Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції під час трансляції з Державної установи «Київський слідчий ізолятор» матеріали кримінального провадження № 0003221 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області,

громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

судимого вироком Личаківського районного суду м. Львова від 11.11.2013

за ч.3 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

звільненого 25.07.2019 по відбуттю строку покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 лютого 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Броварським міськрайонним судом Київської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження, в якому ОСОБА_7 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Як зазначено в обвинувальному акті, 18 листопада 2019 року близько 3 години 15 хвилин ОСОБА_7 разом з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , поблизу закладу «911», помітили ОСОБА_8 та вступили з ним у розмову. В подальшому ОСОБА_7 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, діючи за попередньою змовою між собою, вчинили напад на ОСОБА_8 з метою заволодіння його майном. Застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я, завдали невстановлену кількість ударів по обличчю, голові та тулубу Бен Рхома Маруен, звалили його ніг, вказана раніше особа з метою подолання фізичного опору схопила його за шию та утримувала, а ОСОБА_7 дістав з кишень потерпілого гаманець з грошовими коштами у сумі 10 000 гривень та 300 доларів США, мобільний телефон «Samsung G 6 plus», портативний зарядний пристрій «Хiomі», документи, потім вони зірвали з потерпілого куртку «Н&M» і залишили місце вчинення кримінального правопорушення, чим завдали майнової шкоди на загальну суму 22 210 гривень 33 копійки.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2021 задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів до 02.04.2021 включно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення. Мотивуючи рішення, суд послався на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яка відповідно до практики Європейського суду з прав людини сама по собі не може бути безумовною підставою для тримання особи під вартою, яке не повинно перетворюватися у завчасне відбування можливого у майбутньому вироку. При цьому суд не врахував, що ОСОБА_7 не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки за цією адресою, його сімейний стан, наявність утриманців, тощо. Також вважає, що суд не перевірив обґрунтованість підозри, враховуючи те, що формулювання обвинувачення за ч.2 ст.187 КК України в обвинувальному акті не містить даних про те, що особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, та обвинувачений заволоділи майном потерпілого із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити; доводи обвинуваченого на підтримку позиції захисника; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що з великим ступенем ймовірності продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, яке йому інкриміноване, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Згідно з ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Цією ж главою, зокрема, ст.199 КПК України передбачено і порядок продовження строку тримання під вартою, питання про що вирішується судом згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання прокурора судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення, колегія суддів позбавлена можливості давати оцінку обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, у контексті правової кваліфікації дій ОСОБА_7 , правильність якої оспорює захисник. Такими повноваженнями наділений лише суд першої інстанції під час ухвалення вироку.

Разом з тим, суд вірно врахував, що ОСОБА_7 обізнаний про тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, адже він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а також взяв до уваги вік обвинуваченого, стан його здоров`я, сімейний стан, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу.

Крім того, ОСОБА_7 судимий за вчинення розбою, відбував покарання у виді позбавлення волі, і після його звільнення з установи виконання покарань не пройшло і чотирьох місяців до вчинення інкримінованого йому злочину. За місцем реєстрації обвинувачений станом на 18.11.2019 не проживав і не був у встановленому законом порядку працевлаштований, тобто не мав і не має постійного джерела доходу, що не дає підстав враховувати наявність у нього місця постійного проживання та реєстрації, міцність соціальних зв`язків з родичами, які зареєстровані за цією ж адресою, та можливість утримувати матір та дитину, як на цьому наголошує захисник.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, такі ризики не зменшилися і виправдовують подальше його тримання під вартою, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 2 лютого 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3