Справа № 366/1978/18
Провадження № 1-кп/366/10/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року Іванківський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іванків кримінальне провадження №0000071 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.02.2018 року, щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, раніше судимого: 31.05.2018 Іванківським районним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановленим іспитовим строком 3 роки, зареєстрованого та мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,
встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він будучи 29.08.2016 засуджений Іванківським районним судом Київської області за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт та будучи не засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України яке він вчинив 13.06.2017, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову скоїв нове кримінальне правопорушення, за наступних обставин.
Так, повторно, 15.02.2018 року, близько 20-ї години, ОСОБА_4 , проходячи повз території пункту прийому металобрухту, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , вирішив вчинити крадіжку речей з даної території. З метою реалізації свого злочинного, протиправного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, через незамкнені ворота, проник на територія пункту прийому металобрухту.
В подальшому, продовжуючи свій протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , підійшов до дерев`яного навісу, вкритого шифером, де здійснюється зважування металобрухту, помітив електронні ваги та подовжувач на котушці в подальшому умисно, з корисливих мотивів таємно викрав вживані електронні ваги марки JADEVER JPL-30 LCD вартістю 733 грн. 33 коп. та подовжувач марки "ЛЕМІРА У16-01" на чотири розетки з довжиною кабелю 50 метрів, вартістю 608 грн. 42 коп. Після чого зник з місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою винність у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, визнав, не оспорюючи час, місце, спосіб, вид, мотив і мету, форму вини та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Зокрема, вказуючи при цьому, що дійсно 15.02.2018 року, близько 20-ї години, він проходячи повз території пункту прийому металобрухту, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , вирішив вчинити крадіжку речей з даної території. Через незамкнені ворота, проник на територія пункту прийому металобрухту. В подальшому, він підійшов до дерев`яного навісу, вкритого шифером, де здійснюється зважування металобрухту, помітив електронні ваги та подовжувач на котушці в подальшому умисно, з корисливих мотивів таємно викрав вживані електронні ваги та подовжувач. Після чого зник з місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Просив суд призначити мінімальну міру покарання.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.
При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.
Отже, при встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, активне сприяння розкриттю злочину та те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього, при обранні обвинуваченому міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.
При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує, що обвинувачений за місцем проживання характеризується опосередковано, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, скоїв злочин середньої тяжкості, раніше судимий.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує п.3 ч.1 ст. 65 КК України, при призначенні виду та міри покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання та особу винного, а саме те, що ОСОБА_4 раніше судимий вироком Іванківського районного суду Київської області від 31.05.2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується опосередковано.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив злочин протягом іспитового строку, суд керується п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року, відповідно до якого, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Разом з тим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року, відповідно до якого застосування положень ст. 69 КК України щодо покарання (як основного так і додаткового), призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.
Керуючись вищевикладеним, зважаючи на ступінь тяжкості злочину, його обставини, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся, визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та активно сприяв розкриттю злочину, що є обставинами, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, а також того, що ОСОБА_4 вчинив злочин протягом іспитового строку, враховуючи вимоги Кримінального кодексу України і передбачені цим законом санкції, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише з ізоляцією від суспільства та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, суд призначає покарання за сукупністю вироків, приєднавши частково невідбуту частину покарання за вироком Іванківського районного суду Київської області від 31.05.2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України.
При цьому, відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження нових злочинів та цілком відповідатиме тяжкості вчиненого ним злочину.
Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 02.04.2020 року, ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Суд, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зараховує попереднє ув`язнення ОСОБА_4 у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Долю судових витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Суд, на підставі ст. 100 КПК України вирішує питання щодо речових доказів:
-подовжувач на котушці марки "ЛЕМІРА У 16-01" на чотири розетки, без кабелю на її основі - передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУНП в Київській області - повернути власнику.
Керуючисьст. 69, ч. 1, ч. 4 ст. 70, ст.ст. 71, 72, 75, 76 КК України, 349, 369-370 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання по ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 (три) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за сукупністю вироків, приєднавши частково невідбуту частину покарання за вироком Іванківського районного суду Київської області від 31.05.2018 року за ч. 3 ст. 185 КК України та призначити остаточно до відбуття 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Речові докази:
-подовжувач на котушці марки "ЛЕМІРА У 16-01" на чотири розетки, без кабелю на її основі - передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУНП в Київській області - повернути власнику.
-Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Деснянським РВ від 04.10.2001р.) судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 12-4/790 (р/р 0011, МФО 820019 Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Києва, код 37995466), що становить 143 гривні 00 коп. (сто сорок три грн.. 00 коп.).
-Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Деснянським РВ від 04.10.2001р.) судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 12-4/1062, р/р 0011, МФО 820019 Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Києва, код 37995466), що становить 286 гривні 00 коп. (двісті вісімдесят шість грн. 00 коп).
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 , відраховувати з моменту затримання: з 02.04.2020 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 залишити без змін.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Іванківський районний суд Київської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.
Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику та потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1