Провадження №1-кп/127/869/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_4 ,

представника законного представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2020 р. за № 0001526,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК).

Прокурор вважає за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акта, викликавши в судове засідання сторони обвинувачення та захисту, свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування. Також заявила клопотання про надання органу пробації доручення на складання досудової доповіді щодо обвинуваченого.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, згідно з повідомленими законним представником неповнолітньої потерпілої відомостями, остання не має змоги з`явитись у судове засідання за станом її здоров`я.

Законний представник ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта. При цьому подали до суду позовну заяву.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечували. Крім того, заявили клопотання про скасування арешту з автомобіля марки «Nissan», д. н. НОМЕР_1 . Заявлене клопотання мотивоване тим, що арешт на зазначений автомобіль було накладено з порушенням кримінально-процесуального законодавства. Крім того, зазначили, що усі необхідні слідчі дії, пов`язані з даним речовим доказом були проведені, а тому потреба в накладенні арешту відпала.

Прокурор, законний представник неповнолітньої потерпілої та її представник адвокат ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання сторони захисту щодо скасування арешту.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК, тобто для затвердження угоди, повернення обвинувального акта прокурору, направлення до іншого суду відсутні, а тому кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 31 КПК розгляд кримінального провадження слід здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання необхідно викликати сторони обвинувачення та захисту, свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування.

При вирішенні питання про наявність підстав для надання органу пробації доручення на складання досудової доповіді суд враховує, що пунктом 5 частини третьої статті 314 КПК визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь. При цьому частиною п`ятою статті 314 КПК визначено, що у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

Згідно з частиною першою статті 314-1 КПК з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. При цьому частиною другою зазначеної статті визначено, що досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Крім того, зі змісту пункту 1 частини першої статті 410 КПК випливає, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Таким чином, сукупний аналіз зазначених правових норм дає можливість суду зробити висновок, що надання доручення на складання досудової доповіді у кримінальному провадженні щодо особи, яка не є неповнолітньою є правом, а не обов`язком суду. Крім того, сторонами кримінального провадження в судовому засіданні не зазначено, в чому саме надання доручення на складання досудової доповіді сприятиме забезпеченню дотримання інтересів національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Суд також враховує, що стороною обвинувачення не мотивовано, що розгляд кримінального провадження за відсутності досудової доповіді призведе до неповного дослідження обставин справи та виконання вимог, встановлених статтею 91 КПК, щодо обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні. Згідно з приписами частини п`ятої статті 314-1 КПК досудова доповідь не може використовуватись у кримінальному провадження як доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Тому суд не вбачає необхідності для надання доручення органу пробації на складання досудової доповіді у кримінальному провадженні.
При вирішенні питання щодо поданої позовної заяви суд враховує, положення частини четвертої статті 128 КПК, якою визначено, що форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Частиною п`ятою статті 128 КПК регламентовано, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вимоги до позовної заяви містяться у частині третій статті 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).
Поданий позов відповідає вимогам процесуального закону щодо його форми і змісту. Крім того, як вже було зазначено судом вище частина п`ята статті 128 КПК містить застереження, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими саме КПК, і лише у разі коли, процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Зважаючи на завдання кримінального судочинства, визначені у статті 2 КПК, суд вважає за доцільне прийняти поданий до суду позов до розгляду.

Згідно з приписами статті 178 ЦПК слід надати обвинуваченому та його захиснику, цивільному відповідачу право подання до суду відзиву.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для скасування арешту, накладеного на автомобіль марки «Nissan», д. н. НОМЕР_1 , та повернення зазначеного автомобіля ОСОБА_7 , суд приймає до уваги наступне.

Мотивуючи своє клопотання про повернення вилученого майна зазначеного вище автомобіля, сторона захисту в тому числі посилалась і на порушення порядку його накладення, що на думку сторони захисту, є безумовною підставою для скасування накладеного арешту. Разом з тим, суд враховує, що стороною захисту до клопотання про скасування арешту надано копію ухвали слідчого судді від 18.08.2020 р., копію ухвали слідчого судді від 24.09.2020 р. про відмову скарги на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна. При оцінці зазначених доводів суд враховує, що відомостей, які б свідчили про вилучення зазначеного автомобіля, стороною захисту надано не було. При цьому питання щодо законності чи незаконності проведення відповідних процесуальних дій судом має вирішуватись під час розгляду справи по суті й на стадії підготовчого судового засідання вирішення зазначеного питання є передчасним. Крім того, як судом вже зазначено вище, питання щодо визнання дій слідчого протиправними у зв`язку з неповерненням тимчасово вилученого майна було предметом судового контролю, про що свідчить надана стороною захисту копія ухвали від 24.09.2020 р. Крім того, суд вважає за доцільне зауважити, що суду не надано відомостей, які б свідчили про реалізацію стороною захисту права на апеляційний перегляд ухвали про накладення арешту від 18.08.2020 р. Тому доводи сторони захисту щодо порушення процесуального порядку накладення арешту на зазначений вище автомобіль як на підставу для його повернення суд оцінює критично.

При вирішенні питання щодо наявності правових підстави для скасування арешту суд вважає за доцільне зауважити наступне.

З поданих захисником матеріалів випливає, що 18.08.2020 р. слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області на автомобіль марки «Nissan», д. н. НОМЕР_1 , накладено арешт. Як вбачається із зазначеної ухвали від 18.08.2020 р., арешт на майно, яке було вилучене під час огляду місця події зазначений вище автомобіль було накладено з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності.
Відповідно до частини першої статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Чинним кримінально-процесуальним законодавством України, зокрема частиною другою статті 170 КПК передбачено вичерпний перелік підстав для накладення арешту на майно, а саме збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Зі змісту абзацу другого частини першої статті 174 КПК випливає, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. При цьому, таке клопотання під час судового провадження розглядається судом.
Зі змісту пункту 3 частини другої статті 283 КПК випливає, що звернення до суду з обвинувальним актом є формою закінчення досудового розслідування.
Відповідно до частини першої статті 290 КПК визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Отже, надані суду матеріали свідчать, що стороною обвинувачення усі необхідні, на думку сторони обвинувачення, процесуальні дії з речовим доказом проведені, тому зазначена підстава відпала. Разом з тим, суд враховує, що з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами судом не розпочаті, під час проведення підготовчого судового засідання сторони посилались на невизнання обвинуваченим винуватості та фактичних обставин справи. Однак вирішення зазначеного питання на стадії підготовчого судового засідання є передчасним і потребує дослідження та аналізу зібраних у кримінальному провадженні доказів, якщо відповідні клопотання будуть заявлені сторонами. Тому суд вважає, що до вирішення питання щодо порядку та обсягу дослідження доказів у кримінальному провадженні повернення зазначеного вище автомобіля, який є речовим доказом у кримінальному провадженні, буде передчасним.
Крім того, як вже було зазначено судом вище, згідно з приписами пункту 4 частини другої статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Представником законного представника неповнолітньої потерпілої адвокатом ОСОБА_5 в судовому засіданні було заявлено до обвинуваченого позовні вимоги.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що на даний час правові підстави для скасування арешту з автомобіля «Nissan», д. н. НОМЕР_1 , відсутні, а відтак в задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.
Керуючись статтями 314-316 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд Вінницьким міським судом Вінницької області (суддею одноособово) на підставі обвинувального акта, згідно з яким ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.08.2020 р. за № 0001526, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, яке відбудеться 19 жовтня 2020 року о 15.00 год.
У судове засідання викликати: сторони обвинувачення та захисту, свідків згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування.

Позовну заяву представника законного представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 прийняти до розгляду. Надати обвинуваченому ОСОБА_7 строк до 29.10.2020 р. для подання відзиву на подану позовну заяву.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: