Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/3936/20
Провадження № 1-кп/490/630/2020
У Х В А Л А

10 липня 2020 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000209 про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Нетішин Славутського району Хмельницької області, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, працює у компанії "Таврія В", мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджувався:

-14 квітня 2016 року - Волноваським районним судом Донецької області - за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 цього Кодексу - до 6 місяців тримання у дисциплінарному батальйоні

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

1.В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України.

2. В межах цього кримінального провадження згідно наданого суду обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за таких обставин:

На підставі Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 "Про часткову мобілізацію" громадянин ОСОБА_4 23.07.2015 призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2
…
15.05.2016 матросу ОСОБА_4 командиром 1 РМП старшим лейтенантом ОСОБА_7 , який будучи згідно ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальником за військовим званням та за посадою по відношенню до матроса ОСОБА_4 на виконання вимог ст.ст. 28, 30, 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, доведено усний наказ про необхідність вибуття матроса ОСОБА_4 15.05.2016 з розташування табірного збору військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 та прибуття 16.05.2016 до міста Миколаєва, де розташований штаб військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , півострів АДРЕСА_4 ) для отримання супровідних документів для відбування покарання в дисциплінарному батальйоні.
Про те, 16.05.2016 року матрос ОСОБА_4 проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді навідника 1 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти зазначеної військової частини, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно без поважних на те причин на військову службу до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , півострів АДРЕСА_4 ) та перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
22.11. 2016 матрос ОСОБА_4 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , півострів АДРЕСА_4 ) та приступив до виконання своїх службових обов`язків.

Він же 16.01.2017 проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді навідника 1 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 1 роти морської піхоти зазначеної військової частини, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, без поважних на те причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
В подальшому, 19.05.2020 о 14 годині 48 хвилин працівниками Старокостянтинівського ВП ГУНП в Хмельницькій області на підставі ухвали Заводського районного суду міста Миколаєва від 27.03.2020 ОСОБА_4 затримано.

3. Ці дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - як самовільне залишення військової частини, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Після вивчення змісту обвинувальних актів, доданих до них матеріалів, вислуховування прокурора, обвинуваченого та його захисника суд дійшов такого.

І. Стосовно обставин, пов`язаних із вирішенням питання про призначення справи до судового розгляду.

4.В межах цього кримінального провадження будь-яких угод не укладено, через що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України є відсутніми.

5. Підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 3 статті 314 КПК України на цей час також відсутні.

6. Аналіз наданого суду обвинувального акту свідчить про таке.

6.1. Наданий суду обвинувальний акт містить протиріччя та неточності, які ускладнюють усвідомлення версії обвинувачення про вчинення ОСОБА_4 злочину.

Так, у наданому суду обвинувального акту спрямованість умислу обвинуваченого під час нез`явлення на службу 16 травня 2016 року викладена суперечливо, через що неможливо усвідомити, чи то він, за версією органів досудового розслідування та публічного обвинувачення, мав намір ухилитись від виконання покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні, чи то - від проходження військової служби. В той же час, ця обставина є суттєвою, адже склад злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, утворює не тільки об`єктивна сторона (в цьому випадку - нез`явлення вчасно на службу), але й - суб`єктивна сторона, а саме - зміст та спрямованість умислу обвинуваченого в момент вчинення інкримінованих дій.

Окрім того, в обвинувальному акті не повною мірою відображена й об`єктивна сторона стверджуваного злочину. Зокрема, говорячи про епізод від 16 травня 2016 року, органи досудового розслідування та публічне обвинувачення не вказують про причини нез`явлення обвинуваченого на службу, що унеможливлює вирішити питання про поважність стверджуваних причин під час судового розгляду кримінального провадження.

Далі, стверджуючи про вчинення обвинуваченим злочину 16 січня 2017 року, органи досудового розслідування та публічне обвинувачення не вказують про обставини, що свідчать про його перебування на службі на законних підставах, адже на той час ОСОБА_4 мав бути демобілізованим. До того ж, викладаючи версію про вчинення ОСОБА_4 злочину, починаючи з 16 січня 2017 року, органи досудового розслідування та публічне обвинувачення не вказують про причини залишення ОСОБА_4 військової частини, що унеможливлює вирішити питання про поважність стверджуваних причин під час судового розгляду кримінального провадження.

6.2. Разом із цим, під час складання обвинувального акту прокурором в цілому дотримані вимоги статті 291 Кримінального Процесуального Кодексу України, зокрема - обвинувальний акт, окрім іншого містить:

-виклад фактичних обставин вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими;

-їх правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність;

-формулювання обвинувачення.

До того ж, сторони, зокрема - захист - про те, що наданий суду обвинувальний акт не є зрозумілим, не вказують.

6.3. Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд виходе з того, що відповідно ж до пункту 3 частини 3 статті 314 Кримінального Процесуального Кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам статті 291 цього Кодексу лише за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Суд же не є стороною кримінального провадження, в зв`язку із чим не може вказувати прокурору як необхідно викласти формулювання обвинувачення або поліпшити якість обвинувального акту, або ж спонукати прокурора до уточнення обвинувального акту, внесення до нього змін, у тому числі щодо фактичних обставин скоєння злочину, його правової кваліфікації, тощо.

6.4. З огляду на таке суд враховує, що в цьому випадку недоліки обвинувального акту не перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, хоча й мають бути врахованими судом під час прийняття подальших процесуальних рішень

Отже передбачені законом підстави для повернення обвинувального акту прокурору відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 Кримінального Процесуального Кодексу України є відсутніми.

7. Це кримінальне провадження підсудне Центральному районному суду міста Миколаєва, заперечень проти такого сторонами не наведено.

Отже, підстави для прийняття рішення, передбаченого пунктом 4 частини 3 статті 314 КПК України, в цьому випадку також є відсутніми.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 314, частини 1 статті 315 КПК України за такого справу необхідно призначити до судового розгляду, провівши задля цього підготовчі дії, що передбачені частиною 2 цієї статті.

ІІ. Стосовно питань, пов`язаних із підготовкою справи до судового розгляду.

8. Відповідно до статті 31 Кримінального Процесуального Кодексу України розгляд цього кримінального провадження має здійснюватись суддею одноособово.

9. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 315 КПК України за такого суд має визначити дату та місце проведення судового засідання.

Виходячи з цього, суд вважає за необхідне, з урахуванням навантаження суду, призначити судове засідання на "11" серпня 2020 року на 11-30 годину та проводити його у приміщенні Центрального районного суду міста Миколаєва.

10. При цьому враховуючи, що в цьому випадку про проведення закритого судового засідання сторони не просять, та передбачені законом підстави для такого є відсутніми, розгляд справи слід здійснювати у відкритому судовому засіданні.

11. Судове засідання у цьому кримінальному провадженні слід здійснювати за участі обвинуваченого, його захисника та прокурора.

12. При цьому представнику персоналу органу пробації слід доручити скласти досудову доповідь у справі.

ІІІ. Стосовно запобіжного заходу, який слід застосувати відносно обвинуваченого.

13. Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 травня 2020 року відносно обвинуваченого обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 липня 2020 року включно.

Під час обрання цього запобіжного заходу слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 408 Кримінального Кодексу України з існування ризиків того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вдатись до переховування від органів досудового розслідування чи суду, впливати на свідків та продовжити вчиняти злочин.

14. Під час підготовчого судового засідання прокурор просив про продовження строку дії цього запобіжного заходу, спираючись про те, що вказані ризики не зникли та не зменшились.

Обвинувачений та його захисник під час підготовчого судового засідання проти задоволення клопотання заперечував, спираючись, по суті, на те, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпеченою за допомогою менш суворого запобіжного заходу.

15. Вирішуючи заявлене прокурором клопотання, суд виходе з таких законодавчих приписів.

15.1. Відповідно до статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

15.2. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

15.3. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

При цьому відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка є джерелом права, кожен, кого звинуватили у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього
15.4. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

16. Застосування цих приписів до обставин цієї справи призводить до такого.

16.1. Стосовно висунутого обвинувачення суд відзначає таке.

(а) Сутність версії органів досудового розслідування та публічного обвинувачення зводиться до твердження про те, що

протягом періодів:
-з 16 травня 2016 року до 22 листопада 2016 року;
-з 16 січня 2017 року до 19 травня 2020 року
ОСОБА_4 був відсутнім у розташуванні військової частини

(б) Разом із цим, наведені вище вади обвинувального акту, сукупно з наданими суду відомостями про особу обвинуваченого, доводять, що в цьому випадку припущення про те, що шляхом відсутності у розташуванні військової частини ОСОБА_4 вчинив злочин здебільшого побудоване на підміні понять, тобто, висуваючи його, органи досудового розслідування та публічного обвинувачення при оперуванні певними термінами не надають чітко визначеного смислу, внаслідок чого термін в підозрі набуває певного суб`єктивного змісту і його підміняють іншим.

Так, очевидним є те, що висуваючи обвинувачення ОСОБА_4 , органи досудового розслідування та публічне обвинувачення підмінили терміном "військова службу" термін "відбуття покарання".

Припущення ж, що ґрунтується на підміні понять, вважати добросовісним неможливо.

(в) Далі, наявність чи відсутність законних підстав в обвинуваченого перебувати у розташуванні військової частини протягом певних періодів та причини його відсутності у ці періоди можуть бути встановленими та перевіреними під час судового розгляду.

(г) В той же час, те, що ці обставини не були належним чином встановленими під час досудового розслідування та належним чином викладеними в обвинувальному акті доводить відсутність ретельності та сумлінності під час досудового розслідування.

Сукупність виявлених ознак пред`явленої ОСОБА_4 підозри, а саме:

-недобросовісність під час її висунення;

-недобросовісність під час досудового розслідування;

-наявність практичної можливості перевірити суттєві для справи обставини

дозволяють на цій стадії кримінального провадження прийти до висновку про те, що наразі досягнута лише найменша межа стандарту обґрунтованості висунутої ОСОБА_4 підозри.

16.2. При цьому такий стан підозри дозволяє стверджувати про те, що в цьому випадку органи досудового розслідування та публічне обвинувачення просять про тримання обвинуваченого під вартою з метою, яка статтею 177 Кримінального Процесуального Кодексу України не передбачена, а саме - з метою виконання покарання за вироком суду по іншій справі.

Застосування ж запобіжного заходу з метою, що не визначена у Кримінальному Процесуальному Кодексі України, є неприпустимим.

16.3. Стосовно ж передбачених законом підстав для застосування запобіжного заходу суд відзначає таке.

(а) В цьому випадку твердження про те, що обвинувачений може продовжити вчиняти злочин є неприйнятним, адже стверджуваний злочин є закінченим 19 травня 2020 року та поновлення його вчинення не є можливим.

Також не є прийнятним й твердження про те, що обвинувачений може вчинити злочин шляхом подальшого ухилення від військової служби.

Так, з огляду на наявність Указу Президента України № 411/2016 " Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15", подальше перебування обвинуваченого на військовій службі не є можливим, а отже - не є можливим й його ухилення від проходження такої служби

Не містять матеріали справи й підстав для припущення про можливість вчинення обвинуваченим інших злочинів, адже він до проходження військової служби не вчиняв злочинів, не судився, відомості про те, що він має відношення до кримінального середовища, в матеріалах справи відсутні.

(б) Також не є прийнятним твердження органів досудового розслідування та публічного обвинувачення, ніби обвинувачений може здійснювати тиск на свідків у справі.

Так, в цьому випадку предметом доказування у справі є обставини, що характеризують проходження військової служби, які, відповідно до приписів діючого законодавства, мають бути зафіксовані у передбаченій законом формі, яка /форма/ не полягає у їх фіксуванні свідками.

За такого вплив на свідків в цьому випадку є позбавленим як сенсу, так й - здорового глузду.

(в) Наявність ризику того, що обвинувачений може вдатись до переховування від суду, в цьому випадку є обґрунтованою покаранням, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим.

В той же час, обвинувачений має постійне місце проживання, роботу, міцні соціальні зв`язки.

З огляду на наведене суд вважає, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпеченою шляхом обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час доби, та саме такий запобіжний захід, на відміну від тримання під вартою, буде відповідати передбаченій законом меті застосування таких запобіжних заходів.
Отже, клопотання прокурора щодо запобіжного заходу підлягає частковому задоволенню, а раніше обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід - заміні на більш м`який.

Керуючись ст.ст. 314, 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - прийняти до провадження Центрального районного суду м. Миколаєва.

2.Призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду на 11 серпня 2020 року на 11-30 годину.

3.В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

4.Доручити представнику органу пробації скласти досудову доповідь у справі відносно ОСОБА_4 у строк до 10 серпня 2020 року.

5.Клопотання прокурора - задовольнити частково.
Змінити обраний відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у квартирі АДРЕСА_5 , заборонивши йому залишати це житло у період з 22:00 години до 07:00 години наступного дня.

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-не залишати квартиру АДРЕСА_5 протягом періоду з 22-00 години до 07-00 години наступного дня;

-повідомляти суд про засоби зв`язку та їх зміну;

-носити електронний засіб контролю.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти з зали суду та та зобов`язати його невідкладно прибути до місця свого проживання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ = ОСОБА_8 =