В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження №0003508 від 01.08.2020 по обвинуваченню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, пенсіонера, інваліда ІІ групи, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
31 липня 2020 року, приблизно о 22:00 год., обвинувачений ОСОБА_10 , перебував в стані алкогольного сп`яніння, в дворі житлового будинку АДРЕСА_2 .
Діючи з необережності, зі злочинною недбалістю, не маючи умислу на спричинення потерпілій ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачити, завдав останній один удар клинком кухонного ножа, який знаходився в правій руці, в ділянку життєво-важливих органів, а саме в область грудної клітки з лівої сторони, в результаті чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного проникнення грудної клітки зліва у вигляді колото-різаної рани на рівні 1-го міжребер`я зліва біля грудини з ушкодженням міжреберних судин, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя.
Таким чином ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, а саме необережне тяжке тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у пред`явленому йому органом досудового розслідування обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у закінченому замаху не умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вбивстві, не визнав. Вказав, що наміру позбавляти життя, чи нанести тілесні ушкодження ОСОБА_8 не мав. При цьому не заперечив, що тілесні ушкодження були спричинені від його дій, однак дані дії відбулися з необережності. Зазначив, що 31.07.2020 року був на похоронах сусіда. Ввечері після похорону вирішили пом`янути померлого сусіда в дворі будинку. Присутніми були ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . За столом спілкувались та вживали алкогольні напої. В ході спілкування конфліктних ситуацій не виникало, ніхто не сварився. Вказав, що після 21 години він вирішив піти додому. Вдома згадав, що на лавці біля столу забув кухонний ніж та маску, тому вирішив повернутися та забрати їх. Вийшов в двір будинку та підійшов до столу, де зліва від нього сиділа ОСОБА_14 , а за нею ОСОБА_8 . Відстань від нього до потерпілої ОСОБА_8 була приблизно метр. Взяв ніж та маску. Зачепившись за лавку, втратив рівновагу та ненароком перевернув посуд на столі. Після чого повідомив присутнім про необхідність розійтися по домам. При цьому, жестикулюючи махнув правою рукою в якій знаходився кухонний ніж та маска. В цей момент потерпіла ОСОБА_8 встала з-за столу.
Вважає, що трапився нещасний випадок, оскільки наміру позбавляти життя, чи нанести тілесні ушкодження ОСОБА_8 він не мав. Жалкує про скоєне. Повідомив, що з потерпілою ОСОБА_8 знайомий понад 25 років, за цей час ніколи не сварились, конфліктів не було, були дружні відносини. Також вказав, що відшкодував матеріальну та моральну шкоду, просив вибачення у потерпілої ОСОБА_8 . На даний час в них з потерпілою нормальні відносини.
Крім показань обвинуваченого, вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, повністю підтверджується такими доказами:
- показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила суду, що 31.07.2020 року була на похоронах. Ввечері після похорону зібрались в дворі будинку пом`янути померлого сусіда. Вона приготувала їсти, сіли за стіл. Присутніми були її чоловік ОСОБА_12 , син ОСОБА_13 , сусідка ОСОБА_14 та сусід ОСОБА_10 . За столом спілкувались та вживали алкогольні напої. В ході спілкування конфліктних ситуацій не виникало, ніхто не сварився. В подальшому ОСОБА_10 встав з-за столу та пішов додому. Через деякий час ОСОБА_10 повернувся. В цей момент вона говорила по телефону. ОСОБА_10 підійшов до столу та повідомив про необхідність розійтися по домам. Ножа в руках ОСОБА_10 не бачила. Вказала, що ОСОБА_10 перебував праворуч від неї на відстані приблизно метр. Між ними за столом сиділа сусідка ОСОБА_14 . Після чого обвинувачений ОСОБА_10 почав розкидати та бити посуд, що стояв на столі. Коли вона встала, щоб зібрати посуд, який був біля неї, то відчула біль в грудях від несильного удару, втратила свідомість. Далі нічого не пам`ятає.
Зазначила, що з ОСОБА_10 знайома близько 25 років, за цей час ніколи не сварились, конфліктів не було, були дружні, добросусідські відносини. Характеризує ОСОБА_10 виключно позитивно. Вважає, що обвинувачений ОСОБА_10 не мав наміру заподіяти їй смерть чи наносити тілесні ушкодження. На її думку, обвинувачений ОСОБА_10 наніс їй тілесні ушкодження з необережності.
Також повідомила, що ОСОБА_10 відшкодував матеріальну та моральну шкоду, вибачився перед нею. Претензій до ОСОБА_10 не має, на даний час у них нормальні відносини. Просить призначати покарання не пов`язане із позбавлення волі.
- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що 31.07.2020 року в ввечері, точного часу не пам`ятає, після похорону сусіда сиділи за столом в дворі будинку. За столом були подружжя ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , їх син ОСОБА_13 та сусід ОСОБА_10 . За столом спілкувались між собою, згадували покійного сусіда, вживали алкогольні напої. Конфлікту за столом не було, ніхто не сварився. В подальшому ОСОБА_10 підвівся і пішов до під`їзду будинку в якому мешкає. Вказала, що через нетривалий проміжок часу ОСОБА_10 повернувся, вимкнув світло. Підійшовши до столу ОСОБА_10 , вдарив кулаком об стіл, від чого попадав посуд. Сказав, щоб всі розходились по домам та махнув правою рукою в якій знаходився ніж. В цей час ОСОБА_8 , яка сиділа зліва, привстала з-за столу. Зазначила, що ОСОБА_10 нікому з присутніх не погрожував.
Повідомила, що все трапилось дуже швидко і вона не зрозуміла, що трапилось. ОСОБА_10 стояв «як вкопаний», він і сам не зрозумів, що сталося. Зазначила, що ОСОБА_8 була при свідомості. Повідомила, що чоловік потерпілої ОСОБА_12 притискав до грудей потерпілої серветку. На серветці вона побачила кров і тільки тоді вона зрозуміла, що ОСОБА_10 зачепив ножем ОСОБА_8 . В подальшому син потерпілої ОСОБА_13 викликав швидку. Повідомила, що не бачила де ОСОБА_10 взяв ніж. Ніж побачили в руках ОСОБА_10 коли він махнув рукою. Обвинувачений рукою махнув лише один раз.
Вказала, що давно знайома з потерпілою та ОСОБА_10 , які проживають по сусідству. Вказала, що потерпіла та обвинувачений товаришують, спілкуються, в них добросусідські відносини. Конфліктів не було, ніколи не сварилися. ОСОБА_10 вона характеризує як порядну, добру людину.
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що 31.07.2020 року він був на похоронах сусіда. Приїхавши додому, вирішили пом`янути померлого сусіда в дворі будинку. Дружина ОСОБА_8 приготувала вечерю, вийшли в двір. Присутніми були його дружина ОСОБА_8 , сусідка ОСОБА_14 . та сусід ОСОБА_10 . Через деякий час прийшов ОСОБА_13 , який являється його сином, та приєднався до них. В дворі за столом вечеряли, вживали алкогольні напої та спілкувались між собою. Вказує, що конфлікту за столом не було, ніхто не сварився, погроз ніхто нікому не висловлював. В подальшому, ОСОБА_10 пішов до себе додому. Через деякий час, точного часу не пам`ятає, ОСОБА_10 вийшов з будинку та підійшов до столу. Почав згрібати посуд зі столу та махнув рукою, а в цей момент його дружина ОСОБА_8 привстала. Після цього, його дружина ОСОБА_8 почала втрачати свідомість, він побачив кров. В подальшому він взяв серветки почав притискати до рани ОСОБА_8 , щоб зупинити кров, сказав сину ОСОБА_13 викликати швидку та продовжував зупиняти кров.
Крім того, повідомив, що з ОСОБА_10 знайомий близько 50 років, вони товаришують. За цей час конфліктів не було, ніколи не сварились. Також вказав, що ОСОБА_10 не мав конфліктів з його дружиною ОСОБА_8 . При цьому, вказав, що ОСОБА_10 жодних погроз на адресу потерпілої та присутніх не висловлював.
- показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив суду, що ОСОБА_8 являється його матір`ю. 31.07.2020 року, близько 19-20 години вечора повернувся додому з роботи. В дворі будинку за столом перебували його батьки ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , сусіди ОСОБА_14 та ОСОБА_10 . Вказав, що приєднався до них. За столом спілкувались, поминали померлого сусіда. Присутні ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 вживали алкогольні напої. Зазначив, що жодних конфліктів за столом не було, ніхто не сварився. В подальшому ОСОБА_10 встав з-за столу і пішов до будинку. Через деякий час ОСОБА_10 повернувся. Підійшовши до столу ОСОБА_10 запитав чому присутні досі там перебувають. В руках тримав щось схоже на ніж. Далі ОСОБА_10 почав розкидати та бити посуд, що був на столі. Потерпіла, яка перебувала ліворуч від ОСОБА_10 , піднялася з-за столу, щоб зібрати посуд. В цей момент ОСОБА_10 махнув рукою. ОСОБА_8 почала втрачати свідомість. Його батько ОСОБА_12 надавав допомогу ОСОБА_8 , а він викликав швидку допомогу.
На його думку, це не були цілеспрямовані дії. Вважає, що це був помах руки, а не цілеспрямований удар. Думає, що ОСОБА_10 не хотів завдавати удару.
- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила суду, що вона працює лікарем Комунального підприємства «Обласний центр швидкої медичної допомоги та медицини катастроф» Рівненської обласної ради. Ввечері 31.07.2020 року, точного часу не пам`ятає, поступив виклик на станцію швидкої допомоги. Приїхавши на місце виклику, застали жінку з пораненням грудної клітки, тілесне ушкодження було видно, однак воно було невеликих розмірів. Потерпіла була віком приблизно 50 років, перебувала у свідомості. Вказала, що потерпілій було надано допомогу та доставлено до лікарні.
Крім показів обвинуваченого, потерпілої та свідків у судовому засіданні, вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, повністю підтверджується такими доказами:
- згідно протоколу огляду місця події від 31 липня 2020 року вбачається, що огляд проводився на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , та квартирі АДРЕСА_3 лейтенантом поліції ОСОБА_16 у присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , за участю спеціаліста ОСОБА_19 інспектора Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області, володільця житла ОСОБА_20 , інших осіб ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .. В протоколі огляду встановлено порядок проведення огляду місця події, послідовність вилучення та опечатання виявлених в ході огляду об`єктів, який зафіксовано на носій інформації цифрову відеокамеру Panasonic HC-V260. Відеограма слідчої дії зберігається на носії інформації карті пам`яті Kingstom micro SD об`ємом 16 гб та як додаток до протоколу долучено фототаблицю огляду місця події. Під час огляду місця події виявлено та вилучено: предмет зовні схожий на ніж з дерев`яною ручкою (виявлений на лавці подвір`я); змив речовини бурого кольору з контрольним змивом до нього (зі столу який розташований на подвір`ї будинку); змив речовини бурого кольору з контрольним змивом до нього (з фрагменту полімерного ковбику, який знаходиться на лавці поруч зі столом на подвір`ї будинку; 5 серветок білого кольору з нашаруванням РБК (з полімерного відра розташованого поруч зі столом який знаходиться на подвір`ї будинку; недопалок жовтого кольору з під цигарки марки «Rothmans» (з полімерного відра розташованого поруч зі столом який знаходиться на подвір`ї будинку; недопалок білого кольору з під цигарки марки «Winston» (з полімерного відра розташованого поруч зі столом який знаходиться на подвір`ї будинку); недопалок білого кольору з під цигарки марки «Marvel» (з полімерного відра розташованого поруч зі столом який знаходиться на подвір`ї будинку); 2 недопалка жовтого кольору та 1 недопалок білого кольору з під цигарок марки «Rothmans» (виявлені в попільничці на столі який розташований на подвір`ї будинку); металевий предмет зовні схожий на ніж (виявлений у ванній квартири АДРЕСА_4 ); предмет зовні схожий на ніж з дерев`яною ручкою (виявлений на в кухні квартири АДРЕСА_4 ); предмет зовні схожий на ніж з дерев`яною ручкою (виявлений на в кухні квартири АДРЕСА_4 ). Протокол підписано слідчим ОСОБА_16 , понятими ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та учасником ОСОБА_20 . Зауважень до протоколу не надійшло.
- згідно протоколу огляду місця події від 01 серпня 2020 року вбачається, що слідчим ОСОБА_24 за участю понятих ОСОБА_25 , ОСОБА_26 оглянуто одяг, який виданий персоналом медзакладу, що належить хворій (потерпілій) ОСОБА_8 . Під час огляду на футболці та халаті виявлено надрізи у верхній частині з правого боку розміщені вертикально. На халаті зверху, в районі грудної клітки виявлено сліди у вигляді плям бурого кольору ззовні схожі на кров. Під час огляду вилучено халат зеленого кольору та футболку сірого кольору;
- згідно протоколу отримання зразків для проведення експертизи від 19.08.2020 вбачається, що у потерпілої гр. ОСОБА_8 було відібрано зразки крові;
- згідно висновку експерта № 2.2-204/20 від 14 вересня 2020 року кров потерпілої ОСОБА_8 , 1962 року народження, відноситься до групи 0(І) системи з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В системи АВ0;
- згідно протоколу отримання зразків для проведення експертизи від 19.08.2020 вбачається, що у гр. ОСОБА_10 було відібрано зразки крові;
- згідно висновку експерта № 2.2-205/20 від 14 вересня 2020 року кров підозрюваного ОСОБА_10 , 1969 року народження, відноситься до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В системи АВ0;
- згідно висновку експерта № 2.2-206/20 від 14 вересня 2020 року на представлених на експертизу змивах речовини бурого кольору (об`єкти №1,2) кров не виявлено;
- згідно висновку експерта № 2.2-207/20 від 14 вересня 2020 року на представлених на експертизу чотирьох предметах, ззовні схожих на ножі (об`єкти №1-5) кров не виявлено;
- згідно висновку експерта № 2.2-208/20 від 16 вересня 2020 року на представленому на експертизу халаті зеленого кольору (кардіган) виявлено кров людини. Виявлена кров може походити від потерпілої ОСОБА_8 , 1962 року народження, та походження її виключається від підозрюваного ОСОБА_10 , 1969 року народження. На представленій на експертизу футболці сірого кольору кров не виявлено;
- згідно висновку експерта № 2.2-209/20 від 16 вересня 2020 року на представлених на експертизу п`яти серветках білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору виявлено кров людини. Виявлена кров в об`єктах №1, 2, 4 може походити від підозрюваного ОСОБА_10 , 1969 року народження та походження її виключається від потерпілої ОСОБА_8 , 1962 року народження. В об`єктах №3, 5 виявлена кров може походити від потерпілої ОСОБА_8 , 1962 року народження, та походження її виключається від підозрюваного ОСОБА_10 , 1969 року народження;
- згідно протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 21.08.2020 було вилучено історію хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_8 1962 р.н.;
- висновком судово-медичного експерта №711 від 18.09.2020 року, відповідно до якого у гр. ОСОБА_8 лікарями відмічені такі тілесні ушкодження: одне проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва у вигляді колото-різаної рани на рівні 1-го міжребер`я зліва біля грудини, яка продовжується в раневий канал, напрямок якого спереду назад зверху вниз з пошкодженням по ходу міжреберних судин. Вказане поранення в своєму клінічному перебігу ускладнюєть лівобічним гемопневмотораксом (накопичення крові та повітря в плевральній порожнині зліва). Дані ушкодження згідно П.2.1.3.«й» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.95 №6, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Тілесних ушкоджень, які можна було б розцінити як сліди боротьби чи самооборони, при судово-медичній експертизі потерпілої не виявлено. Відмічені тілесні ушкодження могли утворитися незадовго до поступлення потерпілої в лікувальний заклад, тобто не суперечать в обставинах терміну, а саме 31 липня 2020 року. Вказані тілесні ушкодження виникли від однієї дії колючо-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа;
- висновком судово-медичного експерта №711/Д-717 від 22.09.2020 року, згідно якого судово-медичні дані, встановлені при судово-медичній експертизі в частині механізму отримання тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_8 , не суперечать показам, даним нею та свідком ОСОБА_12 при проведенні слідчих експериментів за їх участю 16 вересня 2020 року: («Вона показала як в цей момент ОСОБА_27 правою рукою, в якій тримав ніж, наніс їй удар в область грудей. Потерпіла показала, яким чином ОСОБА_28 наніс удар в груди», « ОСОБА_28 і той раптово без будь-яких погроз наніс їй удар клинком ножа, який тримав в правій руці. Влучив їй в район грудей»);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 16 вересня 2020 року, за участю свідка ОСОБА_12 , з якого вбачається, що ОСОБА_12 детально відтворює дії, обстановку та обставин події, яка мала місце 31 липня 2020 року та показує, при яких обставинах обвинуваченим ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження ОСОБА_8 . До протоколу додано фототаблицю;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 16 вересня 2020 року за участю потерпілої ОСОБА_8 , з якого вбачається, що потерпіла детально відтворює дії, обстановку та обставин події, яка мала місце 31 липня 2020 року та показує, при яких обставинах обвинуваченим ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження. До протоколу додано фототаблицю;
- витягом №3187 із журналу реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого вбачається, що огляд ОСОБА_10 проводився 01.08.2020 року о 00.17 год., в графі «результати огляду» зазначено «алкогольне сп`яніння»;
- висновком судово-психіатричного експерта №137/20 від 17.08.2020 року, згідно якого підозрюваний ОСОБА_10 на момент вчинення інкримінованого йому діяння якими-небудь психічними захворюваннями не страждав, усвідомлював свої дії та міг керувати ними. Підозрюваний ОСОБА_10 якими-небудь психічними захворюваннями не страждає, здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. На момент вчинення інкримінованого йому діяння у тимчасовому хворобливому стані не знаходився. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Алкоголізмом та наркоманією не страждає.
В судовому засіданні були досліджені речові докази, а саме халат зеленого кольору та футболку сірого кольору. На футболці та халаті наявні надрізи у верхній частині з правого боку розміщені вертикально. На халаті зверху, в районі грудної клітки виявлено сліди у вигляді плям бурого кольору ззовні схожі на кров. Вказані речові докази були вилучені 01.08.2020 в ході проведення огляду місця події в приміщенні Рівненської клінічної обласної лікарні по вул. Київська, в м. Рівне. Вказані предмети згідно постанови слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області від 03.08.2020 року визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження №0003508 від 01.08.2020.
В судовому засіданні було досліджено ніж з дерев`яною ручкою (виявлений на лавці подвір`я), металевий ніж (виявлений у ванній квартири АДРЕСА_4 ), ніж з дерев`яною ручкою (виявлений на кухні квартири АДРЕСА_4 ), ніж з дерев`яною ручкою (виявлений на кухні квартири АДРЕСА_4 ). Вказані предмети згідно постанови слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області від 23.09.2020 року визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження №0003508 від 01.08.2020. Згідно висновку експерта № 2.2-207/20 від 14 вересня 2020 року на представлених не експертизу чотирьох предметах, ззовні схожих на ножі (об`єкти №1-5) кров не виявлено.
В судовому засіданні не здобуто доказів, що ножами, які були направлені на експертизу, було заподіяно тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_8 . Однак, враховуючи показання обвинуваченого та свідків, судом встановлено, що тілесні ушкодження були заподіяні ножем. Судом пред`являлась обвинуваченому ножі, які визнано речовими доказами, а також ілюстрована таблиця до висновку експерта від 14.09.2020 №2.2-207/20. Так, обвинувачений ОСОБА_10 вказав на зображення ножів під № НОМЕР_1 , 8, 11 ілюстрованої таблиці та повідомив, що одним із них з необережності було заподіяно тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_8 . Разом з тим, вказати яким саме ножем було заподіяно тілесне ушкодження не зміг, оскільки вказані на зображеннях ножі ідентичні.
Досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_10 були кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вбивство.
Однак, сукупність зібраних по справі доказів, які всебічно досліджені судом, їх системний аналіз, дають підстави об`єктивно вважати, що органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_10 невірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України вбивство - це умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Замах на вбивство може бути вчинений лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання. Якщо такий умисел не встановлений, особа не може нести відповідальність за замах на вбивство.
Замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення і наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. (п. 22 Постанови пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»).
У матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні докази наявності умислу у обвинуваченого на вчинення замаху на вбивство потерпілої.
Так, зі свідчень обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , слідує, що обвинувачений та потерпіла протягом тривалого часу знайомі між собою, за цей час в них не було жодних конфліктів та сварок, в них склалися дружні, добросусідські стосунки. Дані свідчення між собою узгоджуються, і не мають суперечності з письмовими доказами. Так, під час спільного перебування 31.07.2020 в дворі будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 не висловлював погроз вбивством на адресу ОСОБА_8 , конфлікту чи сварки між ними не було. Таким чином, доводи сторони обвинувачення, про конфлікт між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , що раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин, який міг стати мотивом для замаху на вбивство, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.
Отже за результатами судового розгляду не встановлено будь-яких об`єктивних даних, що свідчили б про підготовку обвинуваченого до вчинення замаху на вбивство.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України.
Орган досудового слідства дії ОСОБА_10 кваліфікував за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України посилаючись на висновок експерта, який в даному випадку доводить лише ступінь тяжкості ушкоджень потерпілого, але аж ніяк не його умисел на настання смерті потерпілого. На переконання суду, основними факторами, які впливають на правильність кваліфікації дій ОСОБА_10 являється його психічне ставлення до вчиненого, наявність умислу, ретельне дослідження обставин заподіяння ушкоджень. Останній в категоричній формі заявляє, що він не мав умислу позбавляти життя чи нанести тілесні ушкодження потерпілій. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вказував на необережність спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень.
Виходячи з показань обвинуваченого, потерпілої, свідків, тілесне ушкодження заподіяно в результаті помаху ОСОБА_10 правою рукою, в якій знаходився ніж, в той момент коли потерпіла підвелась з-за столу. Суд вважає, що усвідомлюючи той факт, що потерпіла жива, ОСОБА_10 мав реальну можливість продовжити заподіяння потерпілій ударів ножем у життєво важливі органи, чого не зробив, оскільки не мав умислу на позбавлення її життя.
Хоча тілесні ушкодження у потерпілої є тяжкими і такими, що є небезпечними для життя в момент заподіяння, однак вони були отримані від неприцільного чи цілеспрямованого удару ножем. Тобто обвинувачений не мав умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. У даному випадку дії обвинуваченого лише побічно зумовили настання обставин, що стали безпосередньо причиною настання тяжких тілесних ушкоджень у потерпілої.
Всі ці обставини в сукупності підтверджують відсутність у ОСОБА_10 умислу на позбавлення життя потерпілого.
Натомість, сукупністю досліджених під час судового слідства доказів, було встановлено винність ОСОБА_10 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 128 КК України, і його дії суд кваліфікує як необережне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело. Зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
В силу ст. 12 КК України злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 відноситься до категорії нетяжких злочинів.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , суд відносить добровільне відшкодування шкоди та щире каяття, оскільки обвинувачений щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_10 , є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Вчинення кримінального правопорушення за ст. 128 КК України карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі на той самий строк.
У відповідності до положень ч. 3 ст. 56, ст. 57, ч. 3 ст. 61 КК України такі види покарань як громадські роботи, виправні роботи або обмеженням волі не застосовуються до інвалідів 2 групи, непрацездатних.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальний закон відносить до нетяжкого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані, що характеризують особу обвинуваченого.
Суд приймає позицію потерпілої ОСОБА_8 , яка претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_10 немає та просила призначати покарання не пов`язане із позбавлення волі.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення та особу винного, який є пенсіонером, інвалідом ІІ групи, має постійне місце проживання, за яким характеризується виключно позитивно, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року за №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Враховуючи тяжкість вчинення злочину, його наслідки, особу винного, стан здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, які зазначені судом вище, суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_10 в межах санкції статті ст. 128 КК України 2 (два) роки позбавлення волі із звільненням останнього від призначеного покарання, із застосуванням ст. 75 КК України.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_10 підлягає зарахуванню строк затримання, з 01.08.2020 року по 03.08.2020 року, із врахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Враховуючи те, що строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу закінчився 12.07.2021, прокурором не подавалося та не заявлялося клопотання про продовження запобіжного заходу, суд не застосовує запобіжний захід до обвинуваченого.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Судові витрати у справі складають 13 357 грн. 55 коп., які необхідно стягнути з обвинуваченого.
Керуючись ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_10 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Початок іспитового строку обвинуваченому ОСОБА_10 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_10 підлягає зарахуванню строк затримання, з 01.08.2020 року по 03.08.2020 року, із врахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Арешт майна, застосований відповідно до ухвал слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 04 листопада 2020 року (справа № 569/12335/20 провадження № 1-кс/569/4105/20), від 04 листопада 2020 року (справа № 569/12335/20 провадження № 1-кс/569/4105/20), скасувати.
Речові докази: предмет зовні схожий на ніж з дерев`яною ручкою; змив речовини бурого кольору з контрольним змивом до нього; змив речовини бурого кольору з контрольним змивом до нього; 5 серветок білого кольору з нашаруванням РБК; металевий предмет зовні схожий на ніж; предмет зовні схожий на ніж з дерев`яною ручкою; предмет зовні схожий на ніж з дерев`яною ручкою; три зразки крові ОСОБА_8 ; три зразки крові ОСОБА_10 ; недопалок цигарки Marvel; три недопалки цигарок Ротманс; недопалок цигарки Wimston Blue; недопалок цигарки Ротманс; змив РБК №2 з частини полімерного ковбика; змив РБК №1 з поверхні столу; два предмети зовні схожі на кухонні ножі; предмет, зовні схожий на кухонний ніж; чотири серветки із нашаруванням РБК знищити.
Речові докази: халат зеленого кольору та футболку сірого кольору залишити у власності потерпілої.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати на залучення експертів в розмірі 13 357 (тринадцять тисяч триста п`ятдесят сім) грн. 55 коп.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 не застосовувати.
Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга може бути подана обвинуваченим, потерпілим, прокурором до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1