Справа № 524/1619/21
Провадження №1-кп/524/342/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 04.02.2003 року вироком Автозаводського районного суду м. Креемнчука за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 11.08.2005 року на підставі ст. 81 КК України;
- 12.10.2007 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187, ст.ст. 70, 71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі;
- 11.06.2008 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука за ч.2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 28.11.2008 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука за ч.2 ст. 186, ст. 69, ч.4 ст. 70 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі;
- 17.05.2013 року вироком Крюківського районного суду м. Кременчука за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 27.06.2013 року вироком Крюківського районного суду м. Кременчука за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 26.11.2013 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 187, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі;
- 11.08.2020 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч.2 ст. 187, ч.4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Зарахувано в строк відбуття покарання: часткове відбуте за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 27.06.2013 року та за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26 листопада 2013 року, з врахуванням строку попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Звільнений з-під варти, негайно, в залі суду по відбуттю строку покарання
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000196, №0000041 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст.289 КК України.
Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до ухвали суду від 27.04.2021 року строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 25 червня 2021 року.
У зв`язку з тим , що судовий розгляд справи закінчити не можливо, судом на обговорення учасників процесу поставлено питання щодо доцільності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вважав за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , зазначивши, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 підтримав думку ОСОБА_4 .
Захисник ОСОБА_6 , якого підтримав обвинувачений заперечували проти продовження строку тримання під вартою, просив обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, саме у вигляді домашнього арешту.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ст..29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції Україниратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
У пункті 1 статті 1 цього Закону зазначено, що Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обовязковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13, 17 Закону України «Про визнання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.
Так в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" вказано, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року вказано, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСП у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу. Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.
З огляду на те, що до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою завершити судове провадження не виявляється можливим, оскільки ще не допитані потерпілі, свідки, не досліджені всі письмові докази, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за корисливі кримінальні правопорушення, злочини передбачені ч.2 ст. 186 КК України, в яких обвинувачується, вчиняв в період коли до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в іншому кримінальному провадженні, його стан здоров`я, сімейний стан, матеріальне становище, з метою запобігання ризикам, що передбачені ст..177 КПК України, а саме запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу та вважає необхідним продовжити обвинуваченому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. 331, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Продовжити обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме: до 31 липня 2021 року включно.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ: