№ 336/1335/20
провадження № 1кп/336/504/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальні провадження № 0001623 від 02.10.2019 р., № 0003172 від 02.12.2019 р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який не має реєстрації, фактично мешкав: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
24.12.1996 р. Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.2,3 ст.140, ч.2 ст.141 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
18.10.2000 р. Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.140, ч.2 ст.141, ч.1 ст.142, ст.42 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
22.06.2006 р. Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, 10.09.2007 р. переглянуто вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
26.02.2008 р. Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10.09.2007 р. і визначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;
08.07.2008 р. Жовтневим районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.187, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 26.02.2008 р. і визначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі;
17.05.2011 р. Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;
17.06.2015 р. Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.3 ст.357, ст.70, 72 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі, звільнений 09.07.2019 р. у зв`язку з відбуттям строку покарання;
22.07.2020 р. Дарницьким районним судом м.Києва за ст.395 КК України до 6 місяців арешту,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
02.10.2019 р. приблизно о 07.05 год., ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні вбиральні другого корпусу Запорізького національного університету, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул.Жуковського, 66-б, шляхом ривку, з правого переднього карману джинсів неповнолітнього ОСОБА_5 , відкрито викрав майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон «Lenovo» моделі А5000, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , вартість якого складає 750 гривень, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» № НОМЕР_3 , на рахунку якої грошових коштів не було, яка матеріальної цінності не представляє, чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 750 грн.
Після чого ОСОБА_4 з місця злочину зник разом з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

02.12.2019 р. приблизно о 17.30 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на 1 поверсі у під`їзді № 1 будинку АДРЕСА_2 , підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , який викликав ліфт, та реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, із застосуванням сили, з руки потерпілого намагався вихопити гаманець, при цьому потерпілий ОСОБА_7 почав вчиняти опір на дії ОСОБА_4 шляхом утримання свого гаманця. У зв`язку з чим ОСОБА_4 наніс чотири удари кулаком в область обличчя потерпілого, чим спричинив останньому синці та садна в лобній, щічній та очній ділянках, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, після чого, відкрито викрав майно останнього, а саме: вихопив з руки потерпілого шкіряний гаманець чорного кольору, який не представляє матеріальної цінності, в якому знаходився мобільний телефон «Samsung Galaxy М 20», в корпусі чорного кольору, варістю 3966,67 грн., згідно висновку експерта № 10-810 та грошові кошти в сумі 50 грн. і покинув місце вчинення правопорушення, тим самим відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_7 , чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому на суму 4016,67 грн.
В подальшому, з метою власного збагачення, ОСОБА_4 направився на зупинку громадського транспорту «Гортоп» в м.Запоріжжі, де продав мобільний телефон «Samsung Galaxy М 20».

03.12.2019 р. приблизно о 06.05 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись на відстані приблизно 30 метрів від будинку № 30 по вул.Севастопольській в м.Запоріжжі, заздалегідь помітивши потерпілу ОСОБА_8 , яка рухалась по зазначеній вулиці в бік вулиці Фабрична в м.Запоріжжі, де біля залізничних колій ОСОБА_4 , підійшов до потерпілої ОСОБА_8 , здійснив поштовх в плече, після чого ривком руки зірвав з плеча рюкзак потерпілої, в якому знаходилось майно останньої, а саме: мобільний телефон «Xiaomi Redmi A5», в корпусі сірого кольору, варість якого становить 1583,33 грн. згідно висновку експерта № 10-811 від 10.12.2019 р., паспорт громадянина України на ім`я потерпілої, гаманець в якому знаходились грошові кошти в розмірі 200 грн., тим самим відкрито викрав майно ОСОБА_8 та спричинив матеріальний збиток на суму 1783,33 грн.
В подальшому, з метою власного збагачення, ОСОБА_4 направився на ринок «Анголенко» в м.Запоріжжі, де продав мобільний телефон «Xiaomi Redmi A5».
В судовому засіданні обвинувачений у повному обсязі визнав вину у пред`явлених обвинуваченнях за ч.2 ст.186 КК України за епізодами від 02.10.2019 р. та від 03.12.2019 р.
Так, за епізодом від 02.10.2019 р. ОСОБА_4 пояснив, що в жовтні 2019 р., вранці, перебуваючи біля залізничного вокзалу № 2, прослідував за юнаком, у якого з карману вихопив мобільний телефон марки «Леново». Телефон продав, а грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
Вранці 03.12.2019 р. ОСОБА_4 , перебуваючи біля залізничних колій по вул.Фабричній в м.Запоріжжя, підійшов до раніше не знайомої дівчини та, штовхнувши її у плече, зірвав з плеча рюкзак, де знаходився мобільний телефон, паспорт та грошові кошти в сумі 200 грн.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, приймаючи до уваги, що обвинувачений не оспорював фактичних обставин справи, кваліфікацію кримінальних правопорушень за ч.2 ст.186 КК України за епізодами від 02.10.2019 р. та від 03.12.2019 р., судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

За епізодом грабежу від 02.12.2019 р. ОСОБА_4 надав пояснення, що не оспорює інших фактичних даних, окрім нанесення ударів потерпілому в область обличчя та, як наслідок, спричинення тілесних ушкоджень. На думку обвинуваченого, такі тілесні ушкодження ОСОБА_7 міг отримати в результаті їх штовханити чи падіння з висоти власного зросту.
Вивчивши обставини кримінального провадження та оцінивши кожен наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні описаного вище кримінального правопорушення, визнаного судом доведеними.

За епізодом грабежу 02.12.2019 р.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 02.12.2019 р., в вечірній час, повертався додому, мобільний телефон тримав у руці. Зайшовши до під`їзду разом з потерпілим, обвинувачений наніс ОСОБА_7 декілька ударів в обличчя від яких останній впав на підлогу. ОСОБА_4 вирвав у нього з руки мобільний телефон та зник з місця вчинення злочину.
Згідно висновку експерта № 1099 від 12.12.2019 р. (т.1 а.с.62-63) синці в лобній ділянці праворуч, в правій щічній ділянці, в лівій навколо-очній ділянці, на правій поверхні правого плечового суглобу, садна в правій навколо-очній ділянці в проекції нижнього повіка, в проекції тіла нижньої щелепи праворуч у ОСОБА_7 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному в обставинах справи та зі слів освідуваного. Утворення всіх вищевказаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 при одноразовому падінні на тупу плоску поверхню виключається.
Досліджені судом наведені докази узгоджуються між собою, стосуються події злочину, отримані у встановленому законом порядку, є належними, допустимими та такими, що в своїй сукупності послідовно і логічно підтверджують встановлені судом обставини вчинення злочинів, які підлягають доказуванню, та винуватість ОСОБА_4 в їх вчиненні.
Так, обвинувачений не оспорював, що 02.12.2019 р. перебуваючи в під`їзді будинку АДРЕСА_2 , відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_7 .

Разом з тим, ОСОБА_4 заперечував завдання ударів потерпілому.

Такі твердження обвинуваченого спростовані показами в суді ОСОБА_7 , підстав ставити під сумнів які суд не встановив, а також висновком експерта № 1099 від 12.12.2019 р., зміст якого викладено вище.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів (згідно ст.12 КК України тяжкий злочин), конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, в тому числі за аналогічні злочини, не одружений, не працюючий, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім задля досягнення цілей кримінального покарання та убезпечення суспільства від можливих протиправних посягань обвинуваченого, необхідно призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі.

На переконання суду, відсутні підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання, за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України, з випробуванням, виходячи з того, що обвинувачений раніше був неодноразово засуджений, вчинив низку злочинів за нетривалий проміжок часу, майже відразу після звільнення з місць позбавлення волі, що явно свідчить про небажання ОСОБА_4 ставати на шлях виправлення. При призначенні покарання судом також враховано висновок органу пробації, відповідно до якого виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

При призначенні покарання ОСОБА_4 слід застосувати ч.4 ст.70 КК України та врахувати покарання, призначене за вироком Дарницького районного суду м.Києва від 22.07.2020 р.

Долю долучених до справи речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , під час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого судом продовжений до 03.10.2020 р. включно.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження не міститься даних, які б свідчили про відсутність або зміну ризиків, що виправдовують обрання відносно обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу, на думку суду, такий запобіжний захід до набрання вироком законної сили є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а строк відбування покарання необхідно рахувати із дня фактичного затримання.

Розглянувши цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди, завданої злочинами, відповідно у розмірі 6299 грн. та 2500 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа має право на відшкодування матеріальної шкоди, завданої їй внаслідок порушення її прав, зокрема, витрат, які особа зробила або повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обвинувачений заявлені цивільні позови визнав у повному обсязі.

Приймаючи до уваги позицію цивільного відповідача, та також те, що цивільним позивачем ОСОБА_7 надано докази в обґрунтування заявлених вимог, а саме видаткову накладну та фіскальний чек (т.1 а.с.58, 59), які підтверджують вартість викраденого майна, суд дійшов висновку, що цивільні позови підлягають задоволенню шляхом стягнення 6299 грн. та 2500 грн. з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.368, 374, 392 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання виді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за попереднім вироком Дарницького районного суду м.Запоріжжя від 22.07.2020 року, більш суворим, що призначено за даним вироком, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 27.02.2020 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 6299 грн. у якості відшкодування шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 2500 грн. у якості відшкодування шкоди, завданої злочином.

Речові докази:

мобільний телефон «Xiaomi Redmi A5» 2/16 Gb, в корпусі сірого кольору, імей 1: НОМЕР_4 , імей 2: НОМЕР_5 , переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 , залишити в розпорядженні ОСОБА_8 ;
оптичний диск «DVD-R-16X», обсяг пам`яті 120min/4,7 МВ GB фірми «Videx» з відеозаписом з камер відеоспостереження від 02.12.2019 р., долучений до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, -у той же строк після отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Головуючий суддя ОСОБА_1