Єдиний унікальний номер 205/2088/18
У Х В А Л А

10 вересня 2020 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000580 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , посилаючись на те, що ризики, які послужили підставою для обрання йому саме такого запобіжного заходу не змінилися, окрім того, перебуваючи на свободі, ОСОБА_3 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти продовження відносно нього строку тримання під вартою.

Суд, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думки обвинуваченого та захисника, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду даного питання суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Розгляд цього питання відбувається за правилами глави 18 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 спливає.

Тобто, відносно обвинуваченого була обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з тим, що більш м`яка міра запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

При цьому, вирішуючи питання щодо доцільності продовження дії даного запобіжного заходу, судом, у відповідності до ст 178 КПК України, також враховується, що обвинувачений ОСОБА_3 , може переховуватись від суду, адже у нього відсутні міцні соціальні зв`язки та існує обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, за яке у разі доведення його вини може бути призначено покарання до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, те, що він раніше неодноразово судимий, вчинив злочин у період іспитового строку, обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити новий злочин, відсутні докази на підтвердження наявності в нього стійких соціальних зв`язків, які стримували би його від намірів переховуватися від суду, оскільки він неодружений та не працевлаштований.

Крім того, медичні документи щодо стану здоров`я обвинуваченого стороною захисту не надавалися, жодного документу про наявність у обвинуваченого постійного місця роботи, та майнового стану до матеріалів кримінального провадження не долучалося.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Саме такий висновок було зроблено під час обрання запобіжного заходу.

Крім того, суд приймає до уваги те, що у відповідності до рішення ЄСПЛ «Клоод проти Бельгії» серйозність обвинувачення може слугувати для суду підставою для постановлення рішення про обрання міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою з метою запобігання вчинення подальших правопорушень.

Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаний із триманням під вартою, у тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а тому вважає за необхідне продовжити йому строк тримання під вартою.

Будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що жодних даних про те, що ризики, зазначені прокурором не припинили існувати на теперішній час, стороною захисту судові не надано.

Також, судом враховано тривалий строк тримання під вартою обвинуваченого, однак за наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які посилається прокурор, зміна діючого запобіжного заходу на більш м`який, на переконання суду, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, що у повному обсязі узгоджується з практикою ЄСПЛ, який у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року зазначив, що обмеження в свободі є виправданим за наявності суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 334, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 07 листопада 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1