Справа №585/3409/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/46/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 585/3409/18 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22.05.2019 щодо відмови в задоволенні його клопотання про звільнення від відбування покарання,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та задовольнити його клопотання про звільнення від відбування покарання, оскільки ЄСПЛ вважає, що порушення ст. 3 Конвенції відсутнє, коли надія на перспективу звільнення для довічно засуджених являється реальною.

29.08.2018 до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку з відбуттям строку покарання, призначеного вироком суду, оскільки покарання, яке не має обмеження у часі порушує ст. 3 Конвенції та вимоги ст. 25 КК в ред. 1960 р. Крім того, вважає, що закінчився строк давності виконання обвинувального вироку.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22.05.2019 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання, оскільки підстави для звільнення від відбування покарання наведені в ст. 152 КВК, ч. 1 ст. 87 КК, де передбачено можливість помилування, а строк давності виконання вироку застосовується до вироків, виконання яких не розпочате.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу суду та задовольнити клопотання, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши кримінальне провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Переглядаючи судове рішення в межах апеляційної скарги засудженого (ч. 1 ст. 404 КПК), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на підставі ст. 152 КВК.

Посилання засудженого ОСОБА_8 на порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке розтлумачене в рішеннях ЄСПЛ від 09.07.2013 «Вінтер і інші проти Сполученого Королівства» (Vinter and Others v. the United Kingdom) заяви № 66069/09, 130/10 і 3896/10 та від 12.03.2019 у справі «Пєтухов проти України» (Petukhov v. Ukraine), заява № 41216/13) у частині необхідності з боку держави передбачення можливості та механізму умовно-дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі носять абстрактний характер і не ґрунтується на засадах національного законодавства, тому колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Зокрема, у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що сам факт того, що зрештою покарання у виді довічного позбавлення волі може бути відбутим у повному обсязі не суперечить ст. 3 Конвенції. Отже, перегляд покарання у виді довічного позбавлення волі необов`язково має призвести до звільнення відповідного засудженого. Характер встановленого за ст. 3 Конвенції порушення свідчить, що для належного виконання цього рішення від держави-відповідача вимагатиметься впровадження реформи системи перегляду покарань у виді довічного позбавлення волі. Механізм такого перегляду повинен гарантувати перевірку у кожному конкретному випадку, чи обґрунтовано триваюче тримання під вартою законними пенологічними підставами, та має надавати засудженим до довічного позбавлення волі можливість передбачити з певним ступенем точності, що їм треба зробити, аби було розглянуто питання щодо їх звільнення, та за яких умов це можливо, відповідно до стандартів, розроблених практикою Суду.

Тобто, рішенням ЄСПЛ зобов`язано державу впровадити реформу системи перегляду покарань у виді довічного позбавлення волі, та не встановлено будь-яких обов`язків держави щодо заміни покарання засудженим до довічного позбавлення волі. При цьому колегія суддів враховує, що національним законодавством України на теперішній час не передбачено будь-якого іншого способу вирішення порушеного засудженим ОСОБА_8 питання, крім заміни засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років актом про помилування (ст. 87 КК), а тому не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22.05.2019 відносно ОСОБА_10 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4