ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11кп/818/1233/21 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора відділу міжнародно-правового співробітництва Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 18 червня 2021 року якою відмовлено у задоволені клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення фактичної передачі особи (екстрадицій ний арешт) стосовно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ),-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 18 червня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно громадянина Королівства Марокко ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Румунії, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. ст. 32, 188, 335, 338 Кримінального кодексу.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що на теперішній час клопотання прокурора про обрання стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення його подальшої передачі (екстрадиції) іноземній державі, є передчасним, оскільки згідно вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.07.2020 ОСОБА_8 засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки із покладенням на засудженого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вказаний вирок суду на теперішній час не набрав законної сили. З урахуванням п.3 Наказу Міністерства юстиції України від 13.01.2020, в якому відображено рішення вказаного центрального органу України про відстрочку фактичної передачі ОСОБА_8 до іноземної держави до закінчення судового провадження за обвинуваченням його у вчиненні злочину на території України, відбуття покарання чи звільнення від покарання з будь-яких законних підстав.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до громадянина Королівства ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) строком до 12 місяців до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Румунії.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що Таким чином ухвала суду є необґрунтованою, невмотивованою та незаконною, і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам

Вказує, що відповідно до листа Міністерства юстиції України від 21.05.2021 вказано, що центральним органом 13.01.2020 прийнято рішення про фактичну видачу ОСОБА_8 до Румунії для виконання вироку суду, п.3 вказаного наказу зазначено про відстрочку фактичної передачі зазначеної особи на підставі ст. 592 КПК України до закінчення судового провадження за обвинуваченням його у вчиненні злочину на території України, відбуття покарання чи звільнення від покарання з будь-яких законних підстав.
Також у вказаному листі Міністерство юстиції України звертається з проханням видати ОСОБА_8 правоохоронним органам Румунії відповідно до статті 18 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року (передача особи, яка підлягає видачі) та статті 593 Кримінального процесуального кодексу України (фактична передача особи). Зазначене свідчить про прийняття центральним органом рішення про фактичну передачу особи до іноземної держави. У свою чергу, Харківській обласній прокуратурі відповідно до ч.3 ст. 592 КПК України, доручено застосувати екстрадиційний арешт у порядку, встановленому КПК України для забезпечення фактичної передачі правоохоронним органам Румунії на виконання рішення про видачу (екстрадицію).

Крім того, з метою реалізації прийнятого центральним органом рішення, 01.06.2021 до обласної прокуратури надійшов лист Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НП України. Відповідно до якого, органи національної поліції очікують інформацію про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечити виконання фактичної передачі представникам компетентних органів Румунії, узгодження з ними часу, місця та способу передачі вказаної особи. Таким чином, Центральним органом України прийнято рішення про фактичну передачу ОСОБА_8 компетентним органам Румунії. Проте, через відсутність екстрадиційного арешту у ОСОБА_8 , Держава не може виконати зобов`язання, взяті при ратифікації Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року.

Прокурор надав заяву в якій просить слухати справу без його участі та зазначив, що апеляційну скаргу підтримує у повному обсязі.

Захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_11 подав заперечення на апеляційну скаргу в яких посилається на законність та обґрунтованість судового рішення та просить розглядати апеляційну скаргу його участі та без ОСОБА_8 , який не може бути присутнім в судовому засіданні у зв`язку з хворобою

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст.422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності учасників кримінального провадження, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши відомості судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.06.2021 співробітниками Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України затриманий громадянин Королівства Марокко ОСОБА_12 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Румунії для виконання вироку суду м. Констанца від 15.06.2017 за № 227 з урахуванням змін, внесених вироком апеляційного суду м. Констанца від 04.01.2019 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 32, ст. 188 КК Румунії (замах на вбивство).

Міра запобіжного заходу ОСОБА_13 обрана згідно ордеру на арешт № 1297/2018 від 22.06.2018 судом м. Констанца Румунії у вигляді тримання під вартою.

05.09.2018 ОСОБА_12 оголошений у міжнародний розшук каналами МОКП Інтерпол.

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_14 юстиції України доручено Харківській обласній прокуратурі, за результатами якої Наказом Міністерства юстиції України від 13.01.2020 прийнято рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_8 з України до Румунії для виконання покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, призначеного вироком суду м. Констанца від 15.06.2017 за №227, з урахуванням змін, внесених вироком апеляційного суду м. Констанца від 04.01.2019.

Інкриміноване ОСОБА_13 кримінальне правопорушення за законодавством України є екстрадиційним і відповідає ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України, санкції якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років.

Строки давності притягнення ОСОБА_8 до відповідальності за вчинені ним злочини відповідно до ст. 80 КК України не закінчилися.

Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.Закон України «Про міжнародні договори України» від 29.06.2004 року, у ст. 19 повторює цю нормуКонституції Україниі додатково визначає, що «чинні міжнародні договори України застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства».

Відповідно до ст. 92 Закону України «Про прокуратуру» органи прокуратури згідно з міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та кримінальним процесуальним законодавством України здійснюють співробітництво з компетентними органами інших держав з питань проведення процесуальних дій при розслідуванні кримінальних правопорушень, видачі осіб, які їх вчинили, перейнятті кримінального провадження та з інших питань, передбачених такими договорами.

Правовідносини між Україною та Румунією щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються Європейською Конвенцією про видачу правопорушників, укладеною в Парижі 13.12.1957 та додатковими протоколами від 15.10.1975, 17.03.1978.

Статтею 574 КПК України визначено, що Центральними органами України щодо видачі особи (екстрадиції), якщо інше не передбачено міжнародним договором України, є відповідно Офіс Генерального прокурора та Міністерство юстиції України.

Згідно ч.2 ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або утримуватися під вартою не інакше як за вмотивованою постановою суду і тільки на підставі і в порядку встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.584 КПК України Після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Частиною 7 ст.584 КПК України Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановлює особу, роз`яснює особі її право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на видачу (екстрадицію), з`ясовує бажання особи скористатися цими правами, перевіряє добровільність надання особою згоди на її видачу (екстрадицію), відмови від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності, усвідомлення особою правових наслідків такої згоди (відмови), перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників і постановляє ухвалу про:

1) застосування екстрадиційного арешту;

2) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту;

3) затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту;

4) застосування екстрадиційного арешту та відмову у затвердженні згоди особи на її видачу (екстрадицію);

5) відмову в застосуванні екстрадиційного арешту, якщо для його обрання немає підстав.

При цьому, відповідно до ч.8 ст. 584 КПК України при розгляді клопотання слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

Статтєю 592 КПК України передбачено, що після прийняття рішення про видачу особи (екстрадицію) центральний орган України може відстрочити фактичну передачу особи до іноземної держави у разі, якщо: особа, щодо якої прийнято рішення про видачу (екстрадицію), притягається до кримінальної відповідальності або відбуває покарання у виді позбавлення чи обмеження волі за інший злочин на території України - до закінчення досудового розслідування або судового провадження, відбуття покарання чи звільнення від покарання з будь-яких законних підстав.

Після прийняття рішення про відстрочку передачі відповідна обласна прокуратура за дорученням (зверненням) центрального органу України здійснює нагляд за процесом відбування особою покарання або контролює хід її лікування.

У разі відсутності підстав для відстрочення фактичної передачі особи, передбачених частиною першою цієї статті, відповідна обласна прокуратура забезпечує застосування екстрадиційного арешту в порядку, встановленому цим Кодексом.

Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 06.07.2020 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором у провадженні та обвинуваченим, та визнано винним громадянина королівства ОСОБА_10 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання з урахуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки із покладенням на засудженого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. (а.с. 110-116)

Згідно п.3 Наказу заступника Міністра юстиції України від 13.01.2020 відстрочено фактичну передачу ОСОБА_8 до Румунії до закінчення судового провадження за обвинуваченням його у вчиненні злочину на території України, відбуття покарання чи звільнення від відбуття покарання з будь-яких законних підстав ( а.с.82).

На час проведення апеляційного розгляду за апеляційною скаргою, прокурором не надано, а матеріали провадження не містять відомостей, що наказ заступника Міністра юстиції України від 13.01.2020 року про відстрочку фактичної передачі ОСОБА_8 до Румунії до закінчення судового провадження за обвинуваченням його у вчиненні злочину на території України, відбуття покарання чи звільнення від відбуття покарання з будь-яких законних підстав скасовано або змінено. Крім того, апелянтом не надано будь-яких відомостей про прийняття Міністерством юстиції України рішення про видачу ОСОБА_8 до Румунії у зв`язку з припиненням існування підстав для відстрочення видачі, передбачених п.1 ч.1 ст.295 КПК України, як це було передбачено п.6 Наказу заступника Міністра юстиції України від 13.01.2020 року (а.с. 82)

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні клопотання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.3 ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора відділу міжнародно-правового співробітництва Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м.Харкова від 18 червня 2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: