ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1270/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №310/1804/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 червня 2021 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Біленьке Запорізького району Запорізької області, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою міськрайонного суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.2 ст.186 КК України, на 60 днів, тобто до 22 серпня 2021 року включно.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просив ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Свої вимоги мотивував тим, що обвинуваченому всупереч волі був призначений захисник Запорізьким регіональним центром з надання вторинної правової допомоги, проте ОСОБА_7 бажав, щоб його інтереси представляв саме адвокат ОСОБА_6 . Участь адвоката, який був призначений не в спосіб передбачений чинним КПК України свідчить про те, що сторона обвинувачення не відкрила стороні захисту матеріали кримінального провадження, відповідно до вимог п.9 ст.290 КПК України, а тому суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Звертається увага суду, що після проголошення прокурором свого клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ним було заявлено відвід судді ОСОБА_1 , який не було розглянуто іншим складом суду, а тому суд під головуванням судді ОСОБА_1 не мав відповідних повноважень розглядати клопотання прокурора, тобто рішення було прийняте незаконним складом суду та підлягає обов`язковому скасуванню.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.2 ст.186 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , виходив з того, що у справі продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 , може перешкоджати інтересам правосуддя, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів групою осіб, вчинених з корисливих мотивів, у тому числі поєднаних із насильством, що становить підвищену суспільну небезпеку та за вчинення яких передбачено покарання лише у виді позбавлення волі.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення.
Крім того, з представлених матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 ніде не працює, не має постійного джерела доходу, раніше 3 рази притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі. Проте знову обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів.

Сукупність даних обставин безумовно доводить існування у даній справі ризику того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також з наявних матеріалів вбачається, що наразі триває розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , всі свідки судом ще не допитані. А тому з огляду на обставини вчинення інкримінованих злочинів, які поставлено у провину обвинуваченому ОСОБА_7 , існує ризик незаконного впливу на свідків, адреси проживання яких відомі.

Зважаючи на конкретні обставини даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги захисника, вважає доведеними у даній справі обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_7 перебувати на волі.

Отже взявши до уваги обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, їх характеру та тяжкості, враховуючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, міськрайонний суд правильно визначився з тим, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи захисника про те, що прокурор не зазначив якими доказами підтверджуються ризики, на які він посилався, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки прокурор належним чином мотивував своє клопотання та навів обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у статті 177 КПК.
Зауваження захисника щодо порушення права обвинуваченого на захист апеляційним судом сприймаються як такі, що не знайшли свого фактичного підтвердження, оскільки суду не надано конкретних доказів на підтвердження вказаного факту.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження пред`явленого обвинувачення не є предметом апеляційного розгляду та підлягають перевірці місцевим судом під час розгляду даного кримінального провадження по суті.
Посилання захисника на незаконність складу суду, яким винесено оскаржувану ухвалу спростовуються наступним.
Згідно ч.4 ст. 80 КПК заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду.

Так, відповідно до ч.2 ст. 347 КПК судовий розгляд починається з оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта.

Від так, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку, що заявлене клопотання не підлягало розгляду, оскільки заявлено було всупереч вимогам кримінально процесуального закону. Тим паче, що захисником не надано доказів, що зумовлено вимогою ч.4 ст. 80 КПК, на підтвердження того, що підстави для відводу, стали відомі після початку судового розгляду.

Обставини, на які посилався захисник в своїй апеляційній скарзі, за встановлених у даному провадженні обставин не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 . Ці обставини не здатні у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання та гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції також не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 червня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 07.07.2021 Справа № 310/1804/21