ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2622/20 Справа № 171/595/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0000668 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки з покладенням відповідних обов`язків.
Відмовлено у задоволенні позову прокурора в інтересах держави в особі Комунального підприємства «Криворізька клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням.
ОСОБА_7 визнано винним за те, що 29 липня 2019 року, приблизно о 07:30 годині, він перебував поблизу 1-го під`їзду будинку АДРЕСА_1 , де зустрів ОСОБА_10 .
Між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних відносин з приводу вигулу собаки без намордника виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, кулаком правої руки наніс один удар в область обличчя ОСОБА_9 , внаслідок чого останній впав на асфальтоване покриття дороги. Далі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , підійшов до ОСОБА_9 , який залишався лежати на дорозі, та наніс кулаками правої та лівої рук не менше 8 ударів в область обличчя потерпілого ОСОБА_9 з правої та лівої сторони.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості, за ознакою, що небезпечні для життя; оцінюються у сукупності і розділенню по ступеню тяжкості не підлягають.
Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_7 призначене покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, а судом першої інстанції не враховано особу обвинуваченого, який не працює, суспільно- корисною працею не займається.
Також прокурор зазначив, що суд першої інстанції прийняв, як доказ сплати, наданий ОСОБА_7 дублікат квитанції про перерахунок на розрахунковий рахунок КП «Криворізька клінічна лікарня № 2» коштів в сумі 4274,78 грн, який не був завірений належним чином в порушення вимог ч. 2 ст. 95 ЦПК України.
Прокурор також наголосив, що вказаний дублікат квитанції обвинувачений надав в судовому засіданні перед проведенням судових дебатів, без попереднього надсилання копії цього документу прокурору для ознайомлення.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 в добровільному порядку відшкодував витрати потерпілого на стаціонарне лікування, на підтвердження чого надав суду першої інстанції дублікат квитанції № 0.0..1 від 27.04.2020 року, відповідно до якої обвинуваченим ОСОБА_7 перераховано на рахунок КП «Криворізька клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» кошти в сумі 4274,78 грн., які перераховані на розрахунковий рахунок, що вказаний у позовній заяві прокурора. В призначенні платежу зазначено: благодійні внески.
Судом першої інстанції зазначено, що прокурором факт відшкодування витрат на стаціонарне лікування обвинуваченим ОСОБА_7 не спростовано та не заявлено клопотання про витребування доказів на підтвердження чи спростування вказаної обставини.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений пояснив, що він здійснював перерахування коштів через систему Приват-24, у якій обмежений вибір в графі призначення платежу, а тому він обрав благодійні внески.
Колегія суддів вважає, що оскільки кошти були перераховані на розрахунковий рахунок КП «Криворізька клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради», що вказаний у позовній заяві прокурора, в сумі, зазначеної у вказаній позовній заяві, судом першої інстанції було обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовної заяви прокурора.
Крім того, колегія суддів зазначає, що повноваження суду апеляційної інстанції щодо перегляду апеляційної скарги визначені ст.ст. 407, 408, 409 КПК України, у тому числі апеляційний суд може вирішити питання про призначення покарання обвинуваченому у разі його невідповідності ступеню тяжкості кримінального правопорушення, а ст. 415 КПК України передбачено виключний перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги прокурора, він вважає призначене судом першої інстанції покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, проте в прохальній частині не просить вирішити питання про призначення обвинуваченому іншого покарання, натомість просить призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Оскільки чинним законодавством не передбачено призначення нового розгляду в суді першої інстанції з питань перегляду відповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції вимог чинного законодавства, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0000668 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України залишити без задоволення.
Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року у кримінальному провадженні №0000668 за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4