Справа № 455/267/18
Провадження № 1-кп/455/19/2021
У Х В А Л А
Іменем України
01 березня 2021 року м. Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000868 від 01.12.2017 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , вдівця, з повною середньою освітою, невійськовозобов`язаного, пенсіонера, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.197 КК України

за участю: сторони обвинувачення прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 ,

сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що перебуваючи на посаді лісника Дністрянського лісництва Старосамбірського ДЛГП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », являючись особою, яка уповноважена на зберігання та охорону ввіреного майна, перебуваючи на території Ріп`янської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, в період з серпня по вересень 2017 року неналежно виконав обов`язки з охорони ввіреного йому майна, що призвело до того, що протягом серпня-вересня 2017 року невстановлені судвим слідством особи здійснили самовільну рубку 129 дерев породи «сосна» та 3 дерева породи «ялиця» в обході №5 Дністрянського лісництва Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс», що знаходиться на території Ріп`янської сільської ради Старосамбірського району Львівської області загальною кубомасою 92,77 м3, чим спричинено шкоду Старосамбірському ДЛГП «Галсільліс» на суму 883856,05 гривень, що є тяжкими наслідками для власника ввіреного під охорону майна, тобто у порушенні обов`язків щодо охорони майна, а саме: у неналежному виконанні своїх обов`язків, що спричинило тяжкі наслідки для власника майна, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.197 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_6 подали письмове клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження. Обвинувачений пояснив, що розуміє суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, надані йому законом права заперечувати проти закриття кримінальної справи та на проведення судового провадження в повному обсязі, а також додатково уточнив, що просить звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197 КК України, у зв`язку із закінчення строків давності.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримав.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ст. 197 КК України на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України, оскільки це є його право.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_6 не заперечила.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження та прокурора, суд вважає, що клопотання обвинуваченого та його захисника необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно із ч.8 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.284 КПК України, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Обвинувачений ОСОБА_3 , навпаки, подав клопотання про закриття кримінального провадження з підстави його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Згідно із ч.4 ст.286 КПК України при здійсненні судового провадження за обвинувальним актом і зверненні сторони кримінального провадження до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частина 1 ст. 285 КПК України вказує на те, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року визначено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.

Пунктом 2 вищезазначеної постанови передбачено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися (незалежно від того, надійшла справа з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що наявні умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК порядку відповідне рішення. Ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи з відповідної підстави.

Пунктом 8 вищезазначеної постанови чітко визначено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

За правилами ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення вчинено в період з серпня по вересень 2017 року.

Санкція ст.197 КК України в редакції станом на серпень-вересень 2017 року передбачала покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Водночас відповідно до частини другої ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Частиною третьою ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відтак інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення на момент його вчинення є кримінальним проступком.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» установлено, що з дня набрання чинності цим Законом: у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог статей 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України.

Судом не було здобуто доказів щодо ухилення обвинуваченою ОСОБА_3 від досудового слідства чи суду по даній справі, а також дана особа не вчинила протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

При цьому суд ураховує, що обвинувачений, якому судом детально роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності, а також його право на розгляд справи незалежним та безстороннім судом для доведення своєї невинуватості, наполягав на задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження за нереабілітуючою обставиною - на підставі закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Також пункт 1 ч.2 ст.412 КПК України вказує на те, що судове рішення підлягає скасуванню, коли провадження в кримінальній справі не було закрито судом за наявності підстав для закриття.

Таким чином, при вищевикладених обставинах прохання обвинуваченого та його захисника про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197 КК України, є безумовною підставою для закриття кримінального провадження відносно нього.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17 наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

У постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к колегією суддів ККС зроблено висновок про те, що передбачений законом (статтею 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 та ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст.ст. 284, 314, 372 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 197 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197 КК України, - закрити.

Витрати за проведення експертизи №6-151/18 від 27.02.2018 року віднести за рахунок держави.

Документи, що є речовими доказами, а саме:

заяву директора Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс» про вчинення кримінального правопорушення від 22.11.2017 року №551 з Актом раптової ревізії від 16.11.2017 року, польовими переліковими відомостями самовільно зрізаних дерев на 5 аркушах;

протокол огляду місця події від 05.12.2017 року з фототаблицею до такого на 137 аркушах;

інформацію заступника начальника Держекоінспекції у Львівській області від 12.01.2018 року №04-149;

матеріали проведених тимчасових доступів до інформації операторів мобільного зв`язку, зокрема, протокол огляду від 18.01.2018 року та 2 оптичні DVD-R диски та 1 оптичний CD-R диск;

заяву ОСОБА_3 від 15.08.2011 року про прийняття ОСОБА_3 на роботу та переведення на неповний робочий день;

посадову інструкцію лісника Старосамбірського ДЛГП «Галсільліс», з якою 15.08.2011 року ознайомлений ОСОБА_3 ;

наказ №50 к від 15.08.2011 року про прийняття останнього на роботу;

світлокопію особової картки ОСОБА_3 ;

договір про матеріальну відповідальність укладений зі ОСОБА_3 15.08.2011 року;

акт прийому- передачі лісового обходу, - залишити при матеріалах справи.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1