КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/360/2021 Категорія КК: ч.4 ст.296 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київський апеляційний суд у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000426 за апеляційною скаргою прокурора Бородянського відділу Фастівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 03 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 ч.4 ст.296 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 03 лютого 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000426 від 20 липня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, повернуто керівнику Фастівської місцевої прокуратури Київської області для усунення недоліків.

Рішення суду обґрунтоване тим, що формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_7 викладено не конкретно і не узгоджується з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого, оскільки ОСОБА_7 ставиться у вину вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, проте в обвинувальному акті при формулюванні обвинувачення не конкретизовано які саме дії ставляться у вину ОСОБА_7 , що свідчать про особливу зухвалість, і не визначено зміст та ознаки грубого порушення громадського порядку, не вказано тривалості вчинення обвинуваченим хуліганських дій, а також не конкретизовано в чому саме полягало застосування до потерпілої психологічного насильства, а тому суд першої інстанції вважає,що що відсутність в обвинувальному акті конкретного формулювання обвинувачення порушує право обвинуваченого на справедливий судовий розгляд.

Крім того,суд першої інстанції вказує, що в обвинувальному акті зазначено,що ОСОБА_7 до місця події приїхав на власному автомобілі марки "Volkswagen Transporter", проте ні у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, ні у формулюванні обвинувачення не зазначені ідентифікуючі ознаки цього транспортного засобу, зокрема його реєстраційний номер. В обвинувальному акті зазначено,що потерпілій ОСОБА_9 завдано моральну шкоду,проте всупереч вимогам КПК України не зазначається розмір моральної шкоди завданої злочином.

Суд першої інстанції в ухвалі зазначає, що в порушення вимог ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування, який додається до обвинувального акту не містить інформації про всі процесуальні дії, які були проведені під час досудового розслідування та реквізити процесуальних дій.
Отже, за таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 і доданий до обвинувального акта реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам ст. 291 і 109 КПК України, що унеможливлює призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, у зв`язку з чим підлягає поверненню керівнику Фастівської місцевої прокуратури Київської області для усунення зазначених недоліків.
Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу,якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання у тому ж складі суду.

Вважає, ухвалу суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону України.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає,що посилання суду на те, що формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_7 викладено не конкретно і не узгоджується з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого, є невірним, оскільки для того, щоб встановити вказане, необхідно дослідити докази, а в підготовчому судовому засіданні докази не досліджуються, разом з тим, як зазначає прокурор ОСОБА_6 формулювання обвинувачення містить час, місце, обставини вчинення кримінального правопорушення та правову кваліфікацію.

Крім того,прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що посилання суду на те, що в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 до місця події приїхав на власному автомобілі марки "Volkswagen Transporter, проте ні у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, ні у формулюванні обвинувачення не зазначені ідентифікуючі ознаки цього транспортного засобу, зокрема його реєстраційний номер, є явно передчасним, оскільки вказаний недолік обвинувального акта не перешкоджає призначенню судового розгляду на підставі цього обвинувального акта, так як ідентифікуючі ознаки вказаного транспортного засобу в даному випадку не відіграють вирішальну роль та жодним чином не впливають на суть інкримінованих ОСОБА_7 дій та їх кваліфікацію, а розмір моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_9 , як зазначає прокурор ОСОБА_6 може бути уточнено в ході судового розгляду ,а не відображення його у обвинувальному акті, не перешкоджає призначенню судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_6 також вказує, що, судом належним чином необґрунтовано твердження того, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить інформації про всі процесуальні дії, які були проведені під час досудового розслідування та реквізити процесуальних дій, оскільки для того, щоб констатувати вказане, необхідно дослідити докази, що не передбачено під час підготовчого судового засідання.

Враховуючи вищевикладене прокурор ОСОБА_6 вважає, щовикладені судом обставини, які стали підставою для повернення обвинувального акта прокурору, не можуть бути предметом розгляду під час підготовчого засідання в суді першої інстанції.

У судове засідання ОСОБА_7 його захисник ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_9 неодноразово не з`являлися, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином. Сторона захисту та потерпіла у кримінальному провадженні не повідомила суд про поважні причини свого неприбуття, їх участь в апеляційному розгляді згідно з вимогами КПК України не є обов`язковою, а тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності даних учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право зі стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Як передбачено п.13 ст.3 КПК України обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

За змістом положень ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік тих відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , який міститься в матеріалах даного провадження (а.с.1-4), вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення з описом конкретних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , які прокурор вважав встановленими, зазначена правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення закону і частину статті Закону про кримінальну відповідальність, та наведено формулювання обвинувачення, тобто викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

При цьому обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, всупереч висновку суду першої інстанції, наведені в обвинувальному акті конкретно та зрозуміло. Отже, викладені в обвинувальному акті на виконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України відомості є достатніми для розуміння суті обвинувачення, а посилаючись в ухвалі на неконкретність формулювання обвинувачення з визначеною прокурором правовою кваліфікацією діяння за ч. 4 ст. 296 КК України, суд першої інстанції фактично вийшов за межі питань, які підлягають вирішенню під час підготовчого судового засідання, як це обґрунтовано зазначено в апеляційних скаргах.

Крім того, колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що складання обвинувального акту і зокрема формулювання обвинувачення є виключними повноваженнями органів досудового розслідування і прокуратури, суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору як необхідно викласти фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Також необґрунтовані посилання суду, як на підставу для повернення обвинувального акта прокурору, на те, що в обвинувальному акті не зазначені ідентифікуючі ознаки транспортного засобу "Volkswagen Transporter, на якому приїхав ОСОБА_7 до місця події та розмір моральної шкоди завданої потерпілій, оскільки ч. 2 ст. 291 КПК України, якою визначено відомості, які має містити обвинувальний акт, не передбачено зазначення відомостей щодо транспортного засобу та розміру моральної шкоди, а дані відомості можуть бути уточненні в ході судового розгляду.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта відносно ОСОБА_7 за ч.4 ст.296 КК України вимогам ст. 291 КПК України є безпідставним та належним чином не вмотивованим.

Відсутні передбачені законом підстави, що перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду, а тому вимоги апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами кримінального провадження, і підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 03 лютого 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000426 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст.296 КК України, повернуто прокурору скасувати.

Призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження в Бородянському районному суді Київської області

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4