ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3837/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/3643/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою на 60 днів до 21.12.2020 року.
Не погодившись з ухвалою суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а також визначити розмір застави.

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам. Розбійний напад не підтверджується жодними процесуальними документами. Колегія суддів обмежилася лише згадуванням про ризики, хоча жоден з них не доведений та не викладений в ухвалі. Судове рішення не містить викладу обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися чи з`явилися нові. Прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосований.

Вислухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства, підстав для його скасування, зміни запобіжного заходу на більш м`який не вбачається.

Судом першої інстанції встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і такий висновок не є безпідставним, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України, два з яких є особливо тяжкими, є громадянином іншої держави, на території України міцних соціальних зв`язків не має, не одружений, офіційно не працевлаштований, може здійснювати вплив на свідків чи потерпілого, який є його знайомим. Вказані обставини свідчать про реальну можливість настання встановлених ризиків у випадку застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами щодо недоведності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. Такі твердження апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки існування ризиків об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні. Обвинувачений вказує, що розбійний напад не підтверджується жодними процесуальними документами, але на даній стадії провадження суд апеляційної інстанції позбавлений можливості давати будь-яку оцінку доведеності чи недоведеності винуватості особи в пред`явленому обвинуваченні, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З огляду на зазначені для даного провадження обставини за яких було вчинено кримінальні правопорушення, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв обгрунтоване рішення про можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу за наведених обставин не вбачається.

Колегією суддів будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді