Справа № 204/6524/20
Провадження № 1-кс/204/1247/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю підозрюваного ОСОБА_4 ,

за участю захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2020 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України

В обґрунтування клопотання зазначено, що 01.10.2020, приблизно о 13 год. 00 хв. (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), потерпілий інспектор взводу №1 роти №4 батальйону №1 УПП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_7 , разом з інспектором взводу №2 роти №2 батальйону №2 УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_8 , які згідно Витягу з наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №539 від 18.09.2020 відряджені до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області до складу мобільної групи реагування по вчиненню домашнього насилля ДВП, та разом з дільничним офіцером поліції сектору превенції Амур Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 , у робочий час, під час виконання своїх службових обов`язків, а саме під час відпрацювання виклику на лінію «102» від гр. ОСОБА_10 , за фактом домашнього насильства, знаходилися біля будинку АДРЕСА_2 . У той самий день та час та місці, гр. ОСОБА_10 запросила співробітників поліції піднятися на п`ятий поверх та зайти до квартири АДРЕСА_3 , за місцем мешкання заявниці та її сина ОСОБА_4 , попередивши, що останній ховає під подушкою сокиру. Знаходячись у вказаній квартирі, співробітники поліції представилися, пред`явивши свої службові посвідчення, та вказали причину по якій вони приїхали, на що ОСОБА_10 не бажаючи нічого слухати та відповідати на запитання попрямував до санвузлу, де почав закривати за собою двері, однак потерпілий інспектор взводу №1 роти №4 батальйону №1 УПП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_7 , знаходячись при виконанні своїх службових обов`язків зробив ОСОБА_10 зауваження та попросив не закривати вказані двері, з метою дотримання заходів особистої безпеки під час виконання ним службових обов`язків, в ході чого між ним виник словесний конфлікт. Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, розуміючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу у форменому одязі та спеціальним особистим жетоном, екіпірований спеціальними засобами та вогнепальною зброєю, потерпілий ОСОБА_7 , при виконанні службових обов`язків, діючи умисно, наніс останньому тілесні ушкодження у вигляді садна у лівій виличний області та закритої черепна мозкової травми, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. За вказаним фактом 01.10.2020 слідчим відділенням Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001347, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

02.10.2020 року у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст.ст. 276-278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами: показами потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом огляду предмету; довідкою з лікарні; іншими доказами у їх сукупності.

Вказані обставини, а також враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке кваліфікується за ч.2 ст.345 КК України та яке згідно виду та розміру покарання, визначеного в санкції частини статті у відповідності до положень ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`яти років, вказують на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та свідчать про те, що: підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тобто наявний ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України; підозрюваний ОСОБА_4 , також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тому, слідчий вважає, що мета застосування запобіжних заходів у межах кримінального провадження може бути досягнута виключно у випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що виключить можливість настання у кримінальному провадженні вищезазначених ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити в повному обсязі.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 клопотав перед судом про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту; проти задоволення клопотання прокурора заперечував.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню; в задоволенні клопотання захисника, слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме існує ризик того, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність покарання, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років, з метою уникнення відповідальності за вчинене може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя підозрюваного, а отже, останній, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, у справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року визначено, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року), також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (справа «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990). Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Таким чином, приходжу до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , що узгоджується з положеннями ст.178 КПК України.

Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

З огляду на викладене, клопотання підлягає задоволенню, а до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ч.3 ст.183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що такою сумою застави необхідно визначити 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму у розмірі 43940 (сорок три тисячі дев`ятсот сорок) гривень, що буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_4 повинні бути покладені обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч.5 ст.194 КПК України на строк не більше 2 (двох) місяців. У разі невиконання цих обов`язків підозрюваним відносно нього можуть наступити наслідки, передбачені КПК України.

Таким чином, при обранні запобіжного заходу підозрюваному врахована також правова позиція, викладена у рішенні ЄСПЛ у справі Харченко проти України, та розглянута можливість застосування щодо підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, розмір якої визначено з урахуванням дійсних обставин вчиненого правопорушення та положень ч. 4 ст. 182 КПК України.

Будь-яких даних для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.
А тому, клопотання захисника ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задоволенню не підлягає, та є таким, що не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194, 196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.
Клопотання слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 29 листопада 2020 року, включно.

Визначити відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у кримінальному провадженні у розмірі 43940 (сорок три тисячі дев`ятсот сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до Чечелівського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області та до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалу направити до Чечелівського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1