Дата документу 18.01.2021 Справа № 332/1/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/1/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/81/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізька УВП (№10)»),

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 4 січня 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 9 липня 2012 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 296 КК України з урахуванням відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2011 р. до остаточного покарання у вигляді 5 років позбавлення волі;
2) 11 червня 2020 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 1 березня 2021 року включно, без визначення розміру застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Заводського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 Запорізької області ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за наступних обставин.

1 січня 2021 року близько 7 год. ОСОБА_7 , знаходячись на міжповерховій клітині між першим та другим поверхом під`їзду №2 в буд. АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, направленим на умисне вбивство малознайомого йому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході раптово виниклого конфлікту з мотивів особистої неприязності, усвідомлюючи та бажаючи спричинення потерпілому смерті, дістав з карману своїх штанів ніж, при цьому стиснувши його у правій руці, наніс йому один удар ножем в область грудної клітини зліва, чим спричинив потерпілому згідно повідомлення з КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР, проникаюче поранення грудної клітини, проникаюче поранення серця, шок 2-4 ступеня.
В подальшому ОСОБА_7 , усвідомлюючи характер вчинених ним дій, зник з місця вчинення злочину, не надавши потерпілому медичної допомоги, чим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але смерть ОСОБА_12 не настала, у зв`язку з своєчасним наданням йому медичної допомоги.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіяні смерті іншій людині, не доведеному до кінця з причин, що не залежали від волі винного, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

1 січня 2021 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 7).

1 січня 2021 року о 17 год. 11 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 62-66).

2 січня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 68-69).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри, яка повідомлена ОСОБА_7 та вважав встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисники підозрюваного адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вважають ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, що прокурором не доведено, по-перше, що потреби досудового розслідування виправдовують найтяжчий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_7 шляхом застосування до нього тримання під вартою, по-друге, що існують обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один ризик, передбачений ст. 177 КПК України, по-третє, що існують обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Крім того, захисники вважають, що сама по собі пред`явлена підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою, оскільки перший дзвінок до швидкої допомоги було зроблено о 7 год. 09 год., тобто відразу після скоєння злочину саме підозрюваним, а тому неможливо стверджувати, що ОСОБА_7 здійснив замах саме на умисне вбивство, оскільки останній вчинив усі дії після вчинення злочину для своєчасного надання медичної допомоги, що вказує на небажання підозрюваного на настання смерті потерпілого.
Також апелянти вказують на те, що відразу після скоєння злочину, родина ОСОБА_7 на його прохання почала надавати грошові кошти для лікування потерпілого та щодня надає грошові кошти матері потерпілого для відшкодування витрат на медичну допомогу.
Крім того, захисники зазначають, що встановити обґрунтованість підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із заподіянням шкоди здоров`ю людини, не маючи навіть довідки із медичного закладу, неможливо.
Також, апелянти вказують про те, що жодного доказу щодо існування ризику ухилення від органів досудового розслідування, суду та ризику втечі стороною обвинувачення не надано.
Такі ризики, як знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на потерпілого, свідка також необґрунтовані, оскільки прокурором не представлено жодної заяви свідків про те, що підозрюваний ОСОБА_7 сам чи через інших осіб чинить на них тиск. Спотворити речі неможливо, так як в рамках даного провадження вони були вилучені та передані до камери зберігання.
Ризик щодо можливого вчинення іншого кримінального правопорушення не підтверджений жодним доказом, оскільки прокурор звинувачує ОСОБА_7 у вчинення злочину, який на його думку може відбуватись у майбутньому.
Крім того, захисники підозрюваного зазначили, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки за місцем свого проживання та осіб, які перебувають на його утриманні, зокрема, малолітню доньку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружину ОСОБА_14 , яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, має постійне місце проживання та реєстрації, підозрюваний має легальний заробіток, працюючи механіком СТО.
Просять ухвалу суду першої інстанції скасувати, та постанови нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, за його місцем мешкання, а саме, АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_9 підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити, зауваживши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо буде доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, зазначила, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є не доведеними. Також захисник не згодна з кваліфікацією дій, які інкримінують ОСОБА_7 , оскільки вони повинні бути оцінені, як підозра в порядку ст. 178 КПК України. Крім цього, вказала, що ОСОБА_7 підозрюють в особливо тяжкому злочині, а саме, у замаху на умисне вбивство, проте у останнього такого умислу не було, конфлікт виник раптово у ході сварки, а після цього, ОСОБА_7 відразу зателефонував до швидкої допомоги, а відтак мотив на скоєння вбивства у останнього відсутній. Також зазначила, що в матеріалах провадження відсутня довідка про ступень тяжкості тілесних ушкоджень, завданих потерпілому. Крім того, зауважила, що після затримання підозрюваного, матері потерпілого надавалась допомога на лікування потерпілого, якого вже виписали із лікарні та можливо у нього будуть відсутні тяжкі тілесні ушкодження, а тому просила застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Захисник ОСОБА_8 у судовому засідання апеляційного суду підтримала подану апеляційну скаргу та доповнила, що потерпілий по телефону повідомив про відсутність претензій до підозрюваного ОСОБА_7 , проте розписки щодо відшкодування шкоди не дає. Крім того, зазначила, що потерпілий виписаний із лікарні, на даний час проходить реабілітацію. Також зазначила, що єдиного свідка подій вже допитано, речові докази були вилучені, а на експертів тиснути підозрюваний не зможе. Крім того, пояснила, що ОСОБА_7 відмовився давати пояснення на підставі ст. 63 Конституції України, оскільки не згодний з кваліфікацією його дій, а не тому що не співпрацює із слідством. Також зауважила, що підозрюваний ОСОБА_7 знаходився приблизно 2 год. 30 хв. на волі, поїхав додому, після чого повернувся до суду, де обирався відносно нього запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану його захисниками апеляційну скаргу та вказав, що не заперечує проти того, що скоїв злочин, проте умислу на вбивство не мав. Крім того, зазначив, що відразу після скоєння злочину викликав швидку допомогу. Також, вказав, що наразі потерпілому допомагає його дружина. Просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, для того, щоб він міг працювати та відшкодовувати заподіяну шкоду.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду просив в задоволенні апеляційну скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 його захисників, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, який законом віднесено до особливо тяжких умисних злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 15 років позбавлення волі.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують.
Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України підтверджуються: протоколом огляду місця події від 1 січня 2021 року (а.с. 11-18); протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с. 19-20); протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 2 січня 2021 року (а.с. 22-24); протоколами допитів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , (а.с. 25-32, 36-47); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с. 33-35); згідно протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 , показання він відмовився надавати на підставі ст. 63 Конституції України (а.с. 48-49).

Таким чином, колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування підозра цілком обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду, що дає підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу з метою здійснення подальшого розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.
Доводи апелянтів про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.
Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких умисних злочинів проти життя та здоров`я особи, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 15 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, раніше неодноразово судимого за вчинення в тому числі тяжкого злочину, відбував покарання в місцях позбавлення волі в минулому, перебуває на іспитовому строку за вироком Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг від 11 червня 2020 року, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.
Колегія суддів погоджується і з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Також не виключається можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки підозрюваному ОСОБА_7 можуть бути відомі їх анкетні дані, зокрема адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання, тим самим перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню для уникнення кримінальної відповідальності

Крім того, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, та маючи не зняту та не погашену судимість, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, офіційно не працює, суспільно-корисною працею не займається, відсутні дані, що він має постійне джерело доходу, що у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших умисних злочинів.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, за місцем свого проживання, малолітню доньку та дружину, яка знаходиться у декретній відпустці, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли б в достатній мірі мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Також доводи про те, що підозрюваний ОСОБА_7 працює не були підтверджені в судовому засіданні апеляційного суду.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 4 січня 2021 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4