У Х В А Л А

16 грудня 2020 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП у Київській області - ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в залі суду № 5 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, із професійно технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 10.10.2017 Володарським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяів позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , який підтримав клопотання, підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , які заперечували щодо задоволення заявленого клопотання та просили застосувати запобіжний захід у вигляду домашнього арешту, слідчий суддя,

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 60 днів, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Клопотання мотивує тим, що у провадженні Білоцерківського ВП ГУНП в Київської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0003759 від 13.12.2020, за фактом вчинення ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 грудня 2020 року ОСОБА_5 , маючи умисел на вчинення розбою, взявши з собою ніж, прийшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_7 ».
Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_5 13 грудня 2020 року близько 18 години 35 хвилин, шляхом вільного доступу зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , після чого діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, здійснив напад, а саме дістав з кишені куртки ніж, який продемонстрував касиру вказаного магазину ОСОБА_8 , при цьому погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я, які остання сприйняла як реальну загрозу, та шляхом ривка проник до сховища, а саме до шухляди дерев`яної стійки, призначеної для зберігання грошових коштів, доступ до якої обмежений для сторонніх осіб, звідки відкрито викрав грошові кошти в сумі 1500 гривень.
Усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, не зважаючи на те, що потерпіла ОСОБА_8 намагалась зупинити ОСОБА_5 , останній від злочинного умислу не відмовився та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а незаконно здобутим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 1500 гривень.
Крім цього встановлено, що 13 грудня 2020 року ОСОБА_5 , маючи умисел на вчинення розбою, взявши з собою ніж, прийшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в якому здійснює підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_9 ».
Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_5 13 грудня 2020 року близько 19 години 45 хвилин, шляхом вільного доступу зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , після чого діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, здійснив напад, а саме дістав з кишені куртки ніж, який продемонстрував касиру вказаного магазину ОСОБА_10 , при цьому погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я, які остання сприйняла як реальну загрозу, та шляхом ривка проник до сховища, а саме до касового апарату магазину, призначеного для зберігання грошових коштів, доступ до якого обмежений для сторонніх осіб, звідки відкрито викрав грошові кошти в сумі 14710 гривень.
Усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, не зважаючи на те, що потерпіла ОСОБА_10 та персонал магазину намагалась зупинити ОСОБА_5 , останній від злочинного умислу не відмовився та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а незаконно здобутим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 14710 гривень.
Крім цього, встановлено, що 13 грудня 2020 року ОСОБА_5 , маючи умисел на вчинення розбою, взявши з собою ніж, прийшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , в якому здійснює підприємницьку діяльність ФОП « ОСОБА_11 ».
Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_5 13 грудня 2020 року близько 20 години 05 хвилин, шляхом вільного доступу зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , після чого діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, здійснив напад, а саме дістав з кишені куртки ніж, який продемонстрував касиру вказаного магазину ОСОБА_12 , при цьому погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я, які остання сприйняла як реальну загрозу, та шляхом ривка проник до сховища, а саме до шухляди дерев`яної стійки, призначеної для зберігання грошових коштів, доступ до якої обмежений для сторонніх осіб, звідки відкрито викрав грошові кошти в сумі 1300 гривень.
Усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, не зважаючи на те, що потерпіла ОСОБА_12 намагалась зупинити ОСОБА_5 , останній від злочинного умислу не відмовився та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а незаконно здобутим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 1300 гривень.
13 грудня 2020 року о 21 годині 10 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.
14 грудня 2020 року о 19 годині 11 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України.
Враховуючи тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_13 клопотання підтримав, просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.
ПідозрюванийОСОБА_5 та захисник адвокат ОСОБА_14 просили застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Підозрюваний ОСОБА_5 також вказав на те, що не буде ухилятись від слідства та суду, буде з`являтися до органів розслідування та суду за їх викликом.
Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СВ Білоцерківського ВП ГУНП у Київській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003759 від 13.12.2020, за фактом вчинення ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, що стосується питання брання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то при вирішенні даного питання суд враховує практику Європейського Суду з прав людини.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Запобіжні заходи - це превентивні заходи процесуального примусу попереджувального характеру, які за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Разом з тим, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання не довели наявність достатніх підстав для застосування відносно підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурором не надано суду переконливих доказів наявності ризиків, передбачених у п. п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, обмежившись загальними формулюваннями.

Слідчий суддя критично ставиться до тверджень сторони захисту про необґрунтованість підозри, оскільки клопотання слідчого містить посилання на відповідні матеріали, які підтверджують обставини, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні вказаноих кримінальних правопорушень. Вагомість вказаних доказів сумнів не викликає. Сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Крім того, це випливає також з практики Європейського Суду з прав людини, де "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
Слідчий суддя зазначає, що доводи підозрюваного про необґрунтованість підозри у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення не є слушними, оскільки, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Таким чином, відсутні будь-які підстави вважати недоведеність обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_15 злочинів. Також, приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.
Клопотання слідчого фактично ґрунтується на припущеннях про неможливість застосування іншого виду запобіжного заходу, ніж утримання під вартою, яке не доведене у встановленому порядку й не можуть свідчити про наявність законних підстав (ст. ст. 177, 178, 194 КПК України) для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При цьому суд враховує позицію ОСОБА_5 , а також факт співпраці підозрюваного з органами досудового слідства, про що також було заявлено у судовому засіданні.
Також суд бере до уваги особу підозрюваного, те що він має постійне місце проживання, не ухиляється та не має наміру ухилятися від органів досудового розслідування та суду, а тому суд приходить до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слід обрати міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Згідно ст. 181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
В судовому засіданні прокурором доведено ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак стороною обвинувачення не доведено що більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведене обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш мякий запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обовязки, передбачені ст.194 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Таким чином, аналізуючи викладене, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Приймаючи до уваги обставини кримінального правопорушення, суд вважає, що в цьому випадку слід надавати перевагу саме запобіжному заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який в тому числі має виховний вплив.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176,183,184,186,192 - 194,196,205,309 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання слідчого СВ Білоцерківського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до двох місяців, тобто до 16 лютого 2021 року.

Вважати, що термін дії ухвали - до 16 лютого 2021 року включно.

Строк домашнього арешту обчислювати з моменту винесення ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися із місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням покладених на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків покласти на Білоцерківський ВП ГУ НП в Київській області на території обслуговування якого проживає підозрюваний.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 21 грудня 2020 року.

Слідчий суддяОСОБА_1