ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/119/21Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження № 0003999 за апеляційною скаргою прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 жовтня 2020 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нехворощ Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-11.03.2005 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 2 роки;
-20.01.2012 Соснівським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 та ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 357, ст.ст. 70, 71 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, 22.07.2016 звільнений по відбуттю строку покарання,
визнано невинуватим та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів, -

в с т а н о в и л а:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 17.07.2019 близько 12 год., будучи особою, яка раніше вчинила розбій, перебуваючи в під`їзді № 1 будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, завдав з-за спини одного удару невстановленим предметом в праву затильну частину голови ОСОБА_10 , 1936 року народження. Після чого ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, шляхом ривка, заволодів шкіряною сумкою білого кольору, яку ОСОБА_10 тримала в руках, в якій знаходилися: грошові кошти в сумі 1900 грн., червоний шкіряний гаманець з пенсійним посвідченням на ім`я ОСОБА_10 .
Внаслідок вчинення ОСОБА_8 своїх протиправних дій, згідно висновку експерта №02-01/811 судово-медичної експертизи, потерпілій ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у виді травми голови зі струсом головного мозку та підшкірною гематомою нижньої щелепи, які відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.
Судом першої інстанції, дотримуючись принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, встановленого ст. 17 КПК України, виправдано ОСОБА_8 за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Виправдовуючи ОСОБА_8 суд виходив з тих міркувань, що докази сторони обвинувачення не доводять поза розумним сумнівом його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і не підтверджують пред`явлене йому обвинувачення в частині наявності в діях об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Зокрема, судом визнано сумнівними показання свідка ОСОБА_11 , яка не була очевидцем подій і про здійснення нападу на потерпілу дізналася зі слів останньої. Щодо показань свідка ОСОБА_12 судом зазначено, що вона не була присутня в ході нападу на потерпілу і лише бачила як з будинку вибігав невідомий чоловік, якого впізнати не змогла, зазначивши лише те, що даний чоловік був нижчий за зростом від обвинуваченого і мав іншу статуру. При цьому свідок ОСОБА_13 лише підтвердила факт побиття потерпілої невідомою особою, а свідок ОСОБА_14 зазначила, що 17.07.2019 забула в машині свою сумку і попросила ОСОБА_8 її забрати.
Крім того судом зазначено, що з протоколу прийняття заяви про злочин та протоколу слідчого експерименту від 26.07.2019, на які сторона обвинувачення посилається як на доказ доведеності винуватості обвинуваченого, вбачається факт нападу на потерпілу ОСОБА_15 невідомою особою, яку вона не може впізнати.
Судом поставлено під сумнів пред`явлення свідку ОСОБА_16 особи для впізнання за фотознімками від 27.07.2019, оскільки в супереч ст.ст. 228, 231 КПК України в протоколі даної слідчої дії не зазначено за якими рисами обличчя свідок може впізнати особу, що пред`явлена до впізнання. Крім того звернуто увагу на те, що даний свідок, як встановлено в ході судового розгляду, не була очевидцем нападу на потерпілу і про сам напад дізналася лише зі слів останньої.
Також судом констатовано порушення в ході досудового розслідування кримінального провадження права ОСОБА_8 на захист, оскільки останнього фактично затримано з порушенням порядку встановленого ст. 208 КПК України 24.07.2017 як особу, що за зовнішніми ознаками схожа на особу, яка 17.07.2019 здійснила напад та із застосуванням фізичної сили заволоділа грошовими коштами ОСОБА_15 . Після чого ОСОБА_8 було доставлено до відділку поліції і з цього часу затримано, оскільки обвинувачений не міг вільно пересуватися та був під наглядом працівників поліції. При цьому в супереч ч. 5 ст. 208 КПК України, при фактичному затриманні ОСОБА_8 , не був складений протокол про затримання, не було оголошено підстави для цього, не були зафіксовані заяви, клопотання, скарги, а сам протокол негайно не вручено затриманому під розпис. Більш того матеріали кримінального провадження не містять даних про роз`яснення ОСОБА_8 його права на захист до пред`явлення його фотографії для впізнання свідку ОСОБА_16 .
Звернуто увагу на те, що в рамках кримінального провадження оглянуто диск отриманий на запит працівників поліції від начальника охорони магазину «Делікат», разом з цим сам запит в матеріалах справи відсутній, як і відсутні відомості хто саме з працівників поліції його оформлював і чи входив він в склад слідчої групи. Крім того визнано недопустимим протокол огляду предмету від 24.07.2019 та відеозапис з камери відеоспостереження, оскільки даний запис не є оригіналом і знятий з екрану монітора комп`ютера.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції через невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення кримінального процесуального закону. Просить, дослідивши технічні запису судового засідання, докази винуватості ОСОБА_8 та характеризуючі дані, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Акцентує увагу на тому, що свідок ОСОБА_14 не являється свідком сторони обвинувачення і була допитана за клопотанням обвинуваченого, разом з цим її показання судом віднесено до доказів, якими прокурор обґрунтовує пред`явлене обвинувачення. Більш того, прокурор неодноразово наголошував на тому, що показання ОСОБА_14 не мають доказового значення, оскільки вона є співмешканкою ОСОБА_8 , тобто зацікавленою в провадженні особою, крім того була допитана після її неодноразового перебування в залі судового розгляду, а саме: 19.02, 10.03, 16.03.2020, а тому була обізнана щодо фактичних обставин провадження, формулювання обвинувачення, в тому числі, досліджуваних доказів та до її допиту чула показання інших свідків. Крім того показання даного свідка стороні обвинувачення не відкривалися, що є порушенням ст. 290 КПК України і підставою для визнання їх недопустимими.

Звертає увагу на тому, що без будь-якої належної оцінки судом не прийнято до уваги висновки судово-медичної експертизи № 02-01/811 від 30.07.2019 та протокол слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_17 (він же ОСОБА_8 ), які вказують на те, що саме ОСОБА_8 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Зазначає, що потерпіла в ході судового розгляду не допитана, оскільки за станом здоров`я не могла з`явитися в суд про що мається заява відповідного змісту від 03.04.2020, однак суд, всупереч ст. 23 КПК України, провів аналіз її показань з урахуванням її заяви про вчинення злочину та даних слідчого експерименту проведеного за її участі.

Також вказує на те, що показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , викладені у вироку, не відповідають тим, які вони безпосередньо давали в ході судового засідання.

Прокурор стверджує, що зібрані стороною обвинувачення докази в їх сукупності вказують на те, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_8 , а судом безпідставно не прийнято до уваги показання свідка ОСОБА_16 , яка хоч і не бачила безпосереднього нападу на потерпілу, однак бачила, як ОСОБА_8 17.07.2020 спочатку перебував поруч під`їзду № 2, буд. АДРЕСА_2 , а потім зайшов до під`їзду № 1, в який також зайшла ОСОБА_15 , а через декілька хвили з нього вибіг ОСОБА_8 , а потерпіла почала кричати. При цьому даний свідок в ході впізнання особи за фотокартками, чітко вказала на те, що впізнала ОСОБА_8 за формою обличчя, посадкою очей, зачіскою та статурою.

Зазначає про безпідставність висновків суду про порушення права ОСОБА_8 на захист, оскільки 24.07.2019 останньому роз`яснено права, в тому числі, на захист, що підтверджується відповідним протоколом, пам`яткою і протоколом допиту в якості підозрюваного. 25.07.2019 ОСОБА_8 надано безоплатну правову допомогу, зокрема, як затриманій особі призначено захисника ОСОБА_18 , від послуг якого в той же день обвинувачений відмовився, про що написав відповідну заяву. Крім того 01.08.2019 ОСОБА_8 повторно призначено захисником адвоката ОСОБА_19 .

Вказує, що за даними журналів судового засідання та звукозаписів фіксації процесу технічними засобами, всупереч ст.ст. 27, 107 КПК України, не відтворюється звукозапис та відеозапис судового розгляду, що мав місце 21.11.2019, відсутній технічний запис за 05.05.2020, а зі звукозаписів від 19.02.2020 та 13.07.2020 частково, внаслідок поганої якості запису, не можливо відтворити показання свідка ОСОБА_13 , докази, які було досліджено судом і відповіді обвинуваченого на запитання прокурора. Також журнал судового засідання від 08.11.2019 не відповідає носію інформації, зокрема, не співпадають час, найменування процесуальної дії, такі недоліки наявні у всіх судових засіданнях.

Акцентує увагу на інших порушеннях норм КПК України та невідповідностей, зокрема: 25.05.2020 в судовому засіданні приймав участь прокурор ОСОБА_20 , а 13.07.2020 ОСОБА_21 , разом з цим в журналах судового засідання зазначено прокурором ОСОБА_7 , при цьому право відводу прокурору не роз`яснювалось і таке питання в ході судового розгляду не вирішувалось; в матеріалах кримінального провадження відсутні журнали судових засідань за 11.06, 01.07, 13.07, 28.07, 04.08, 11.08, 24.09, 13.10.2020; 01.07.2020 судовий розгляд відкладено на 08.07.2020, однак 08.07.2020, не зважаючи на те, що в судове засідання з`явився прокурор, воно з невідомих причин не було розпочате і його фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Крім того зазначає про свідоме порушення судом розумних строків судового розгляду кримінального провадження, передбачених ст. 318 КПК України і призначення судових засідань лише один раз на місяць.

Вказує, що секретарем судового засідання в порушення положень ст. 343 КПК України не повідомлялось про повне фіксування судового розгляду та про умови такого фіксування.

Звертає увагу також на те, що під час підготовки кримінального провадження до судового розгляду судом на виконано вимог ст. 315 КПК України та не вирішено питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, не з`ясовано у відкритому чи закритому судовому засіданні належить здійснювати судові засідання і не роз`яснено учасникам провадження їх право на ознайомлення з матеріалами судової справи після призначення її до судового розгляду.

На апеляційну скаргу прокурора захисником ОСОБА_9 подані заперечення, які зводяться до відповідності вироку суду першої інстанції вимогам ст. 370 КПК України та відсутності підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора.

Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилась потерпіла ОСОБА_10 , що, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає судовому розгляду по суті заявлених апеляційних вимог.
Заслухавши доповідь судді, думки прокурора в підтримку апеляційної скарги в повному обсязі, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та законність виправдувального вироку, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

В судове засідання призначене на 13.04.2021 ОСОБА_8 , належним чином повідомлений про судовий розгляд sms-повідомленням, не з`явився і учасники судового провадження не заперечили проти продовження апеляційного розгляду без його участі, оскільки апеляційна скарга прокурора не на погіршення його становища.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Статтею 62 Конституції України гарантується, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Серед засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України, є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Згідно ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990, зазначено про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

При встановленні обставин, передбачених ч. 1 ст. 373 КПК України суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок, який має відповідати вимогам ч. 3 ст. 374 КПК України.

Перевіривши, в межах повноважень наданих ст. 404 КПК України, обставини, встановлені під час кримінального провадження, колегія суддів вважає, що місцевим судом виконані вимоги ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості вироку, тому будь-які підстави, передбачені ст. 409 КПК України для його скасування відсутні.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав та показав, що 17.07.2019 разом з дружиною ОСОБА_14 знаходився вдома. В цей час з ними в квартирі також перебував його брат ОСОБА_22 ОСОБА_14 викликали на роботу і ОСОБА_22 погодився її підвезти. Через деякий час йому зателефонував ОСОБА_22 , який повідомив, що ОСОБА_14 залишила в автомобілі сумку. З метою, щоб повернути сумку дружини, вони домовились зустрітися біля ринку по вул. Сумгаїтській. Забравши сумку, він пішов до магазину, де поклав її до камери зберігання на час здійснення покупок. Через певний час до нього на вулиці підійшли працівники поліції, які із застосуванням фізичної сили його затримали. У зв`язку з чим він звертався за допомогою до медичного закладу. Працівники поліції погрожували йому та змушували взяти на себе провину за вчинення нападу. Також зазначив, що при здійсненні процесуальних дій в ході досудового розслідування він був без захисника.

На думку сторони обвинувачення, винуватість ОСОБА_8 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, за наведених в обвинувальному акті фактичних обставин провадження, доводиться, зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та письмовими матеріалами кримінального провадження: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 17.07.2019; рапортом старшого інспектора-чергового Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області від 17.07.2019; протоколом проведення слідчого експерименту від 26.07.2019 з фототаблицею до нього; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.07.2019; протоколом огляду предмету від 24.07.2019 з фототаблицею до нього; висновком судово-медичної експертизи № 02-01/811 від 30.07.2019; протоколом проведення слідчого експерименту від 25.07.2019.

Під час судового розгляду потерпла ОСОБА_10 не була допитана у зв`язку з її незадовільним станом здоров`я, прикута до ліжка, про що прокурором долучено заяву останньої від 03.04.2020. В заяві потерпіла, окрім іншого, підтримала показання надані в ході її допиту під час досудового розслідування та дані слідчого експеримента.

Допитана судом свідок ОСОБА_11 показала, що коли вона сиділа на лавочці біля будинку, біля другого під`їзду сиділи жінка і молодий чоловік, який тримав в руках газету. До неї підійшла потерпіла ОСОБА_10 , вони побалакали трохи і розійшлися. В цей час молодий чоловік піднявся і пішов за потерпілою у під`їзд. Потім даний чоловік вибіг з під`їзду та побіг за будинок. Чи держав він щось в руках, вона не бачила. ОСОБА_10 вийшла з під`їзду і почала кричати, при цьому пояснила, що коли підійшла до ліфту, чоловік ударив її по голові та забрав сумку з грошима. У потерпілої була гематома на потилиці. Зазначила, що в той період будь-яка інша особа в під`їзд не заходила і не виходила. Під час проведення слідчої дії впізнання і в судовому засіданні вона впізнає в обвинуваченому чоловіка, який заходив за потерпілою в під`їзд, а потім вибіг з нього.

Свідок ОСОБА_12 місцевому суду показала, що проживає в будинку АДРЕСА_3 . В обідній час 17.07.2019, коли вона поверталася з магазину, у дворі з дітьми перебувала сусідка, вони почули крики ОСОБА_10 і бачили, як з будинку вибіг молодий чоловік з темним коротким волоссям. Його обличчя вона не роздивилась, оскільки бачила зі спини. Чи тримав чоловік щось в руках, не бачила. Вони викликали швидку допомогу, оскільки у потерпілої була гематома і почалася блювота. Зі слів ОСОБА_10 їй відомо, що чоловік ударив її і забрав сумку з грошима. Чоловік, який вибігав з під`їзду на зріст був нижчий від ОСОБА_8 та відрізнявся по статурі.
Згідно показань свідка ОСОБА_13 , допитаної судом першої інстанції, вона проводила огляд потерпілої ОСОБА_10 , яка була побита невідомою особою.
Судом першої інстанції також безпосередньо досліджено наступні письмові докази сторони обвинувачення, зокрема, дані:

- протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується від 17.07.2019, згідно якого ОСОБА_10 повідомила проте, що 17.07.2019 близько 12 год. в під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_2 невідома особа шляхом ривка вихватила у неї жіночу сумку в якій було пенсійне посвідчення та грошові кошти в сумі 1 900 грн.;
- рапорту старшого інспектора-чергового Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_23 від 17.07.2019, про те, що надійшло повідомлення з органів охорони здоров`я про доставлення ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з травмами ЗЧМТ, СГМ, забій м`яких тканин голови, отримані в будинку біля ліфту при пограбуванні;
- протоколу проведення слідчого експерименту від 26.07.2019 з фототаблицями до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 показала, як 17.07.2019 близько 12 год. в під`їзді № 1 будинку № 39 по вул. Сумгаїтській в м. Черкаси невідома особа нанесла їй один удар в потиличну частину голови, потім різким рухом вирвала у неї з лівої руки жіночу сумку, а вона, від завданого удару, впала обличчям на підлогу;
- протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.07.2019, згідно якого свідок ОСОБА_16 на знімку під № 4 (зображено ОСОБА_8 ) впізнала чоловіка, якого бачила 17.07.2019 близько 12 год. біля будинку АДРЕСА_2 , який напав на ОСОБА_10 ;
- протоколу огляду предмету від 24.07.2019 з фототаблицею до нього, яким зафіксовано огляд диску лазерної системи зчитування, на якому мається запис від 17.07.2019 з камер відеоспостереження над дверима та всередині магазину «Делікат», що знаходиться по вул. Сумгаїтській, 39 в м. Черкаси;
- висновку судово-медичної експертизи № 02-01/811 від 30.07.2019, згідно якого у ОСОБА_10 мали місце ушкодження у виді травми голови зі струсом головного мозку та підшкірною гематомою нижньої щелепи. Вказані ушкодження виникли від дії тупого предмету, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в ухвалі суду про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;
- протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_17 ( ОСОБА_8 ) від 25.07.2019, де він показав і розказав на місці обставини вчинення нападу на ОСОБА_10 .
Оцінивши надані прокурором та досліджені у кримінальному провадженні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності, приймаючи до уваги той факт, що усі сумніви й припущення підлягають тлумаченню на користь обвинуваченого, а висунуте обвинувачення має ґрунтуватися виключно на підставі доказів, що відповідають критеріям, передбаченим ст.ст. 85, 86 КПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Зокрема, колегією суддів встановлено, що в ході судового розгляду даного кримінального провадження, в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, місцевим судом цілком повно, об`єктивно та всебічно досліджені здобуті та надані стороною обвинувачення докази і надано їм належну правову оцінку, на виконання вимог ст. 94 КПК України, а доводи прокурора про протилежне, визнає безпідставними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що допитані під час судового слідства свідки сторони обвинувачення, не були очевидцями вчиненого щодо потерпілої ОСОБА_15 кримінального правопорушення і лише підтверджують наявність певних обставин, тому такі показання в основу обвинувального вироку покладені бути не можуть.

Зокрема, свідок ОСОБА_16 лише бачила, як слідом за потерпілою в під`їзд будинку зайшов невідомий їй чоловік, який через деякий час з під`їзду вибіг. В ході впізнання за фотокартками даний свідок в обвинуваченому впізнала особу, яка заходила за потерпілою в під`їзд будинку, а потім вибігла з нього.

Посилання наведені в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.07.2019, щодо того, що свідок може впізнати особу, яка 17.07.2019 близько 12 год. напала на ОСОБА_10 , колегія суддів визнає неприйнятними, оскільки будучи безпосередньо допитаною в судовому засіданні, ОСОБА_16 вказувала на те, що очевидцем нападу на потерпілу не була, а про напад дізналась зі слів останньої.

Разом з цим, в порушення ч. 1 ст. 228 КПК України, в протоколі даної слідчої дії не зазначено про зовнішній вигляд і прикмети особи, яку збираються впізнати, перед тим, як таку особу для впізнання пред`явити. В даному протоколі лише міститься посилання постфактум на ознаки, за якими особа впізнана. Зокрема, в графі наведеного вище протоколу «Ознаки (чи їх сукупність), за якими особа впізнала особу», наявний напис «за сукупністю зовнішніх ознак (форми обличчя, форми та посадки очей, за зачіскою та статурою)». При цьому, посилання в протоколі на форму обличчя, форму та посадку очей, зачіску і статуру виконано чорнилами іншого кольору, а ніж посилання на сукупність зовнішніх ознак.

Свідок ОСОБА_12 також суду зазначила, що свідком нападу 17.07.2019 на ОСОБА_15 не була і лише бачила, як з під`їзду будинку де мешкає остання вибіг невідомий їй чоловік, впізнати якого вона не може. Разом з цим свідок додала, що даний невідомий їй чоловік на зріст був нижчий від обвинуваченого та відрізнявся по статурі.

Допитана судом свідок ОСОБА_13 лише підтвердила ту обставину, що ОСОБА_10 була побита невідомою особою.

Крім того, з дослідженого судом протоколу прийняття заяви ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується від 17.07.2019, остання повідомила про здійснення на неї нападу в ході якого невідома особа шляхом ривка вихватила належну їх жіночу сумку, в якій були пенсійне посвідчення та грошові кошти. В ході слідчого експерименту 26.07.2019, протокол якого досліджено судом, потерпіла ОСОБА_10 також зазначила, що у під`їзді № 1 буд. АДРЕСА_2 , коли вона знаходилась на міжповерховій площадці, невідома особа нанесла їй удар в потиличну частину голови, а потім різким рухом вирвала з її лівої руки сумочку. Від завданого удару, вона впала обличчям на підлогу.

Дані заяви ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення та слідчого експерименту вказують на те, що кримінальне правопорушення вчинене невідомою особою, будь-яких посилань на те, що напад вчинений саме ОСОБА_8 , вони не містять.

Судом обґрунтовано визнано недопустимим доказом протокол огляду предметів від 24.07.2019 та технічний носій інформації до нього, з огляду на наступне.

Відповідно до протоколу огляду предметів від 24.07.2019, слідчий Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області провів огляд диску DVD-R, отриманого на запит працівників поліції від начальника охорони магазину «Делікат», що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Сумгаїтська, 39. Разом з цим матеріали кримінального провадження не містять відомостей про вказаний запит, якими саме працівниками поліції було направлено даний запит, чи входили ці працівники поліції до слідчої групи та на підставі якого процесуального документа був здійснений запит.

Крім того оптичний диск DVD-R не є оригіналом відеозапису, а відеозапис знятий з екрану монітора комп`ютера, що суперечить положенню ч. 3 ст. 107 КПК України, а органом досудового розслідування, а ні оригіналу запису, а ні записуючого пристрою та його місцезнаходження, не встановлено.

Згідно рапорту інспектора поліції, ОСОБА_17 (згідно постанови про уточнення відомостей від 21.08.2019 ОСОБА_8 ) було фактично затримано 24.07.2019 близько 11 години. Підставою для такого затримання стало те, що ОСОБА_8 за зовнішніми ознаками схожий на особу, яка 17.07.2019 здійснила напад на ОСОБА_10 та із застосуванням фізичної сили заволоділа її грошовими коштами. В рапорті відсутні конкретні, унікальні ознаки (прикмети) за якими ОСОБА_8 був визнаний таким, що схожий на особу, що здійснила напад на ОСОБА_10 17.07.2019. Після цього ОСОБА_8 був доставлений до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області. Тобто з цього часу його фактично затримано, він перебував у кайданках, не міг вільно пересуватися та був під наглядом працівників поліції.

Відповідно до ст. 209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою. З моменту затримання особа має права підозрюваного в кримінальному провадженні.

За змістом ч. 4 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника.

Відповідно до ч. 5 ст. 208 КПК України, про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, всупереч порядку, встановленому ч. 5 ст. 208 КПК України, при фактичному затриманні ОСОБА_8 , не був складений протокол про його затримання, не були оголошені підстави такого затримання, не зафіксовані клопотання (в тому числі про надання захисника), заяви чи скарги затриманого, копія протоколу негайно під розпис не була вручена останньому.

Цього ж дня о 13 годині, коли ОСОБА_8 вже фактично був затриманий, свідку ОСОБА_16 пред`явлено для впізнання фотокартку ОСОБА_8 . При цьому даних про те, що ОСОБА_8 до цього роз`яснено право на захист, матеріали кримінального провадження не містять.

Прокурором до апеляційної скарги долучені дані про те, що лише о 18 год. 10 хв. 24.07.2019 ОСОБА_8 , вже в якості підозрюваного, було роз`яснено право на захист. Разом з цим в протоколі роз`яснення права на захист від 24.07.2019, де зазначено «право на захист мені роз`яснено та доведено в повному обсязі. Від участі захисника відмовляюсь…», відсутнє посилання на те, чи наведені відомості викладені особою власноручно або слідчим, наявний лише підпис слідчого і відсутній підпис особи, в даному випадку ОСОБА_8 , чи дані про те, що від підпису останній відмовився. Така ж ситуація наявна і в пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного від 24.07.2019., де в графі «пам`ятку отримав» наявні лише дата та прізвище з ініціалами особи « ОСОБА_25 ». Наведені дані, з незрозумілих підстав, прокурором долучені лише до апеляційної скарги і не подавались суду першої інстанції для дослідження в судовому засіданні.

За даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.07.2019, він проведений в період з 12 год. до 12. год. 30 хв. за відсутності захисника. Даних про те, що особа не бажає проводити слідчу дію за участі захисника, протокол не містить. З долучених прокурором до апеляційної скарги даних, вбачається, що ОСОБА_17 ( ОСОБА_8 ) через РЦНБВПД в Черкаській області призначено захисника ОСОБА_18 лише 25.07.2019 о 17 год. 24 хв. Від участі якої ОСОБА_17 ( ОСОБА_8 ) відмовився 25.07.2019.

Наведені дані свідчать про порушення права на захист ОСОБА_8 під час досудового розслідування, тому колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що докази, здобуті з порушенням права на захист, є недопустимими, що узгоджується з усталеною практикою ВС.

Сам по собі висновок судово-медичної експертизи про спричинення потерпілій легких тілесних ушкоджень, дані заяви про вчинене кримінальне правопорушення та слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_10 про вчинення на неї нападу невідомою особою, показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не були очевидцями нападу, а бачили лише особу, яка заходила і виходила з під`їзду будинку в період нападу на потерпілу, показання свідка ОСОБА_13 , яка проводила огляд ОСОБА_10 та дані впізнання особи по фотокартках, в ході якого ОСОБА_11 впізнала в ОСОБА_8 особу, яка заходила за потерпілою в під`їзд, а потім вибігала з нього, на думку колегії суддів, не вказують на те, що напад на потерпілу вчинив саме ОСОБА_8 і в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Доводи прокурора про безпідставність прийняття до уваги судом першої інстанції показань свідка ОСОБА_14 , колегія суддів вважає доречними, однак враховує, що на дані показання хоч і міститься посилання у судовому рішенні, однак вони мають інформативний характер, не забезпечують алібі обвинуваченого і не є тим доказом, на підставі якого судом прийнято рішення про виправдування ОСОБА_8 .

Крім того колегією суддів встановлено, що виправдовуючи ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд послався на дві підстави такого виправдування, зокрема у резолютивній частині вироку на п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, а у мотивувальній його частині на п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України. Колегія суддів позбавлена можливості виправити наведене, оскільки відповідних апеляційних вимог учасниками судового провадження не заявлено, в апеляційній скарзі прокурор не просить суд змінити судове рішення або скасувавши рішення ухвалити нове.

Згідно заявлених прокурором апеляційних вимог, він просить скасувати вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.10.2020 через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, на які посилається прокурор, не є підставами для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Статтею 415 КПК України визначено перелік підстав для призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції. За даним переліком, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:

-встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України: судове рішення ухвалено незаконним складом суду; судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 КПК України, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; порушено правила підсудності; у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції;

-в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості суддів, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;

-судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Як на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції, які, на думку прокурора є безпосередньою підставою для скасування виправдувального вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, останній посилається на наступне.

1.)Порушення вимог ч. 1 ст. 318 КПК України щодо розумного строку судового розгляду справи.

За змістом ст. 318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Вимоги про дотримання розумних строків провадження законодавчо закріплені у ст. 28 КПК та відповідають існуючій практиці ЄСПЛ та нормам Конвенції стосовно дотримання прав людини у цій сфері.

Критерієм оцінювання розумності строку є складність справи, що може бути зумовлена як фактичними обставинами справи, так і різними правовими аспектами, пов`язаними зі справою опосередковано. Складність справи визначається з урахуванням кількості учасників кримінального провадження (підозрюваних, обвинувачених, захисників, потерпілих, свідків), кількості інкримінованих епізодів злочинної діяльності, характеру фактичних даних, що підлягають встановленню, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення судового слідства, поведінки учасників кримінального провадження тощо.

У п. 116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 у справі "Вергельський проти України" зазначено: "розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів". При цьому ЄСПЛ зазначає, що відкладення розгляду справи, призначення і проведення експертизи, участь судді в розгляді інших справ, повернення кримінальної справи прокуророві з метою усунення допущених порушень кримінально-процесуального законодавства самі по собі не суперечать чинному законодавству, але не можуть призводити до порушення права особи на судочинство в розумний строк (рішення ЄСПЛ від 13.07.83 у справі "Цимерман і Штайген проти Швейцарії").

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 04.11.2019 обвинувальний акт № 0003999 щодо ОСОБА_8 з додатками до нього надійшов на адресу Соснівського районного суду м. Черкаси для розгляду по суті і цього ж дня протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_1 06.11.2019 ухвалою судді призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 на 08.11.2019. 08.11.2019, за результатами підготовчого судового засідання, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 призначено до судового розгляду на 18.11.2019. У подальшому, 18.11.2019, до початку судового розгляду, обвинуваченим ОСОБА_8 заявлено відвід головуючому судді, у зв`язку з чим судове засідання відкладено до його вирішення по суті. У зв`язку з тим, що у задоволенні заявленого головуючому судді ОСОБА_1 відводу ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.11.2019 відмовлено, 26.11.2019 судове засідання кримінального провадження призначено на 26.11.2019.

Судові засідання в даному кримінальному провадженні відбувалися: 26.11.2019, 26.12.2019, 16.01.2020, 19.02.2020, 10.03.2020, 16.03.2020, 31.03.2020, 21.04.2020, 05.05.2020, 14.05.2020, 25.05.2020, 11.06.2020, 01.07.2020, 13.07.2020, 28.07.2020, 04.08.2020, 11.08.2020, 06.10.2020, 13.10.2020. Причинами відкладень судових засідань судом першої інстанції, як це вбачається з журналу судового засідання, стали: нез`явлення потерпілої ОСОБА_10 , свідків сторони обвинувачення і не забезпечення прокурором їх прибуття; неодноразові клопотання прокурорів про відкладення судових засідань (26.11.2019, 26.12.2019, 16.01.2020, 25.05.2020); нез`явлення захисників обвинуваченого (31.03.2020, 21.04.2020); неодноразова відмова обвинуваченого від захисників та призначення нових за рахунок держави.

З урахуванням кількості призначених судом в даному кримінальному провадженні судових засідань, поведінки учасників кримінального провадження та вжитих судом заходів для дотримання положень ст.ст. 28, 318 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості констатувати факт порушення судом першої інстанції розумних строків розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 .

При цьому враховується, що, в будь-якому разі прокурор та суд має забезпечувати проведення досудового розслідування та судового розгляду у розумні строки, а підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування чи судового розгляду, мають право порушувати перед прокурором або судом питання про дотримання розумних строків або здійснення кримінального провадження у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені КПК України.

В даному кримінальному провадженні, а ні обвинувачений чи його захисник, а ні потерпіла ОСОБА_10 не вказували на недотримання розумних строків розгляду кримінального провадження та порушення їх прав, гарантованих КПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції. Самим прокурором суду апеляційної інстанції не зазначено, чиї саме права та інтереси в даному провадженні порушені внаслідок тривалого розгляду кримінального провадження, з урахуванням того, що положеннями ч. 3 ст. 409 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції не вправі скасувати виправдувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого.

2.)Порушення ст. 343 КПК України в частині не повідомлення секретарем судового засідання про повне фіксування судового розгляду та його умови.

Статтею 343 КПК України передбачено, що секретар судового засідання повідомляє про здійснення повного фіксування судового розгляду, а також про умови фіксування судового засідання.

Дійсно, з журналу судового засідання вбачається, що секретарем судового засідання в ході розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 наведених вимог процесуального закону не дотримано. Разом з цим колегією суддів встановлено, що судові засідання проведені в даному кримінальному провадженні фіксувались за допомогою системи технічної фіксації судових процесів «Акорд», на що міститься посилання в журналі судового засідання.

3.)Порушено ст. 315 КПК України та під час підготовчого судового засідання не вирішено питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді та в якому режимі він має здійснюватись (закрите чи відкрите судове засідання).

За змістом ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, суд проводить підготовку до судового розгляду. Для реалізації мети підготовчого провадження, яка полягає у створенні необхідних умов для забезпечення справедливого, неупередженого, правильного та своєчасного судового розгляду кримінального провадження, суд здійснює дії, передбачені пунктами 1-4 частини 2 статті 315 КПК України.

Доводи прокурора з цього приводу колегія суддів визнає безпідставними, оскільки в даному випадку 08.11.2019 судом, за результатами підготовчого судового засідання кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , проведеного за участі останнього та прокурора, на виконання ч. 1 ст. 316 КПК України, постановлено ухвалу про призначення судового розгляду, якою, окрім іншого, визначено, що судовий розгляд відбуватиметься у відкритому судовому засіданні, з викликом учасників судового розгляду.

4.)Порушено вимоги ч. 2 ст. 317 КПК України та не роз`яснено учасникам судового розгляду права на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

В даному випадку, на переконання колегії суддів, прокурором неправильно трактовано положення ч. 2 ст. 317 КПК України, яка має посилання на те, що після призначення справи до судового розгляду головуючий повинен забезпечити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання.

Матеріали кримінального провадження не вказують на те, що права учасників судового провадження після призначення справи до судового розгляду були порушені, оскільки жоден з них не звертався до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

5.)Порушено п. 7 ч. 2 ст. 412, п. 20 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 27, ст. 107 КПК України та Розділу 3 Інструкції про порядок роботи з технічними засобами фіксування судового засідання, затвердженої наказом ДСА України від 20.09.2012 № 108, в частині: неможливості відтворення звукозапису та відеозапису судового засідання від 21.11.2019; відсутності технічного запису судового засідання від 05.05.2020; незадовільної якості технічного запису судових засідань від 19.02.2020 та 13.07.2020; невідповідність занесених в журнал судового засідання даних та інформації, зафіксованої на носії інформації в частині найменування процесуальної дії та часу її вчинення; неправильного зазначення в журналах прізвищ прокурорів, які приймали участь в судовому засіданні; відсутність журналів судових засідань від 11.06.2020, 01.07.2020, 13.07.2020, 28.07.2020, 04.08.2020, 11.08.2020, 24.09.2020, 13.10.2020; не проведення судового засідання 08.07.2020, відкладеного з 01.07.2020.

В ході апеляційного розгляду кримінального провадження встановлено, що 18.11.2019 обвинуваченим ОСОБА_8 заявлено відвід головуючому судді ОСОБА_1 , вирішення якого, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2019, розподілено на суддю ОСОБА_26 . За змістом журналів судових засідань, 21.11.2019 та 22.11.2019 відбувся судовий розгляд саме заявленого судді відводу в рамках провадження № 1-кс/712/8559/19 (носій із записами даних судових засідань міститься в Томі 1 на а.п. 50), який не стосується судового розгляду кримінального провадження 1кп/712/732/19, в якому ухвалено вирок, який наразі є предметом апеляційного оскарження. Більш того, апеляційні вимоги прокурора жодним чином не стосуються постановленої суддею Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.11.2019 ухвали, за результатами розгляду заяви обвинуваченого про відвід головуючого по справі.

Колегія суддів визнає безпідставними посилання прокурора на відсутність технічного запису судового засідання від 05.05.2020, який наявний і носій на який він зафіксований міститься на обкладинці тому 2 матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_8 .

При цьому судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах кримінального провадження відсутній журнал судового засідання від 05.05.2020 і наявний лише проведений цього числа секретарем судового засідання тестовий запис. Відсутність в матеріалах кримінального провадження журналу судового засідання від 05.05.2020 колегією суддів не визнається таким істотним порушенням вимог КПК України, що є наслідком для скасування судового рішення з призначенням нового судового розгляду, відповідно до положень п. 7 ч. 2 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, оскільки з`ясовано, що 05.05.2020 судом було вирішено виключно питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 захисника через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Черкаській області, про що постановлено відповідну ухвалу (Том 1, а.п. 143).

Щодо незадовільної якості технічного запису судових засідань від 19.02.2020 та 13.07.2020, вказане посилання прокурора є доречним, однак, як встановлено в ході апеляційного розгляду, його можна прослухати і відтворити з нього ті дії, які були проведені судом, в тому числі, допит свідка ОСОБА_13 , дослідження письмовим матеріалів кримінального провадження, надані у зв`язку з цим відповіді на запитання обвинуваченим та заявлені стороною захисту клопотання.

Відповідно до положень ст. 108 КПК України, в журналі судового засідання зазначаються відомості: найменування та склад суду (слідчий суддя), реквізити кримінального провадження та відомості щодо його учасників; дата і час початку та закінчення судового засідання; час, номер та найменування процесуальної дії, що проводиться під час судового засідання, а також передані суду під час процесуальної дії речі, документи, протоколи слідчих (розшукових) дій і додатки до них; ухвали, постановлені судом (слідчим суддею) без виходу до нарадчої кімнати; інші відомості у випадках, передбачених КПК України.

Колегія суддів вважає, що неспівпадання часу і найменування процесуальної дії в журналах судового засідання з відеозаписами на електронних носіях інформації, не є тим порушенням, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і не є наслідком скасування вироку з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, тому що положеннями ст.ст. 412, 415 КПК України передбачено таке скасування лише у випадках відсутності в матеріалах кримінального провадження журналів судових засідань або технічних носіїв інформації, а не їх невідповідність ст. 108 КПК України.

Неправильне зазначення в журналах прізвищ прокурорів, які приймали участь в судовому засіданні не є підставою для скасування судового рішення, оскільки прокурорів, які приймали участь в судових засіданнях можливо ідентифікувати за відеозаписом судових засідань. Крім того прокурор не був позбавлений судом першої інстанції на реалізацію права ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Дійсно, матеріали кримінального провадження не містять журнали судових засідань за 24.09.2020 та 08.07.2020, а містять лише тестові записи, здійснені секретарем судового засідання. Разом з цим, матеріали кримінального провадження містять дані про те, що 24.09.2020 судове засідання не відбулося у зв`язку з надходженням від захисника ОСОБА_9 клопотання про його перенесення через карантинні обмеження пов`язані з COVID-19, а 08.07.2020 знято з розгляду у зв`язку із зайнятістю судді в іншому кримінальному провадженні (довідка секретаря судового засідання від 08.07.2020, Том 1, а.п. 187).

Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі порушення вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції, колегія суддів не визнає їх істотними, тобто такими, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і такими, що на виконання ст. 412, ч. 1 ст. 415 КПК України, є безумовними підставами для його скасування з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі прокурор, окрім іншого, просить суд апеляційної інстанції повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження.

За клопотанням учасників судового провадження відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Оскільки передбачених законом підстав для повторного дослідження доказів у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення не наведено, а колегією суддів не встановлено, враховуючи апеляційні вимоги прокурора про скасування судового рішення з призначенням судового розгляду у суді першої інстанції, в задоволенні відповідного клопотання прокурора відмовлено, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 30.05.2019 № 572/843/17 від 30.05.2019, згідно якої сам по собі факт непогодження з висновками суду першої інстанції не є підставою для повторного дослідження доказів.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що судом першої інстанції допущено описку в анкетних даних ОСОБА_8 , зокрема в даті його засудження за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01.2012, оскільки згідно вимоги УИП КП «102» ГУНП в Черкаській області та наявної копії даного вироку, виготовленої з ЄДРСР, датою його ухвалення є 17.01.2012. Наведене не є передбаченою КПК України підставою для скасування або зміни виправдувального вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.10.2020 щодо ОСОБА_8 і підлягає виправленню, за необхідності, судом першої інстанції в порядку ст. 379 КПК України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що за наслідком ретельного дослідження та належної оцінки сукупності наданих прокурором доказів, суд першої інстанції обґрунтовано визнав невинуватим ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та виправдав останнього на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, а доводи апеляційної скарги прокурора висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни виправдувального вироку щодо ОСОБА_8 , апеляційна скарга прокурора залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а:

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий

Судді