ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000192 від 15.03.2021 року за обвинуваченням у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Флорешти, Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, молдованина, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на території України, раніше не судимого, -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бендери Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, молдованина, з середньою освітою, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого, -

встановив:

14.03.2021 року ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , перебуваючи в нічний час біля будинку АДРЕСА_5 , побачили хлопця в кишені куртки якого знаходився мобільний телефон. В цей час, у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, виник спільний злочинний намір, спрямований на таємне викрадання чужого майна, а саме мобільного телефону. Реалізуючи свій спільний злочинний намір та обравши метою свого злочинного посягання мобільний телефон, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розподілили між собою злочинні ролі, згідно яких ОСОБА_9 мав таємно викрасти мобільний телефон з кишені куртки хлопця, а ОСОБА_10 перебувати неподалік та стежити за діями перехожих та потерпілого, попереджаючи ОСОБА_9 про можливість викриття кримінального правопорушення, а також забезпечити можливість останньому зникнути з місця скоєння кримінального правопорушення.

Так, 14.03.2021 року приблизно о 03 годині 50 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_11 , який знаходився біля будинку АДРЕСА_5 . Після чого, реалізуючи спільний злочинний намір, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними для потерпілого, умисно та з корисливих мотивів, викрав з кишені куртки ОСОБА_11 , належний останньому мобільний телефон марки «IPhone», моделі: «XS max», золотого кольору, вартістю 19000 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з абонентським номером: НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє.

В цей час, ОСОБА_10 , виконуючи розподілені злочинні ролі, перебував неподалік та стежив за діями перехожих та потерпілого, попереджаючи ОСОБА_9 про можливість викриття кримінального правопорушення.

Таємно, спільно, заволодівши майном ОСОБА_11 вартістю 19000 гривень, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 покинули місце вчинення ними кримінального правопорушення, а в подальшому розпорядилися майном потерпілого на власний розсуд, тим самим спричинили ОСОБА_11 матеріальний збиток у вказаному розмірі.

Далі, 06.04.2021 року ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , перебуваючи в нічний час біля будинку АДРЕСА_6 , побачили дівчину в руці якої знаходився мобільний телефон. В цей час, у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, виник спільний злочинний намір, спрямований на відкрите викрадання чужого майна, а саме мобільного телефону.

Реалізуючи свій спільний злочинний намір та обравши метою свого злочинного посягання мобільний телефон, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розподілили між собою злочинні ролі, згідно яких ОСОБА_9 мав подолати опір потерпілої, а ОСОБА_10 перебувати неподалік та стежити за діями перехожих та потерпілої, попереджаючи ОСОБА_9 про можливість викриття кримінального правопорушення, а також відкрито заволодіти мобільним телефоном потерпілої.

Так, 06.04.2021 року приблизно о 02 годині 18 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_12 , яка знаходилася біля будинку АДРЕСА_6 . Далі, перебуваючи біля ОСОБА_12 , з метою подолання опору останньої, ОСОБА_9 , реалізуючи спільний злочинний намір, умисно наніс один удар долонею лівої руки в область обличчя ОСОБА_12 від якого потерпіла впала на землю. Після подолання ОСОБА_9 опору ОСОБА_12 та спричинення останній насильства, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, умисно, відкрито та з корисливих мотивів, шляхом ривка, заволодів належним ОСОБА_12 мобільним телефоном марки «Xiаomi», моделі «Redmi 7», чорного кольору, вартістю 4500 гривень, який знаходився в чохлі темно-синього кольору, вартістю 500 гривень, та в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» за абонентським номером: НОМЕР_2 , та сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» за абонентським номером: НОМЕР_3 , які матеріальної цінності для потерпілої не представляють.

Відкрито, спільно, заволодівши майном ОСОБА_12 в загальному розмірі 5000 гривень, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 скрилися з місця вчинення ними кримінального правопорушення, а в подальшому розпорядилися майном потерпілої на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_12 матеріальний збиток у вказаному розмірі.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожен з них окремо, свою вину у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень визнали повністю, та щиро розкаялись у їх вчиненні, підтвердивши обставини вчинення кримінальних правопорушень, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про дату, час та місце проведення судового провадження повідомлялись належним чином, але у судове засідання не з`явились. Разом з тим потерпілі звернулись до суду з письмовими заявами, в яких просили здійснювати судове провадження за їх відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не заявляли.

З урахуванням думки учасників судового розгляду, які вважали за можливе розглядати справу за відсутності потерпілих, суд дійшов висновку про проведення судового розгляду без участі потерпілих.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 своєї вини в обсязі пред`явленого їм обвинувачення, а також те, що вони не піддали сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також дослідженням доказів, що стосуються особи кожного з обвинувачених. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_9 дав суду показання про те, що дійсно 14.03.2021 року у вказані в обвинувальному акті місці, дату та час, таємно викрав з кишені належної ОСОБА_11 куртки, мобільний телефон марки «IPhone». В цей час, ОСОБА_10 , за попередньою домовленістю між ними перебував неподалік та стежив за діями перехожих та потерпілого, попереджаючи його про можливість викриття кримінального правопорушення. З оцінкою телефону він згоден. Телефон не повернули, оскільки продали.

Далі, 06.04.2021 року у вказаних в обвинувальному акті місті та час, він підійшов до ОСОБА_12 , з метою заволодіння її телефоном, наніс один удар долонею лівої руки в область обличчя ОСОБА_12 від якого вона впала на землю. Після чого, ОСОБА_10 заволодів належним ОСОБА_12 мобільним телефоном торгової марки «Xiаomi», після чого вони знали з місця вчинення злочину. Викрадений телефон повернуто потерпілій.

Обвинувачений ОСОБА_10 дав суду показання про те, що вони з ОСОБА_9 домовились заволодіти чужим телефоном. 14.03.2021 року у вказані в обвинувальному акті місці та час ОСОБА_9 викрав з кишені куртки ОСОБА_11 мобільний телефон марки «IPhone». В цей час, він, перебував неподалік та стежив за діями перехожих та потерпілого, попереджаючи ОСОБА_9 про можливість викриття кримінального правопорушення. Після цього він та ОСОБА_9 покинули місце вчинення ними кримінального правопорушення. З оцінкою телефону він згоден. Телефон не повернули, оскільки продали.

Далі, 06.04.2021 року, у вказані в обвинувальному акті час та місці, ОСОБА_9 , за попередньою домовленістю між ними, підійшов до ОСОБА_12 та наніс один удар долонею лівої руки в область обличчя ОСОБА_12 від якого вона впала на землю. Після чого, ОСОБА_10 підійшов та заволодів належним ОСОБА_12 мобільним телефоном торгової марки «Xiаomi», після чого вони з місця вчинення злочину зникли. Телефон потерпілій повернутий.

Таким чином, допитавши обвинувачених, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, та кваліфікує його дії за епізодом крадіжки 14.03.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб; за епізодом грабежу 06.04.2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Суд також вважає доведеною винність ОСОБА_10 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, та кваліфікує його дії за епізодом крадіжки 14.03.2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб; за епізодом грабежу 06.04.2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожному з них окремо, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу кожного з обвинувачених, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили умисні корисливі злочини, направлені проти власності, у відповідності до положень ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів та тяжких злочинів.

ОСОБА_9 громадянин Республіки Молдова, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , на території України раніше не судимий.

ОСОБА_10 громадянин Республіки Молдова, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_4 , раніше на території України не судимий. Крім того, судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_10 перебуває у цивільному та в родині виховується малолітня дитина.

При цьому, судом не приймаються до уваги твердження обвинуваченого про наявність на його утриманні дитини, оскільки відповідних підтверджень цього факту суду не надано та сам обвинувачений ОСОБА_10 зазначив, що у свідоцтві про народження дитини він не записаний як батько, а відомості про батька внесені зі слів матері.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , суд відносить їх щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 судом не встановлено.

Таким чином, з метою виправлення та попередження вчинення обвинуваченими нових злочинів, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожного з них окремо, та попередження вчинення ними нових злочинів буде призначення покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкціями ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.186 КК України, з призначенням остаточного покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості кожного з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які створять у них готовність до самокерованої правослухняної поведінки. При цьому, визначаючи строк покарання суд враховує роль кожного з обвинувачених, яку кожен з них виконував під час вчинення злочинів, а також активність дій кожного з них.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожним з них,покарання у виді позбавлення волі за вчинені злочини, судом враховується практика Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили нетяжкий та тяжкий злочини, усвідомлення кожним з них протиправності своєї злочинної поведінки, їх поведінку після вчинення злочинів та щире каяття, дані про особу винних, які перебувають у достатньо молодому віці, мають постійне місце реєстрації та проживання, які є раніше не судимими, обвинувачений ОСОБА_10 має сім`ю, в якій виховується малолітня дитина, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим на підставі ст. 75 КК України суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винних та запобігання вчиненню ними нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, покладає на кожного з них обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
У зв`язку із звільненням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від призначеного покарання з випробуванням та відсутністю ризиків, передбачених ст.ст.177, 178 КПК України, але існування ризику, в разі апеляційного оскарження вироку, неявки обвинувачених до суду за першою вимогою, або зміни місця проживання без повідомлення суду, що може негативно вплинути на розумність строків апеляційного перегляду справи, суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо кожного з обвинувачуваних ОСОБА_9 та ОСОБА_10 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів, які визнані такими та долучені до матеріалів провадження постановою слідчого СВ ВП №1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України, зокрема речові докази:
- мобільний телефон, марки «Honor» білого кольору без видимого серійного номеру та сім-карту оператора телекомунікаційної мережі ТОВ «Лайфселл» з маркуванням НОМЕР_4 , що вилучено та запаковано до спец-пакету № INZ2067078 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_13 , проведеного 09.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , слід повернути ОСОБА_13 ; куртку чорного кольору Adidas, кросівки сірого кольору з емблемою червоного кольору Adidas, куртку чорного кольору NORD GUARO та кросівки з емблемою червоного кольору ADIDAS, які вилучені у ОСОБА_10 08.04.2021 року та запаковані у спец-пакети № SUD3056172, №SUD3056173, №SUD4012512, відповідно, слід повернути ОСОБА_10 ; диск з відеозаписом у кримінальному провадженні №0000192, слід зберігати в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК Українита призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК Українита призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України:
- обвинуваченого ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки;
- обвинуваченого ОСОБА_10 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ч.1 ст.76 КК України, покласти на обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на кожного з них окремо, наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід, застосований до кожного з обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у виді тримання під вартою, змінити щодо кожного з обвинувачених на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.
У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України до набрання вироком законної сили покласти на обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , кожного з них окремо, обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до суду;
2) не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, засоби зв`язку;
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , кожному з них окремо, наслідки невиконання покладених на них обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.
Обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Речові докази:
- мобільний телефон, марки «Honor» білого кольору без видимого серійного номеру та сім-карту оператора телекомунікаційної мережі ТОВ «лайфселл» з маркуванням НОМЕР_4 , що вилучено та запаковано до спец-пакета № INZ2067078 під час обшуку за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_9 , проведеного 09.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , повернути ОСОБА_13 ;
- куртку чорного кольору Adidas, кросівки сірого кольору з емблемою червоного кольору Adidas, куртку чорного кольору NORD GUARO та кросівки з емблемою червоного кольору ADIDAS, які вилучені у ОСОБА_10 08.04.2021 року та запаковані у спец-пакети № SUD3056172, №SUD3056173, №SUD4012512, відповідно, повернути ОСОБА_10 ;
- диск з відеозаписом у кримінальному провадженні №0000192, зберігати в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

29.07.2021

Єдиний унікальний номер справи: №522/10209/21
Номер провадження № 1-кп/522/1960/21
Головуючий суддя ОСОБА_1