У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.11.2020 Справа №607/19690/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 у м. Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, в порядку ст. 107 КПК України розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого в ОВС криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 21 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000210,-

встановив:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 подав скаргу на бездіяльність слідчого в ОВС криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , яка полягає у не розгляді в порядку ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту від 16 липня 2020 року.

В скарзі зазначено: «Слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області розслідується кримінальне провадження № 0000210 від 09.05.2020 року за ч.1 ст. 115 КК України, у вчиненні якого тенденційно необгрунтовано та невмотивовано підозрюється неповнолітня ОСОБА_4 . Для приховання істини по справі та реальної кваліфікації події кримінального правопорушення старший слідчий - криміналіст в ОВС ОСОБА_5 спеціально надав стороні захисту не всі матеріали кримінального провадження № 0000210 від 09.05.2020 року. В неповних наданих матеріалах був протокол допиту як свідка ОСОБА_6 , що датований 09 травня 2020 року. Стороною захисту детально вивчено та проаналізовано показання як свідка ОСОБА_7 від 09.05.2020 року в яких вона зазначила, що 08 травня 2020 року ОСОБА_8 , який мешкав в тій же квартирі але в сусідній кімнаті, протягом цілого дня знаходився вдома, та нікуди не виходив. Біля 22:00 чи 23:00 години вона знаходилася у себе в кімнаті, яка розташована першою в коридорі з лівої сторони від вхолу з квартиру. В протоколі допиту ОСОБА_7 стверджує, що вона почула як ОСОБА_8 вийшов з приміщення квартири. Через декілька хвилин він повернувся в квартиру. Коли ОСОБА_8 проходив поруч дверей її кімнати, то вона побачила через матове скло дверей та по силуету здогадалася, що ОСОБА_8 гірийшоя із дівчиною, але обличчя дівчини вона не бачила. До 24 години 08.05.2020 року, вона слухала музику в своїй кімнаті, та із кімнати не виходила. Також із кімнати, в якій знаходився ОСОБА_8 із дівчиною, будь якого шуму вона не чула. Біля 24 години вона разом із своїм сином лягли спати і заснула.

В 02 годині 52 хвилин вже 09.05.2020 року вона прокинулася щоб погодувати свого сина і почула, як повз її кімнату до виходу з квартири йшов ОСОБА_8 разом із дівчиною, але хто за ким йшов, вона не бачила, оскільки вона годувала сина.

ОСОБА_7 стверджує, що через декілька хвилин вона почула шум на загальному коридорі сходової площадки шостого поверху будинку, хтось стукав по ліфту. Даний шум тривав біля однієї хвилини, а в подальшому вона почула, що в двері квартири почав стукати ОСОБА_8 , який просив допомоги. Коли вона відкрила днері, то ОСОБА_8 оперся на бокову сторону дверей, віддав їй в руки свій мобільний телефон, і попросив щоб вона викликала йому швидку медичну допомогу, оскільки його поранено ножем. Хто саме його поранив ножем ОСОБА_8 не сказав. В той же час йому стало погано і він почав блювати та впав на підлогу обличчям в низ. Після чого ОСОБА_8 вже більше нічого не говорив.

Каленга ОСОБА_9 стверджує, що вона по телефону повідомила швидкій медичній допомозі, що її брата поранено і йому потрібна медична допомога. По приїзду швидкої медичної допомоги ОСОБА_8 вже був мертвий .

Більше того, 09 травня 2020 року о 05:52:04, ігноруючи факти реальної події про спричинення тяжких тілесних ушкоджень з послідуючими наслідками біологічної смерті, слідчі органи спеціально визначили штучні та перебільшені обставини про подію нібито навмисного вбивства, що якоби вони засвідчують про його вчинення саме неповнолітньою ОСОБА_4 . Щоб полегшити собі роботу, внесли надумані і необгрунтовані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 з навмисно та спеціально завищеною кваліфікацією криміналького правопорушення по ч. 1 ст. 115 КК України.

09 травня 2020 року о 15 годин 20 хвилин, безпрецедентно здійснюючи в грубій формі фізичний, психологічний та моральний тиск на неповнолітню ОСОБА_4 ігноруючи, при цьому, конституційне право на недоторканість неповнолітньої людини як найвищої соціальної цінності, а саме: що ніхто не може бути затриманий інакше як за вмотивованим рішенням суду, грубо сфабрикувавши підставу для незаконного затримання по ч. 2 ст. 208 КПК України без мотивованого рішення суду протиправно затримали ОСОБА_4 . Про що ОСОБА_4 зазначила в протоколі її затримання, але ніякого та жодного реагування зі сторони слідства на даний факт не було.

Більше того, сторона обвинувачення навмисно та спеціально проігнорувала той факт, що на місці вчинення кримінального правопорушення застали теж іншу жінку - ОСОБА_7 і безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення всі ознаки на тілі потерпілого, його одязі, вказують про те, що ОСОБА_7 в першу чергу могла бути причетна до цього суспільно - небезпечного діяння, навіть з мотивів жіночих ревнощів, оскільки вона тривалий час спільно проживала в одній квартирі з потерпілим, користувалися спільно ванною, кухнею, кухонними приборами та кухонним посудом, санвузлом і т.п. При цьому обоє були майже ровесниками.

Слід зауважити, що неповнолітню ОСОБА_4 затримали без явних та належних доказів причетності та немотивованого рішення суду відразу, а співмешканку в цій же квартирі, яку застали на місці вчиненого суспільно - небезпечного діяння без свідків та очевидців даної події ОСОБА_7 , немовби знамениту волонтерку миру «Маму Терезу», зовсім не перевірили її на ймовірну причетність до скоєного, хоча об`єктиві о в останньої було багато мотивів та доказів щодо її підозри, оскільки голова потерпілого знаходилася на порозі дверей, якраз, в кімнату ОСОБА_7 , а поруч з головою була велика пляма густої рідини, схожа на блювотні маси, що конкретно зафіксовано відеозаписом. Нажаль не розслідувано і не досліджена ймовірна причетність, чи непричетність ОСОБА_7 до даної події, тобто повністю відсутнє в неї алібі.

Зокрема працівниками слідства не розслідувано та невстановлено до цих пір конкретне знаряддя заподіяння потерпілому тілесного ушкодження та не досліджено і не з`ясовано факти можливого укриття ОСОБА_7 цього конкретного знаряддя. Незважаючи на наявність вищенаведених обставин, щоб полегшити собі роботу, не встановлювати об`єктивну істини, не ускладнювати собі роботу з іноземною громадянкою, а також щоб не перевіряти її ймовірну причетність, чи непричетність до вчиненого суспільно-небезпечного діяння, спеціально створили статус «так званого» свідка для ОСОБА_7 , нібито раптово та міфічно виникли обставини, що начебто можуть унеможливити її допит. Старший слідчий в ОВС СУ - криміналіст ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , аж двічі звертався до Тернопільського міськрайонного суду із недобросовісним клопотанням про проведення допиту під час досудового розслідування у судовому засіданні як свідка ОСОБА_7 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , щоб за допомогою цього допиту звалити всю невстановлену вину на неповнолітню ОСОБА_4 .

10 червня 2020 року слідчий суддя ОСОБА_10 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/9197/20 в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ - криміналіста ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 правомірно відмовив за явною необґрунтованістю.

30 червня 2020 року за другим разом слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_11 чомусь усною ухвалою у справі № 607/9970/20 це клопотання протиправно задовольнив і в своїх показаннях як тільки свідок ОСОБА_7 вже зовсім по іншому повідомила, що начебто ОСОБА_8 не її вже брат, а являється земляком, з яким вони перебували чисто у дружніх відносинах і разом тільки проживали у квартирі.

08.05.2020 року о 21.50 год. вона перебуваючи в приміщенні вищевказаної квартири вийшла зі своєї кімнати, і зайшла на кухню щоб приготувати їжу своїй дитині, на цей момент ОСОБА_8 знаходився у приміщенні своєї кімнати і коли вона готувала для дитини їжу, то ОСОБА_8 зайшов на кухню, відкрив холодильник і взяв собі їжу, і пішов знову до себе в кімнату, а вона приготувавши дитині їжу також пішла до себе в кімнату погодувати сина. Погодувавши свого сина, вона загасила в своїй кімнаті світло, лягла на ліжко і побачила, що ОСОБА_8 по коридору вийшов з квартири. Через деякий час він повернувся знову в квартиру але вже із дівчиною, зайшовши в коридор їх квартири.

В судовому засіданні ОСОБА_7 тепер вже зовсім по іншому стверджує, що так як в її кімнаті було темно, а в коридорі світило світло, то вона неначе прозріла і через рифлене матове скло своїх дверей побачила, що у дівчини були накрашені губи червоною помадою, і дівчина була одягнена в якесь червоне вбрання та мала на спині чорний рюкзак.

Після цього вона одягнула на вуха навушники і лягла в ліжко, слухаючи музику і через деякий час заснула.

Близько 02.52 год. ОСОБА_7 вже теж по іншому стверджує, що вона прокинулася щоби якби піти в туалет. Оправила свої природні потреби у відро, яке знаходилося в кімнаті під ліжком і вона знову лягла спати. Тепер зовсім по іншому стверджуючи, що в цей момент вона побачила як дівчина разом із ОСОБА_8 вийшли на загальний коридор сходової площадки будинку і чула на цьому коридорі нібито якусь сварку.

Каленга ОСОБА_9 також вже по іншому стверджує, що вона чула і здогадалася, що ОСОБА_8 та дівчина сваряться між собою на загальному коридорі.

Каленга ОСОБА_9 теж по іншому повідомила, що вона налякалася і через декілька хвилин побачила, що ОСОБА_8 повернувся в свою кімнату. Він через деякий час пішов в туалет, а потім з туалету знову повернувся у свою кімнату.

Каленга ОСОБА_9 вже зовсім по іншому стверджує, що приблизно через 5 хвилин ОСОБА_8 підійшов до дверей її кімнати і постукав. По іншому також стверджує, що вона запитала хто не і ОСОБА_8 відповів, що це він, хоча раніше вона стверджує, що чітко бачила червону помаду, червоний одяг та чорний рюкзак у дівчини, а тут свого сусіда по квартирі не побачила через те саме рифлене матове скло дверей?

ОСОБА_7 по іншому стверджує, що коли вона встала і відкрила двері, то вже побачила, що ОСОБА_8 сидить на порозі дверей її кімнати і тримав в руках светр, червоного кольору. Він дав їй телефон і сказав, щоб вона поговорила із медичною швидкою допомогою, оскільки він із свого телефону вже викликав швидку медичну допомогу.

Каленга ОСОБА_9 знову по іншому стверджує, що потім коли вона з його телефону ще раз набрала швидку медичну допомогу і ОСОБА_8 сказав їй, що його вдарили ножем і так як її дитина почала плакати, то вона залишила його чомусь біля дверей та спокійно пішла у свою кімнату заспокоювати двохрічну дитину, а ОСОБА_8 впав обличчям до підлоги, і в той час помирав від втрати крові.

Каленга ОСОБА_9 по іншому стверджує, що після цього на його телефон, ще декілька разів телефонували із швидкої медичної допомоги та уточняли де саме знаходиться їх будинок і що трапилося.

По приїзду швидкої медичної допомоги ОСОБА_8 вже помер.

Детально аналізуючи показання як свідка ОСОБА_7 , які вона надавала двічі: 09.05.2020 року слідчому, та 30.06.2020 року в судовому засідання, маємо суттєві та явні суперечності, які надають нам вагому підставу сумніватися в їх правдивості та достовірності.

Відповідно до ч.2. ст. 96 КПК України для доведення недостовірності показань свідка сторона захисту має право надати показання, документи, які підтверджують його репутацію, обман, шахрайство або інші діяння, що підтверджують явну нечесність свідка.

З цією метою процесуальний закон спеціально наділив сторону захисту правом на участь у проведенні слідчих ( розшукових) дій, ініціювати проведення процесуальних дій, в разі участі в них ставити відповідн та конкретні запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій, застосовувати технічні засоби при проведенні процесуальних дій, оскаржувати рішення, дії та рішення слідчого і прокурора ( ст. 42 КПК).

Згідно ч.2 ст. 9 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана всебічно, повно і неупереджено дослідити всі наявні обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, зокрема що виправдовують необгрунтовано та невмотивовано підозрювану ОСОБА_4 по ч.1 ст. 115 КК України, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

16 липня 2020 року сторона захисту звернулася до старшого слідчого в ОВС - криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 із клопотанням:

1. Невідкладно провести слідчу дію - слідчий експеримент шляхом реального відтворення дій, обстановки, обставин події за участю ОСОБА_7 на предмет перевірки достовірності її показань та уточнення багатьох суперечностей для усунення та зокрема слідчим експериментом перевірити:

- чи могла ОСОБА_7 бачити через рифлене матове скло в нічну пору доби через свої кімнатні двері з приміщення своєї кімнатч особу жіночої статі, яка прийшла разом із ОСОБА_8 в квартиру, як вона зазначає в показаннях;

- з`ясувати чи дійсно була у ОСОБА_7 реальна можливість побачити через рифлене матове скло своїх кімнатних дверей, як вона зазначає у показаннях, що у дівчини, яка заходила в квартиру нібито разом із ОСОБА_8 були нафарбовані губи червоною помадою,

- з`ясувати, чи дійсно ОСОБА_7 могла побачити та розпізнати через засклені рифленим матовим склом двері, в який колір одежі була одягнена особа, зокрема як ОСОБА_7 стверджує, що у червоний колір одягу та чи в змозі була ОСОБА_7 побачити, що в тієї особи був нібито на спині саме чорний рюкзак.

29 липня 2020 року поштою простим листом ми отримали постанову старшого слідчого в ОВС - криміналіста СУ ГУНГ в Тернопільській області ОСОБА_5 , винесену 17 липня 2020 року, якою він в задоволенні нашого клопотання протиправно та необгрунтовано відмовив мотивуючи тим, що ОСОБА_7 має на утриманні малолітню дитину віком 2 роки, яка вона нібито доглядає сама, що нібито провести таку слідчу дію, не порушуючи прав свідка не представляється можливим. Крім того старший слідчий ОСОБА_5 зазначає, що проведення слідчого експерименту слідчим, прокурором є правом, а не обов`язком, і проводиться стороною обвинувачення для перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставини кримінального правопорушення. Що свідок ОСОБА_7 не була очевидцем безпосереднього вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою ОСОБА_4 , що ОСОБА_7 нібито бачила її в квартирі перед подією.

Старший слідчий ОСОБА_5 стверджує, що він завчасно нібито знає про факт перебування неповнолітньої ОСОБА_4 в квартирі ОСОБА_8 та його вбивство, бо так йому сказав таксист та він повірив ОСОБА_7 , яка не має алібі.

Тоді сторона захисту незаконну постанову старшого слідчого в ОВС - криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 17 липня 2020 року про відмову в задоволенні нашого клопотання оскаржила до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області як безпідставну.

17 вересня 2020 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області нашу скаргу задоволено, постанову скасовано і зобов`язано старшого слідчого ОСОБА_5 повторно розглянути наше клопотання, подане ще 16 липня 2020 року

Але, в порушення імперативних вимог ч. 2 ст. 220 КПК України про результати розгляду клопотання ніякого повідомлення ми не отримали до цих пір?

Будь - якого рішення, чи належного повідомлення, в порушення імперативних ст.ст.110 - 112 КПК України, за результатами розгляду нашого клопотання від 16.07.2020 року , нажаль, не отримали до цих пір?

Груба службова бездіяльність слідства полягає в тому, що:

1) слідчий наділений обов`язком вчинити цю процесуальну дію невідкладно;

2) ця процесуальна дія має бути вчинена у чітко визначений КІ1К України строк;

3) ця процесуальна дія чомусь не вчинена до цього часу, пройшло вже більше місяця!

Подане наше клопотання протиправно не розглянуто до цього часу, а викладені наші доводи та аргументи у клопотанні повністю проігноровані і підтверджують підстави необхідності для термінового проведення зазначених нами слідчих ( розшукових) дій з метою отримання належних доказів та встановити абсолютну істину у справі.

Таким чином, необхідно чітко враховувати, що якщо особа звернулась із належним клопотанням про проведення необхідної слідчої (розшукової) дії, однак воно залишилось без жодного реагування слідчого (не було ним розглянуте ), то в такому випадку правомірним є оскарження такої цинічної бездіяльності відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК. Однак, якщо клопотання розглянуто, а в його задоволенні було відмовлено, то така відмова є предметом оскарження винятково відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК.

В нашому випадку наше клопотання залишилося без жодного і належного реагування до цього часу, а тому є вагомі підстави шодо поновлення строку для подачі нашої скарги.

Згідно ч.1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя має право встановлювати конкретні процесуальні строки в межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження».

Учасники будучи повідомленими в порядку ст. 135 КПК України, до суду не з`явились, причини не повідомили, заяв про відкладення не надходило, тому враховуючи вимоги КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість розгляду вказаної скарги без їх участі.

Крім того на адресу суду надійшло письмове клопотання старшого слідчого в ОВС криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 18 листопада 2020 року в якому він просить залишити без розгляду вказану скаргу, оскільки досудове розслідування кримінального провадження №0000210 завершено та 17 листопада 2020 року стороні захисту вручено обвинувальний акт разом з реєстром та цивільним позовом, також до клопотання долучено копії розписок про одержання обвинувального акту.

Ознайомившись з скаргою та матеріалами долученими до неї, враховуючи пояснення зазначені у письмовому клопотанні слідчого, слідчий суддя приводить до наступних висновків.

Відповідно до ст.55 Конституції України права людини захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

На підставі статей 10, 22 КПК України у сторін не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених КПК України, за будь-якими ознаками. Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на подання до суду клопотань, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. У якому надано право на оскарження бездіяльності, яка полягає у нездійсненні слідчим інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо провадження здійснюється щодо юридичної особи, копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування надаються також представнику такої юридичної особи.

Із поданих копій розписок вбачається, що адвокат ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , законний представник ОСОБА_13 отримали копію обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000210 та копію реєстру матеріалів кримінального провадження.

Виходячи із змісту ст. 283 КПК України звернутися до суду з обвинувальним актом, є формою закінчення досудового розслідування.

На підставі ч.2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Проаналізувавши наведене у сукупності, враховуючи те, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000210 завершено, обвинувальний акт направлений до суду, а його копії із копіями реєстру матеріалів вручені під розписку стороні захисту, слідчий суддя приходить до переконання про, те що подана скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 8, 55, 129 Конституції України, статтями 10, 22, 293, 284, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
У скарзі адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого в ОВС криміналіста СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 21 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000210, - відмовити.

Копію ухвали надати учасникам.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1