ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1144/20 Справа № 932/8029/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за клопотанням старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України Дніпропетровської області про продовження строку тримання під вартою в межах кримінального провадження № 0000239 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван, Вірменія, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, -

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_8 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді, в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 09 вересня 2020 року включно, скасувати.
Обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, у мінімальному розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки більш значний розмір буде завідомо непомірним для підозрюваного.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник в інтересах підозрюваного посилається на те, слідчим суддею не враховано не доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Так, адвокат зазначає на те, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту унеможливить встановлений слідчим суддею ризик переховування від органу досудового розслідування та суду.
В апеляційній скарзі адвокат зазначає, що в будинку підозрюваного був проведений обшук, речі та документи вилучені, що, на думку апелянта, спростовує продовження існування наявності ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Стосовно продовження існування ризику можливих спроб незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, експертів, то на думку сторони захисту, цей ризик є надуманим, оскільки в матеріалах досудового розслідування не міститься жодних доказів, які б підтверджували участь ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Також, сторона захисту наголошує на невідповідності повідомлення про підозру вимогам кримінального процесуального закону, його зміст не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення, а тому є безпідставним і складається виключно із суб`єктивних тверджень органу досудового розслідування.
Звертається увага адвокатом на те, що орган досудового розслідування не проводить необхідних слідчих та процесуальних дій спрямованих на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні. З дати затримання ОСОБА_7 жодних слідчих дій не проводилося, в тому числі допит підозрюваного.
Указується в апеляційній скарзі на отримання низки ухвал слідчих суддей, якими зобов`язано орган досудового розслідування вчинити певні дії на стадії досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, які уповноважені особи Управління Служби безпеки України не виконують.
Крім того, в апеляційній скарзі указується на порушення вимог КПК України при продовженні строків досудового розслідування, оскільки було залучено безоплатного захисника, незважаючи на заперечення підозрюваного.
Також, за твердженням апелянта посилання слідчого як на підтвердження обґрунтованості повідомлення про підозру на матеріали є необґрунтованими, оскільки вони не є доказом причетності ОСОБА_7 ..
Указується і на порушення права на захист підозрюваного, допущене органом досудового розслідування, а також на погіршення здоров`я підозрюваного через утримання в місцях позбавлення волі.
На думку адвоката поза увагою органу досудового розслідування та слідчого судді залишилося те, що підозрюваний ОСОБА_7 позитивно характеризується, має постійне місце проживання, роботу, перебуває у цивільному шлюбі, його дружина вагітна, що свідчить про міцність соціальних зв`язків підозрюваного.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2020 року клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровської області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу Прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про продовження строку застосування запобіжного заходу (кримінальне провадження від 11 лютого 2020 року № 0000239), задоволено частково.
Продовжено строк застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 09 вересня 2020 року включно.
Доручено органу досудового розслідування провести перевірку фактів «тортур» 27 липня 2020 року під час поміщення та знаходження підозрюваного ОСОБА_7 у слідчому ізоляторі в м. Кривий Ріг та, у разі необхідності, вжити заходів, необхідних для його лікування.
В обґрунтування постановленого рішення, слідчий суддя, з огляду на спосіб вчинення та мету інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, прийшов до висновку про те, що заявлені раніше ризики, зазначені у клопотанні про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати.
Щодо доведеності існування обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, враховуючи рішення слідчого судді від 23 липня 2020 року про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні від 11 лютого 2020 року № 0000239 до 04 жовтня 2020 року включно, слідчий суддя прийшов до висновку про доведеність факту існування таких обставин.
Слідчий суддя, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення в частині тривалості строку продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , враховуючи доводи сторони захисту, з метою забезпечення проведення ефективного досудового розслідування, у визначений процесуальним законом строк та дотримання прав підозрюваного, прийшов до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою підозрюваного, який би був достатнім для отримання необхідних доказів на належне підтвердження або спростування попередньої правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та доказів причетності останнього до вчинення інших кримінальних правопорушень у цьому кримінальному провадженні.
Крім того, слідчий суддя за наслідками розгляду клопотання сторони захисту про застосування більш м`якого запобіжного заходу, прийшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення та відповідно не знайшов підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.
Також, слідчий суддя, ураховуючи доводи сторони захисту про тортури, застосовані до ОСОБА_7 , 27 липня 2020 року під час поміщення та перебування в умовах слідчого ізолятора в м. Кривий Ріг, відповідно до ст. 206 КПК України, доручив органу досудового розслідування проведення перевірки повідомлених фактів та медичного обстеження підозрюваного.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
З вимог ст. 177 КПК України вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, слідчим відділом УСБУ у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000239 від 11 лютого 2020 року, за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 194, ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 258 КК України.
06 квітня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.
Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Наявність продовження ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний має судимість, що підозрюваний має судимість за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2018 року, у зв`язку з чим є обізнаним про умови утримання осіб та відбування покарання в місцях позбавлення волі, розуміє про тяжкість та строки покарання, яке йому може бути призначено, в разі визнання його винним у скоєні інкримінованого злочину, та очевидно не бажає знову знаходитись в закладах, які обмежують свободу особи.
Наявність продовження ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що у кримінальному провадженні ще не зібрано органом досудового розслідування всі речові докази злочину, інкримінованого підозрюваному, триває встановлення інших співучасників злочину, тому знаходячись на свободі підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зможе знищити ці докази, що унеможливить об`єктивне, повне та всебічне розслідування та ускладнить зібрання доказової бази вини підозрюваного.
Наявність продовження ризику незаконно впливу на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, експертів, у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що після оголошення підозри, ОСОБА_7 обізнаний про надання свідчень проти нього потерпілим ОСОБА_12 , а також наявність в матеріалах кримінального провадження експертних висновків, якими обґрунтовується підозра у скоєнні інкримінованого йому злочину, що свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_7 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може впливати поза процесуальним шляхом на потерпілого, експертів та на інших осіб, які діяли за попередньою змовою з підозрюваним, оскільки встановлення особи та місцезнаходження цих осіб ще триває.
Крім того, наявність продовження зазначеного ризику обґрунтовується матеріалами кримінального провадження, у яких встановлено обставини погроз фізичною розправою потерпілому ОСОБА_12 в разі його звернення до правоохоронних органів та невиконання умов щодо виплати грошових коштів підозрюваним.
Колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими висновки слідчого судді, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити строк застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.
Таким чином, вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги захисника про те, що ризики, які встановлені судом, не доведені прокурором та не підтверджуються матеріалами провадження.
При цьому апеляційний суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, враховує також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 даних кримінальних правопорушень, які є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим.
Доводи апеляційної скарги про те, що повідомлення про підозру не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, його зміст є надуманим, жодними доказами не підтвердженим, а тому продовження тримання під вартою підозрюваного є неприпустимим, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів апеляційного суду зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення.
Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Крім того, при вирішенні питання про застосування чи продовження запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на суд під час ухвалення вироку, відповідно до вимог ст. 368 КПК України і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Суд на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Щодо посилань апеляційної скарги захисника на необхідність вирішення питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною третьою статті 183 КПК України зазначається, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Разом з тим, п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, передбачено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 підозрюється зокрема у вчиненні злочину передбаченого ст. 258 КК України, об`єктивна сторона якого також включає погрозу вчинення дій, які б створювали небезпеку для життя чи здоров`я людини з метою залякування населення тощо.
Крім того, матеріалами кримінального провадження встановлено обставини погроз підозрюваним фізичною розправою потерпілому ОСОБА_12 в разі його звернення до правоохоронних органів та невиконання умов щодо виплати грошових коштів підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а тому враховуючи обставини справи, особу підозрюваного, його роль у вчиненні злочину, характер і соціальний інтерес даного кримінального правопорушення, суд обґрунтовано не визначив розмір застави.
Таким чином, слідчий суддя мав законне право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому обов`язок визначити розмір застави, передбачений ч. 3 ст. 183 КПК України, в даному випадку відсутній.
Апеляційний суд також враховує особу підозрюваного у даній справі, однак зважаючи на вищевикладені обставини, тяжкість злочину в якому він підозрюється, ураховуючи суспільний інтерес до вказаного злочину, колегія суддів вважає виправданим продовження застосування до підозрюваного в даному конкретному випадку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Інші доводи апеляційної скарги захисника про те, що орган досудового розслідування однобічно проводить досудове розслідування, в межах якого не проводять необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, залишає не виконаними судові рішення слідчих суддів про вчинення певних дій, безпідставно продовжує, в супереч вимог закону, строки досудового розслідування, не можуть бути прийняті до уваги, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. ч. 3, 4, 5 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Проте, слідчим суддею належним чином перевірено доведеність обставин які свідчать про те, що заявлені при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися і вони виправдовують тримання особи під вартою; перевірено достовірність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а тому з огляду на сукупність встановлених вище обставин, такі доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними.
Таким чином, апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що продовження застосованого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2020 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
------------------- ------------------- -------------------- ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4