Дата документу 09.06.2021 Справа № 314/4317/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 314/4317/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/996/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула 9 червня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 12 квітня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2015 року за ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 71 КК України до 10 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22.09.2015 пом`якшено покарання, призначено покарання за ч. 1 ст. 115, 71 КК України у вигляді 7 років 3 місяців позбавлення волі. Зараховано у строк відбування покарання час знаходження під вартою з 10.12.2012 по 20.12.2012.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 , який відбуває покарання у державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», про умовно-дострокове звільнення.

Суд першої інстанції, вказавши, що поведінка ОСОБА_8 за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він протягом усього строку відбування покарання отримував як заохочення, так і стягнення. Крім того, засуджений перебуває на профілактичному обліку установи як схильний до членоушкодження, прийшов до висновку про відсутність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого, оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі засуджений не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає його несправедливо не застосували до нього умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування своїх вимог, посилаючись на працевлаштованість та незадовільний стан здоров`я, зазначає, що суд першої інстанції не всебічно розглянув його клопотання в порядку ст. 81 КК України.

Крім того, вказує, що суд не врахував жодних тяжких і дуже складних сімейних обставин, що склалися в його родині.

Враховуючи, що засуджений належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду та з урахуванням відсутності клопотання останнього про особисту участь у судовому засіданні і відсутність питань, які б погіршували правове становище засудженого, апеляційний суд з урахуванням позиції захисника, яка не заперечувала проти апеляційного розгляду без участі засудженого, у відповідності до ч.4 ст. 401, ч. 4 ст. 405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, просила застосувати до засудженого положення ст. 81 КК України.
Прокурор у судовому засіданні не погодився з апеляційною скаргою засудженого, просив ухвалу суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2015 року за ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 71 КК України до 10 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22.09.2015 пом`якшено покарання, призначено покарання за ч. 1 ст. 115, 71 КК України у вигляді 7 років 3 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

За статтею 6 КВК України вбачається, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Як було встановлено судом і вбачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_8 за час перебування в державних установах відбування покарання характеризується наступним чином.

За сумлінну поведінку та ставлення до праці, має заохочення, які отримав протягом 2016-2019 років (а.с. 17).

Між тим, ОСОБА_8 за час відбування покарання неодноразово допускав порушення режиму тримання, за що отримав 8 стягнень, зокрема і ДІЗО(а.с. 17).

Хоча накладені стягнення і зняті та погашені, між тим чисельність допущених порушень з негативного боку характеризують ОСОБА_8 і не дозволяють зробити висновок щодо сумлінності та бездоганної поведінки останнього.

Перспектива умовно-дострокового звільнення пов`язана із реальним станом поведінки засудженого, який відображає його правослухняну поведінку.

Натомість, вагомих обставин, які б засвідчували зразковість поведінки засудженого матеріали справи не містять.

До того ж, однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Засуджений згідно довідки в установі виконання покарань не працевлаштований через хворобу.

При цьому, ОСОБА_8 не відвідує бібліотеку установи, не приймає участі в роботі самодільної організації відділення та в програмах диференційного виховного впливу на засуджених (а.с. 20), не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно - технічних навичок, а крім цього перебуває на профілактичному обліку установи як схильний до членоушкодження (а.с. 52-53).

Оскільки сукупність даних про особу засудженого ОСОБА_8 за весь період відбування ним покарання беззаперечно не свідчать про його усталену сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення.

Також, з матеріалів клопотання за вироком суду у засудженого ОСОБА_8 є майнові зобов`язання, що становить 157179,65 гривень

Відсутність виконавчих листів в установі виконання покарань не є підставою для невиконання судового рішення.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.

При цьому колегія суддів приймає до уваги поведінку засудженого під час відбуття покарання, наявність неодноразового притягнення до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про те, що засуджений не довів, що його поведінка є стабільно позитивною та активною, а отже і не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Крім того, комісією було відмовлено у застосуванні відносно ОСОБА_8 заохочувальних норм, передбачених ст.ст. 81, 82 КК України, ст. 101 КВК України (а.п. 53).

Одночасно колегія суддів зауважує, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Як вбачається з матеріалів провадження, відсутні достатні та вагомі докази, які б надавали законні підстави для висновку про виправлення ОСОБА_8 , його стабільно позитивну поведінку.

Аргументи засудженого щодо його працевлаштованості в установі виконання покарань спростовуються матеріалами справи (а.с. 21, 23, 24).

Посилання засудженого на складні сімейні обставин, що склалися в його родині, як підстави для застосування до нього положень ст. 81 КК України, поряд із визначеними правовими підставами для застосування умовно-дострокового звільнення, судова колегія знаходить необґрунтованими з огляду на положення ст. 81 КК України щодо підстав застосування такого заохочувального заходу.

Аргументи ОСОБА_8 щодо незадовільного стану здоров`я, то колегія судів зауважує, що дане питання може бути вирішено в порядку ст. 84 КК України.

На даний час відсутні достатні відомості, які б свідчили про дійсне виправлення засудженого і які б слугували підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Отже, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що обумовлює відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 12 квітня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2015 року,залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4