Ухвала

Іменем України
03 вересня 2020 року
м. Київ
справа № 466/2119/20
провадження № 51-4119 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 серпня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2020 року задоволено скаргу захисника ОСОБА_4 визнано незаконним фактичне затримання працівниками Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 18 березня 2020 року та визнано порушення її права на захист.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 14 серпня 2020 року на підставі

ч. 4 ст. 399 КПК України відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 на вказану ухвалу слідчого судді.
Не погодившись із зазначеними рішеннями прокурор звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвали слідчого судді та апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки вважає, що вони постановлені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що слідчим суддею постановлено ухвалу не передбачену КПК України, а тому з посиланням на правовий висновок Верховного Суду України, який міститися у постанові від 12 жовтня 2017 року у справі № 5-142кс(15)(17), вважає, що дана ухвала підлягає апеляційному оскарженню. На переконання прокурора апеляційний суд не врахував вказаний правовий висновок та безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до ст. 310 КПК України, оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Тобто, касаційне оскарження ухвал слідчого судді законом не передбачено.
Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду

м. Львова від 07 серпня 2020 року касаційному оскарженню не підлягає, а тому не може бути предметом касаційного розгляду, у зв`язку із чим в цій частині доводів касаційної скарги слід відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Натомість, згідно з ч. 6 ст. 399 КПК України ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, на ухвалу апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За приписами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє судові рішення в межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі №494/6/18). У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до положень ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 309 КПК України визначено перелік ухвал слідчих суддів, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування. До числа цих ухвал не відносяться ухвали слідчих суддів щодо скарг, поданих у порядку ст. 206 КПК України.
Так, ч. 2 ст. 309 КПК України визначає, окрім іншого, яке явно не стосується цього випадку, що під час досудового розслідування в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора.
Стаття 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.
Положення вказаної норми КПК України надають слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.
Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.
Зі змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від

07 серпня 2020 року, якою задоволено скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , слідує що дана ухвала постановлена в порядку ст. ст. 206, 208 КПК України.
Отже, враховуючи, що ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК України, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, то її оскарження в апеляційному порядку кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.
Отже, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора, апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2020 року є рішенням, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому діяв відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України і прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і колегія суддів касаційної інстанції. Підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Така позиція суду апеляційної інстанції узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 травня 2019 року у справі № 766/22242/17 (провадження

№ 51-7276кмо18).
Що стосується посилання прокурорана правовий висновок наведений в постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 5-142кс(15)(17), то колегія суддіввважає його необґрунтованим, оскільки у цьому висновку йдеться про постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, тоді як оскаржена до апеляційного суду ухвала слідчого судді постановлена в порядку ст. ст. 206, 208 КПК України.
Враховуючи наведене, та з огляду на вищезазначений правовий висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, оскільки з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Львівської місцевої прокуратури № 2 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 07 серпня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 серпня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3