КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 04 лютого 2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Самара Російської Федерації, громадянин Російської Федерації,

розшукується компетентними органами Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності,

за участі: прокурора захисника особи, щодо якої здійснюється екстрадиційна перевірка перекладача ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Мохамед ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 та визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_6 , до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та здійснення фактичної передачі (екстрадиції) компетентним органам Російської Федерації, строком на 60 днів, тобто до 21 лютого 2021 року включно, але не більше ніж до дванадцяти місяців.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що застосування відносно ОСОБА_6 екстрадиційного арешту до здійснення фактичної передачі його компетентним органам Російської Федерації є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам ОСОБА_6 переховуватись, з метою уникнення від такої передачі.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Захисник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, з огляду на наступне.
Зокрема, звертає увагу на те, що судом не надано належної оцінки доказам сторони захисту щодо відсутності підстав для застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_6 та оцінки ризикам перешкоджанню ходу кримінального провадження, і доказам що їх спростовують.
Крім того, не враховано дані, що характеризують особу ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання в Україні, роботи, на утриманні дитину, поручителів, відсутність будь-яких документів, що унеможливлює виїзд за межі України, стан його здоров`я, а також відсутність доказів щодо його ухилення від правосуддя у Російській Федерації.
Вважає, що запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 58 Мінської конвенції.
Також, захисник зауважує, що прокурор не має жодного доручення від Міністерства юстиції України, а тому не має повноважень від Міністерства юстиції України на подання згаданого вище клопотання. В матеріалах провадження наявна лише переписка з боку прокуратури міста Києва та нібито органів Російської Федерації, які викликають у сторони захисту багато запитань щодо справжності документа, оскільки різні дати зазначені, як у клопотанні, так і додатках з боку Російської Федерації, що не можливо списати на технічні помилки чи неуважність прокурора. При цьому запит на екстрадицію та додані до нього документи не містять відомостей, ким виконаний переклад даних документів та засвідчено лише печаткою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та особи, щодо якої здійснюється екстрадиційна перевірка, які підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили її задовольнити, виступ прокурора, щодо необхідності залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги з поясненнями до неї захисника ОСОБА_5 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисникане підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається із матеріалів провадження, 01 жовтня 2020 року ОСОБА_6 затриманий співробітниками Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.
Вказана особа значиться у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 33, п. «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації (організація скоєння вбивства, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині, з корисних мотивів, на замовлення), що у порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність відповідає ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України та є екстрадиційним злочином.
Строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності не закінчився.
03 жовтня 2020 току ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_6 застосовано тимчасовий арешт на 40 діб, строком до 10 листопада 2020 року.
27 жовтня 2020 року з Офісу Генерального прокурора до Київської міської прокуратури надійшов запит компетентних органів Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та надано доручення на проведення екстрадиційної перевірки, яка на даний час тримає.
Відповідно до наданих іноземною стороною документів, постановою слідчого від 21 травня 2019 року ОСОБА_6 притягнуто в якості обвинуваченого за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 33, п. «з» ч. 2 ст. 105 КК Російської Федерації.
Постановою Ленінського районного суду м. Красноярськ від 24 травня 2019 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під варто.
Постановою слідчого від 20 листопада 2015 року ОСОБА_6 оголошено у розшук на території Російської Федерації, та в подальшому, а саме 21 травня 2019 року останнього оголошено у міжнародний розшук.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 листопада 2020 року строк тимчасового арешту ОСОБА_6 продовжено до 04 січня 2021 року.
24 грудня 2020 року перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про перевірку наявності підстав для подальшого утримання під вартою громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду від 24 грудня 2020 року клопотання прокурора задоволено.
Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями КПК України та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Строки тримання особи під вартою та порядок їх продовження визначаються цим Кодексом.
При постановленні ухвали слідчим суддею дотримані вимоги КПК України, Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Європейської конвенції про видачу правопорушників.

Так, із ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що при розгляді клопотання слідчим суддею досліджені матеріали клопотання та додані до нього матеріали, вислухана думка прокурора, захисника та особи, щодо якої вирішується питання щодо продовження застосування екстрадиційного арешту, а також враховані інші підстави, які мають значення для вирішення питання про наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою та продовження екстрадиційного арешту.
Постановляючи ухвалу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_6 та продовження щодо нього екстрадиційного арешту, зважаючи на те, що ОСОБА_6 не є громадянином України, інкриміноване йому кримінальне правопорушення є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання на строк більше одного року позбавлення волі та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання можливим спробам ОСОБА_6 переховуватись, з метою уникнення від передачі компетентним органам Російської Федерації.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання на території України, на утриманні дитину, працює, має поручителів, відсутність у нього будь-яких документів, що унеможливлює виїзд за межі України, стан здоров`я, не можуть бути самостійною підставою для відмови у застосуванні відносно останнього запобіжного заходу та не спростовують ризиків ухилення ОСОБА_6 , з метою уникнення передачі його компетентним органам Російської Федерації.
Твердження захисника щодо невідповідності запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 вимогам ст. 58 Мінської Конвенції не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки вимога про видачу особи, яка надійшла з Генеральної прокуратури Російської Федерації містить всю необхідну інформацію та додаткові матеріали, які передбачені згаданою Конвенцією.
Інші доводи сторони захисту, у тому числі щодо відсутності у прокурора доручення від Міністерства юстиції України на подання клопотання, також не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, зважаючи на наявні матеріали провадження, та те, що загалом клопотання прокурора відповідає вимогам ст. 575 КПК України та до нього долучено усі необхідні документи, визначені в частині 2 цієї статті.
За таких обставин, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.
Істотних порушень норм КПК України при розгляді клопотання, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з матеріалів провадження не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, у відповідності до вимог КПК України та Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Європейської конвенції про видачу правопорушників, а тому апеляційна скарга захисника, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422, 583, 584, 585 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року, якоюзадоволено клопотання першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 та визнано наявність підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_6 , до вирішення Міністерством юстиції України питання про його видачу та здійснення фактичної передачі (екстрадиції) компетентним органам Російської Федерації, строком до 21 лютого 2021 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 761/42231/20 Справа №11-сс/824/1402/2021 Категорія: ст.584 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1