В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.01.2020р. відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ? уродженця с.Нова Іванівка, Арцизького району, Одеської області, громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

обвинувачений: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_8 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Прокурор просить вирок скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

_____________________________________________________________________________
провадження № 11-кп/812/47/21 головуючий у 1 інстанції : ОСОБА_9
категорія ст.186 ч.2 КК України доповідач у апеляц. інстанції : ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_6 визнано винним в скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України і призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків передбачених п.п. 1-2 ч.1 ст.76 КК України.
Вирішено питання стосовно речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій засудженого та доведеності його вини, прокурор звертає увагу, що санкцією інкримінованого ОСОБА_6 злочину за ч.2 ст.186 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. При цьому вказує, що суд першої інстанції безпідставно, без будь якого обґрунтування призначив обвинуваченому покарання у виді 3 років позбавлення волі, що є нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.186 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

15.07.2019 року приблизно о 14:20 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився неподалік паркової зони, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив раніше не знайому йому громадянку ОСОБА_11 . В цей момент, у ОСОБА_12 виник умисел, спрямований на відрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_10 підійшов до потерпілої ОСОБА_11 ззаду, і шляхом ривка намагався заволодіти сумкою, яка належить потерпілій, в якій знаходилися її особисті речі, а саме: гаманець чорного кольору, марки "TUOANO CLASSIC Only you just you" вартістю 300 грн., в якому знаходились купюри номіналом 100 гривень серія ЕА 1125107; банкнота номіналом 5 гривень серія СЖ 0537483; банкнота номіналом 5 гривень серія ТВ 2890774; банкнота номіналом 100 доларів США серія J В 12032848 J, що еквівалентно 2576 грн. 05 коп., а також 2 телефони, а саме: мобільний телефон чорного кольору марки "Bravis MiDi" IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 508,90 грн., мобільний телефон марки "Samsung Galaxy А10" IMEI1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 S/N: НОМЕР_5 , вартістю 5807 грн.
Намагаючись утримати при собі сумку, потерпіла ОСОБА_11 чинила опір ОСОБА_13 , при цьому останній продовжуючи реалізовувати свій умисел, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, яке полягало у нанесенні удару в область обличчя, у нижню губу, відкрито заволодів сумкою, яка належить потерпілій, але ОСОБА_12 одразу було затримано свідком ОСОБА_14 , який знаходився поблизу ОСОБА_11 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджені зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винуватість у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення.
Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.
Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, є вірною і апелянтом не оспорюється.
Доводи прокурора про необґрунтованість призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді 3 років, є обґрунтованими з наступних підстав.
Як вбачається із вироку, судом першої інстанції дії ОСОБА_6 кваліфіковані судом першої інстанції за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.
В мотивувальній частині вироку зазначено, що мета покарання буде досягнута, у разі призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.75 КК України.
Однак, в резолютивній частині вироку суд першої інстанції призначає ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки, хоча санкцією інкримінованого обвинуваченому злочину передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.
Крім того, відповідно до ч.3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Окрім того, згідно ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межу, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Як вбачається із вироку, суд першої інстанції, хоча і визнав, обставинами, що пом`якшують покарання повне визнання вини та щире каяття, однак не посилаючись на положення ст.69 КК України та не мотивуючи взагалі прийняте рішення, не зазначивши про обставини провадження та дані про особу винного, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, безпідставно призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.186 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання апеляційний суд відповідно до ст.ст.65-67 КК України враховує, що обвинувачений не судимий, вчинив тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання - повне визнання вини та щире каяття; обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Матеріали провадження свідчать про те, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з 12.01.2015 року перебуває на обліку в Миколаївському обласному наркологічному диспансері з діагнозом: "РПП внаслідок вживання алкоголю - синдром залежності", знаходився з 11.01.2015р. по 12.01.2015р. та з 28.04.2017р. по 29.04.2017р. на витверезні.
З досудової доповіді обвинуваченого вбачається, що контроль над поведінкою та мисленням з боку обвинуваченого не встановлено, так як він не з`являвся до органу пробації за викликом та не приймав участь у складанні досудової доповіді (а.п. 39-40).

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Зважаючи на встановлені апеляційним судом під час нового апеляційного розгляду обставин кримінального провадження та вищенаведені дані про особу ОСОБА_6 , висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якого виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства; а також на наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд апеляційної інстанції вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75, п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України.
Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та буде сприяти досягненню мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України.

Враховуючи викладене, оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання підлягає скасуванню на підставі ст.ст.413, 414, 420 КПК України, з ухваленням в цій частині нового вироку, а апеляційна скарга прокурора, задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 420, 424, 532 КПК України, -
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 задовольнити .
Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 січня 2020 року відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати, та ухвалити новий вирок.
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.
Відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В іншій частині вищезазначений вирок залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: