прокурора Тернопільської області від 15 вересня 2017 року про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та захисників, які вважають ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, прокурора, що просить задовольнити його апеляційну скаргу, з мотивів, викладених у ній, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом вказаної правової норми рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності його нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, а також доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 12.12.2017 року Бережанським районним судом Тернопільської області було отримано, складений 09.12.2017 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР від 31.05.2017 року за №0000169 відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 за ч.4 ст.187 КК України.

27.06.2017 року обвинуваченим було повідомлено про підозру.

Ухвалою Бережанського районного суду від 19 грудня 2017 року було скасовано постанову заступника прокурора Тернопільської області від 15 вересня 2017 року про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до підпункту 19 пункту 7 § 1 Розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року №-2147-VІІІ, внесено зміни у Кримінальному процесуальному кодексі України - частину 1 статті 284 доповнено пунктом 10 такого змісту :«10) після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи». Відповідно до пункту 4 § 2 Прикінцеві положення Розділу 4 цього закону, підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Таким чином п.10 ч.1 ст. 284 КК України набув чинності 15 березня 2018 року.

Так, кримінальне правопорушення, інкриміноване обвинуваченим, передбачене ч.4 ст. 187 КК країни, не є злочином проти життя та здоров`я особи.

Задовольняючи клопотання сторони захисту та приходячи до висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України, суд першої інстанції керувався зокрема статтею 58 Конституції України.

З даними висновками суду першої інстанції, колегія суддів, не погоджується з огляду на наступне.

Статтею 58 Конституції України визначено що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 19 квітня 2000 року справа N 1-3/2000 положення статті 58 Конституції України з урахуванням вимог пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України треба розуміти так, що виключно законами України визначаються діяння, які є злочинами, та встановлюється кримінальна відповідальність за їх вчинення. Такі закони мають зворотну дію в часі у випадках,коли вони пом`якшують або скасовують кримінальну відповідальність особи.

Аналізуючи вищезазначене, норма п.10. ч.1 ст. 284 КПК України не пом`якшує та не скасовує відповідальності особи, зокрема передбаченої ч.4 ст. 187 КК України, а пункт 4 § 2 Прикінцевого положення Розділу 4 Закону №-2147-VІІІ, в якому зазначено, що зміни не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін, містить пряму заборону застосування норм кримінального процесуального закону за правилами зворотньої дії в часі, яка не суперечить вимогам Конституції України, зокрема статті 58 Конституції України.

У зв`язку із вищенаведеним, висновок суду першої інстанції щодо того, що прямої заборони застосування норм кримінального процесуального закону за правилами зворотньої дії в часі, коли вони є більш сприятливими для учасників кримінального провадження, Конституцією України та КПК України не встановлено, на думку колегії суддів, є хибним у зв`язку із невірним трактуванням раніше згаданих норм.

Крім цього даний висновок суду, також суперечить і вимогам статті 19 Конституції України, відповідно до яких органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У постанові ККС ВС від 28.10.2020 року у справі №937/2480/20 висловлено правову позицію, в якій зазначено, що відповідно до статті 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Тобто, раніше чинний закон перестає застосовуватись у кримінальному провадженні після набрання чинності новим законом. На відміну від кримінального (матеріального) закону, новий кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження.

Таким чином, з урахуванням того, що дане кримінальне провадження було внесене до ЄРДР 31.05.2017 року, тобто до 15.03.2018 року, коли п.10 ч.1 ст. 284 КПК України вступив у дію, та з урахуванням пункту 4 § 2 Прикінцевого положення Розділу 4 Закону №-2147-VІІІ, в якому зазначено, що дані зміни не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін, колегія суддів приходить до висновку4 про істотне порушення судом першої інстанції, вимог кримінального процесуального закону.

Крім цього, апеляційним судом, не беруться до уваги доводи прокурора, що стосуються ухвали Бережанського районного суду Тернопільської області від 19.12.2018 року, оскільки це судове рішення не є предметом даного апеляційного розгляду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

У зв`язку із вищенаведеним, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської обласної прокуратури задовольнити частково.

Ухвалу Бережанського районного суду Тернопільської області від 31 грудня 2020 року відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути у суд першої інстанції на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді