Провадження № 11-сс/4808/248/20
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.10.2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюз визначенням розміру застави,
прокурора ОСОБА_8
підозрюваного ОСОБА_7
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави ОСОБА_7 змінити, зменшити розмір до 42040 грн. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що слідчим суддею визначено максимальний розмір застави, що передбачений до інкримінованого підозрюваному злочину. Апелянт вважає, що слідчий суддя належним чином не врахував те, що ОСОБА_7 є одруженим та його дружина перебуває на 9-му місяці вагітності, а тому немає змоги працювати; має на утриманні неповнолітнього сина 2010 року народження, постійне місце мешкання та роботи, де позитивно характеризується, відсутність майнової шкоди, у разі доведення вини, а також той факт, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Сторона захисту надає нові докази, які не були додані до слідчого судді в наслідок їх відсутності, зокрема: довідку про доход ОСОБА_7 та довідку про стан здоров`я дружини підозрюваного ОСОБА_10 ..
Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.10.2020 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 168160 грн., що, на думку слідчого судді, зможе забезпечити належне виконання останнім його процесуальних обов`язків.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та думку захисників, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.
З метою досягнення дієвості кримінального провадження нормами КПК передбачено застосування заходів забезпечення цього провадження, одним з яких є запобіжні заходи.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, зокрема, підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим унктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, 14.10.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди у значному розмірі, для себе чи третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.п. 33-35).
Сторона захисту в апеляційній скарзі не заперечувала проти наявності обґрунтованої підозри.
Відповідно до норм діючого законодавства, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних вимог.
Обставин, які б поставили під сумнів наявність обґрунтованої підозри, учасниками судового провадження не наводяться, а тому в апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи доводи клопотання щодо ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя встановив, що наявність ризиків є доведеною, із чим погоджується колегія суддів.
Питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ніким із учасників процесу не оскаржується, тому колегія суддів, розглядає апеляційну скаргу в межах заявлених у ній вимог, а саме в частині визначення розміру застави.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки, з передбачених статтею 194 КПК України, будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.
Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється розмір застави від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Вимоги апелянта про необхідність визначення застави в межах 20 розмірів прожиткового мінімуму, а саме у сумі 42040 грн. колегія суддів вважає безпідставними.
Згідно положень ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
На переконання колегії суддів, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні доводів апеляційної скарги та матеріалів провадження, ухвала слідчого судді в частині визначення розміру застави є законною та обґрунтованою та такою, що повністю відповідає як вимогам кримінального процесуального закону, так й принципу співмірності з урахуванням характеру порушення в якому підозрюється ОСОБА_7 .
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні наголошував на тому, що сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain, заява № 12050/ 04, § 79).
У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави (абзац 4 пункту 16 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до КПК» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013).
Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
На думку колегії суддів, апелянтом не обґрунтовано чому застава саме у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму зможе забезпечити виконання покладених на ОСОБА_7 обов`язків.
Колегія суддів вважає, що слідчим суддею під час визначення ОСОБА_7 розміру застави, враховано як положення КПК України, так й практику ЄСПЛ, зокрема: 1) обставини кримінального правопорушення; 2) особливий характер справи; 3) майновий стан підозрюваного; 4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище; 5) даних про особу підозрюваного; 6) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; 7) «професійне середовище» підозрюваного; 9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, тощо.
Як вбачається, ОСОБА_7 , будучи службовою особою, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в отриманні неправомірної вигади в сумі 4000 доларів США, що згідно курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 113120 грн., що є значним розміром, вчиненому за попередньою змовою групою осіб (розподіливши кошти з іншою особою ОСОБА_11 ), поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.
Особливий характер справи, який слід врахувати при визначені розміру застави, пов`язаний із значним суспільним інтересом у цьому кримінальному провадженні, який обумовлюється значним розміром отриманої неправомірної вигоди й категорією кримінального правопорушення, що відносить до корупційних злочинів, що спрямований на незаконне збагачення.
Діючі норми КПК України містять певні межі розміру застави залежно від тяжкості злочину.
Оскільки санкція ч. 3 ст. 368 КК України, передбачає покарання на строк від п`яти до десяти років позбавленням волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, то відповідно до ст. 12 КК України, вказаний злочин відноситься до категорії тяжкого злочину.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, встановлюється в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На думку колегії суддів, слідчий суддя в достатній мірі врахував відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , та оцінюючи його майновий стан та стан його дружини ОСОБА_12 (оскільки майно, набуте під час шлюбу перебуває в режимі спільної сумісної власності), яка перебуває на 37 тижні вагітності, та наявність на утриманні неповнолітнього сина 2010 року народження, визначив помірний розмір застави.
Що стосується доводів сторони захисту з приводу того, що слідчий суддя належним чином не врахував місце роботи, де ОСОБА_7 позитивно характеризується, то колегія суддів вважає їх безпідставними, виходячи з обставин даного кримінального провадження, де ОСОБА_7 підозрюється у злочині в одержані неправомірної вигоди саме будучі службовою особою, тобто працевлаштування не є стримуючим фактором від вчинення останнім злочину.
З огляду на викладене, та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-ким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, обставини кримінального правопорушення, та участь підозрюваного у ньому, дані про особу підозрюваного, його сімейний і майновий стан, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що розмір застави, визначений саме у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 168160 грн., здатен забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.
Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_7 є одруженим та його дружина перебуває на 9-му місяці вагітності, а тому немає змоги працювати, наявність на утриманні неповнолітнього сина 2010 року народження, наявність постійного місця мешкання, відсутність майнової шкоди, у разі доведення його вини, а також той факт, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.
Залишаючи рішення слідчого судді в частині розміру застави без змін, колегія суддів враховує принцип співмірності та пропорційності між наслідками вчиненого злочину, його тяжкістю, обставинами його вчинення та особою підозрюваного, та вважає що саме такий розмір застави здатний забезпечити виконання підозрюваним покладені на нього процесуальні обов`язки.
На думку колегії суддів, слідчий суддя, приймаючи таке рішення, забезпечив реалізацію мети застосування альтернативного виду запобіжного заходу у кримінальному провадженні про злочину у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг.

Наявність нових доказів, які, як наголошує апелянт, не були додані до слідчого судді в наслідок їх відсутності, зокрема: відомості про відсутність у ОСОБА_7 нерухомого майна та виписку з медичної карти його дружини ОСОБА_10 , самі по собі не є безумовною підставою для зміни розміру застави.
Твердження апелянта про те, що у разі доведення вини, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 368 КК України є невірною, не підлягають перевірки на вказаній стадії, оскільки слідчий суддя та суд апеляційної інстанції на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, тому підстав для її зміни чи скасування не має.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 27, 176-178, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15.10.2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4