Дата документу 16.06.2021 Справа № 314/1389/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/1389/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1149/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 7 червня 2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 11 червня 2019 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 9 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 189 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 липня 2021 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255-1 КК України та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2021 року продовжено застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 липня 2021 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати і на цей час. Такими обставинами є те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, що в свою чергу вказує на наявність ризику переховування від суду, а обізнаність про адресу проживання потерпілої робить надто високим ризик незаконного впливу на неї з боку обвинуваченого, та врахував дані про особу обвинуваченого, який не одружений, на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштований, раніше був засуджений за вчинення корисливих злочинів, судимість у встановленому законом порядку не погашена, що свідчить про те, що останній не має стійких соціальних зв`язків та може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 25 липня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що в своєму клопотанні прокурор не обґрунтував неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Вказує, що ані в клопотанні прокурора, ані в подальшому під час судового засідання прокурором не зазначено виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання під вартою.

Звертає увагу на те, що прокурор не посилається на жодні фактичні дані вчинення або спроб вчинення обвинуваченим передбаченими ризиками дій.

Зазначає, що оскільки ОСОБА_8 до моменту його затримання, тобто знаходячись на волі, теоретично мав можливість здійснити вказані дії, проте, таких дій вчинено ним не було та доказів протилежного прокурором не надано.

Вказує, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу, без надання доповнень.

Прокурор у судовому засідання апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що своє рішення суд першої інстанції виніс законно, встановивши наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились.

Обвинувачений ОСОБА_8 про розгляд поданої його захисником апеляційної скарги був повідомлений належним чином, про що свідчить відповідна розписка, проте, заяв про забезпечення його участі в судовому засіданні або відкладення розгляду апеляційної скарги не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України (в редакції, яка набрала чинності 14.01.2021 року), у зв`язку із відсутністю клопотання обвинуваченого про розгляд апеляційної скарги за його участю, апеляційній розгляд здійснюється без його участі.

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого та прокурора, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, які відносяться в тому числі до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина та проти власності, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати обвинуваченого переховуватися від суду.
Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що не виключається можливість незаконного впливу на потерпілу та свідків, оскільки обвинуваченому ОСОБА_8 можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий і звільнившись від відбування покарання умовно-достроково, маючи не зняту та не погашену судимість, вчинив нові тяжкі та особливо тяжкий злочини, а також офіційно не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших кримінальних правопорушень.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді особистого зобов`язання, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлювало продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання апеляційному суду під вартою не надано.

Доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2021 року, в частині застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 липня 2021 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4