В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000227

за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2019 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку республіка Азербайджан, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2019 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладені наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_6 судові витрати за проведення судових експертиз в дохід держави в сумі 4576 грн.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та приватного акціонерного товариства Страхова Група Ю.БІ.АЙ про стягнення майнової шкоди залишено без розгляду.

Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням скасувати, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Оспорюючи вирок в цій частині, зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що через грубе порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України настали незворотні наслідки - загибель людини.

Крім того, просить врахувати, що злочин вчинено у стані алкогольного сп`яніння та під час перебування ОСОБА_6 під впливом наркотичних речовин (амфетаміну та барбитуратів). Проте, констатувавши наявність даної обставини, суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаному факту, та не зважив на те, що водій усвідомлював, що керуючи автомобілем у такому стані, він грубо порушує правила дорожнього руху, та піддає небезпеці не тільки своє, але й життя пасажирів. Внаслідок чого, під час руху ОСОБА_6 невірно оцінив дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху, чим допустив порушення Правил дорожнього руху, що спричинило тяжкі наслідки.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

6 серпня 2018 року близько 13:26, ОСОБА_6 , в порушення п.2.9 а ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та під впливом наркотичних речовин, керував автомобілем Renault Megane Scenic реєстраційний номер НОМЕР_1 , в світлий час доби, при ясній погоді, без опадів по сухій асфальтованій частини автодороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ в Миколаївському районі Миколаївської області, яка має по одній смузі руху у обидва напрямки, з боку м. Миколаєва в напрямку м. Одеси, зі швидкістю 100 км/год. У той же час, у зустрічному напрямку, рухався вантажний автомобіль DAF FT XF 95.430 реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом Bodex Kis 33, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_13

Рухаючись у вказаному напрямку, в районі 107 км+200 м, вищевказаної автодороги, водій ОСОБА_6 , грубо порушуючи п. п. 2.3 б, 10.1, 12.6 г, 14.2 в ПДР України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, рухався зі швидкістю, яка складала близько 100 км/год, хоча повинен був рухатись не більше 90 км/год, не реагував на її зміни, перед початком обгону не впевнився, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, змінив напрямок руху ліворуч, не впевнившись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого передньою правою частиною свого автомобіля контактував з правою передньою частиною автомобіля DAF FT XF 95.430 реєстраційний номер НОМЕР_2 , у складі з напівпричепом Bodex Kis 33 реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_13 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Renault Megane Scenic реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_14 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. Його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення потерпілої ОСОБА_7 , яка висловила думку про призначення ОСОБА_6 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 та захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та повторно дослідивши дані про особу обвинуваченого, обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, і не оспорюються апелянтом.

Що стосується вироку в частині призначеного покарання, то воно апелянтом не оспорюється. Вирок оскаржується в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як передбачено ч. 1 та ч. 2 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання та приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, дані про його особу, а саме: вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодий вік, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Крім того, врахована думка потерпілої, яка просила призначити ОСОБА_6 покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Обставинами, які пом`якшують покарання, визнано щире каяття, сприяння органу розслідування та суду в установлені дійсних обставин вчиненого злочину.

Також визнано доведеною обставина, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, а також про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Що стосується основного та додаткового покарання ОСОБА_6 , то воно призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, у виді позбавлення волі, що передбачено санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у розмірі, наближеному до мінімального, та з позбавленням права керувати транспортними засобами. Таке покарання є необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Що стосується вимог апелянта про призначення ОСОБА_6 додаткового покарання за розміром більше, ніж призначив суд першої інстанції, то в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Так, судом першої інстанції призначено додаткове покарання у виді позбавлення ОСОБА_6 права керування транспортними засобами строком на 1 рік 6 місяців, а в апеляційній скарзі прокурор щодо додаткового покарання просить визначити строк позбавлення зазначеного права строком на 2 роки.

Разом з тим, як слідує з апеляційної скарги, прокурор не мотивував, з яких підстав просить призначити більш тривалий строк додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. За такого, в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У той ж час, на думку суду, є обгрунтованими доводи апелянта про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність внаслідок неправильного звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Згідно ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі вимог ст. 75 КК України, суд першої інстанції це рішення взагалі не вмотивував, та не навів висновки про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Як слідує з мотивувальної частини вироку, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції врахував ті ж дані про особу винного та обставини, які пом`якшують покарання, що і при призначенні покарання.

Дійшовши висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, суд першої інстанції не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, наслідки, що настали загибель людини, а також, що злочин вчинено у стані алкогольного сп`яніння та під впливом наркотичних речовин.

Хоча ОСОБА_6 раніше не судимий, позитивно характеризується, має малолітню дитину та потерпіла просила призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, проте, зазначені дані про особу винного не знижують тяжкості й небезпечності злочину, вчиненого за обставин, встановлених судом першої інстанції, з огляду на тяжкі та незворотні наслідки, що настали внаслідок злочину.

Що стосується позиції потерпілої, то її думка достатньо врахована при призначенні покарання, яке визначено за розміром, як передбачено санкцією ч.2 ст. 286 КК України, та наближеним до мінімального. Але зазначена думка потерпілої не є достатньою підставою для звільнення винної особи від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України, з огляду на наявність інших обставин, які перешкоджають застосуванню зазначених вимог закону.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції проігнорував не лише тяжкі наслідки злочину, а також обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння. Хоча наявність даної обставини є визначальною при вирішенні зазначеного питання.

Ця обставина є доведеною та підтверджується матеріалами кримінального провадження. Як встановлено судом першої інстанції, безпосередньо після вчиненого злочину згідно тестування ОСОБА_6 на алкоголь показники приладу Alcotest 6810 Drager (06.08.2018 р. о 15:29) становили 1,38 проміле.

За результатами токсикологічного дослідження №4546/1281 від 08.08.2018 р., проведеного Миколаївським обласним наркологічним диспансером, у ОСОБА_6 виявлено етанол в концентрації 2,08 проміле, а також наркотичні засоби: амфетаміни і барбітурати (т.1, а.с. 250, 252).

Як свідчать дані, отримані на запит апеляційного суду, стан сп`яніння ОСОБА_6 обґрунтовується наявністю клінічних ознак та результатів лабораторних досліджень біологічного середовища, та встановлено діагноз: гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, амфетамінів, барбітуратів» (т.2, а.с. 65).

Отже, ці дані щодо стану сп`яніння, є доведеними беззаперечно. А тому доводи сторони захисту, яка в своїх запереченнях оспорювала дану обставину, не є слушними, в тому числі із урахуванням того, що вирок стороною захисту не оскаржено.

Як вірно зазначив прокурор у апеляційній скарзі, констатувавши наявність даної обставини, суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаному факту та не зважив на те, що ОСОБА_6 усвідомлював, що керуючи автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та під впливом наркотичних речовин, він грубо порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого настали тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_14 .

Окрім того, суд враховує, що хоча злочин вчинено з необережності, але за своїм характером допущені обвинуваченим порушення Правил дорожнього руху є грубими.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 2.3 б, 10.1, 12.6 г, 14.2 в ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та під впливом наркотичних речовин, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, рухався зі швидкістю, яка складала близько 100 км/год, не реагував на її зміни, перед початком обгону не впевнився, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, змінив напрямок руху ліворуч, не впевнившись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого сталася ДТП, під час якої настали тяжкі та незворотні наслідки у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_14 .

З огляду на наведене, суд вважає неможливим виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, та не знаходить підстав для його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Рішення суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є неправильним.

Отже, вирок суду першої інстанції у відношенні ОСОБА_6 підлягає скасуванню в частині його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, з ухваленням нового вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність через застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420, 424,425, 532 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 березня 2019 року у відношенні ОСОБА_6 в частині звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, - скасувати.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 286 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік 6 місяців.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В іншій частині зазначений вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3