Ухвала
08 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 558/638/18
провадження № 51-4209ск20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 19 березня 2020 року

та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2020 року щодо нього,

встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її слід залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Так, згідно зі вказаною статтею в касаційній скарзі, крім іншого, має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статями 412414 КПК.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що

є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

У поданій касаційній скарзі засуджений просить вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 19 березня 2020 року змінити у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення

та особі обвинуваченого.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з призначеним йому покаранням та вважає його надто суворим, наводячи при цьому відповідні аргументи.

Також, засуджений зазначає, що його дії необхідно перекваліфікувати з ч. 3 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі КК) на ч. 3 ст. 186 КК, в обґрунтування чого ставить під сумнів фактичні обставини кримінального провадження та надає власну оцінку доказам, що, в силу ст. 433 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Водночас, доводи касаційної скарги про неправильну кваліфікацію злочину та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення за своєю суттю є суперечливими.

Крім того, не погоджуючись з вирішенням цивільного позову у кримінальному провадженні, засуджений не зазначає, у чому саме полягає не дотримання судами першої та апеляційної інстанції вимог розумності та справедливості при вирішенні цивільного позову, зважаючи на ст. 23 Цивільного кодексу України, та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419, 438 КПК.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК, у касаційній скарзі зазначається судове рішення,

що оскаржується, однак, зі змісту касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 вбачається протиріччя, оскільки в прохальній частині касаційної скарги міститься вимога про зміну вироку Млинівського районного суду Рівненської області від

19 березня 2020 року, а у вступній частині указано, що касаційна скарга подана

на вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 19 березня 2020 року

та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2020 року.

Повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено ст. 436 КПК. Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Проте, засуджений ОСОБА_4 подав скаргу на вирок суду першої інстанції,

не зазначивши жодних вимог щодо рішення апеляційного суду, яким вищевказаний вирок переглянуто. Таким чином, вимоги засудженого не конкретизовані

та сформульовані без урахування положень ст. 436 КПК.
Крім того, в порушення ч. 4 та 5 ст. 427 КПК, касаційна скарга не підписана особою, яка її подала, та до касаційної скарги не додано копій оскаржених судових рішень.

Наявність вказаних недоліків та відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду

на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_5