печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружби Народів СНД» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.05.2020 року у справі №757/17686/20-к у кримінальному провадженні №0000374,-

ВСТАНОВИВ:
19.05.2020 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружби Народів СНД» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.05.2020 року у справі №757/17686/20-к у кримінальному провадженні №0000374.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано, також посилається на те, що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, оскільки сторона обвинувачення не надала доказів, що майно, на яке накладено арешт, є предметом кримінального правопорушення, здобуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, окрім цього, власник не є підозрюваним у кримінальному провадженні, з підприємством не проводяться слідчі дії.

Таким чином, адвокат просить суд, скасувати арешт накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.05.2020 на об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться на земельних ділянках по вул. Курганівській. 7 в м. Києві кадастровим номером :82:096:0011, що належить на праві власності ТОВ «ДРУЖБА НАРОДІВ СНД» та земельної ділянки з кадастровим номером :82:096:0012, що закріплено на праві постійного користування ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Заявник у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, через канцелярію суду представником заявника було подано заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Прокурор/слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом за наданими матеріали встановлено, що Київською місцевою прокуратурою №6 здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні за № 0000374 від 27.12.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.197-1, ст.356 КК України.

У рамках вказаного кримінального провадження 06.05.2020 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва №757/17686/20-к було накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться на земельних ділянках по вул. Курганівській, 7 в м. Києві з кадастровим номером, :82:096:0011, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.11.2019 №188828747 належить на праві власності ТОВ «ДРУЖБА НАРОДІВ СНД» та земельної ділянки з кадастровим номером :82:096:0012, що закріплено на праві постійного користування за ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , із забороною проведення будь-яких будівельних робіт.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 06.05.2020 при накладенні арешту слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно, оскільки воно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави на які посилається заявник, що на його думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000374.

Окрім цього, слідчий суддя при дослідженні обставин справи встановив, що заявником не було надано суду документів, які б підтверджували право власності на земельні ділянки, на які накладено арешт, що унеможливлює слідчого суддю, належним чином дослідити всі необхідні обставини справи, зокрема встановити, чи дійсно належить на праві влсності ТОВ «Дружби Народів СНД» хоча б одна з земельних діяльнок.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності заявника (яке станом на день розгляду слідчому судді не надано) обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить до висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу, що заявник не позбавлений права, повторного звернення до суду з обґрунтованим клопотанням про скасування арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 379, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружби Народів СНД» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.05.2020 року у справі №757/17686/20-к у кримінальному провадженні №0000374, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1