Дата документу 28.09.2020 Справа № 937/1059/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/904/20
Єдиний унікальний № 937/1059/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 червня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 червня 2020 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого Третього слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 від 31 січня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000017 від 21 січня 2020 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 червня 2020 року та постанову слідчого ТСВ СУ ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження по справі № 000017 від 31 січня 2020 року відносно слідчого ПСВ СУ ТУ ДБР м. Мелітополя за ознаками ч. 1 ст. 366 КК України, та повернути матеріали зазначеного кримінального провадження до ТУ ДБР м. Мелітополя для подальшого розслідування

На думку ОСОБА_5 , як вбачається зі змісту його апеляційної скарги, досудове розслідування було проведено неповно та необ?єктивно, слідчий ОСОБА_6 при ухваленні постанови про закриття кримінального провадження від 31 січня 2020 року не надав належної оцінки зібраним доказам та не виконав вимоги кримінального процесуального законодавства, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 або п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, а слідчий суддя, у свою чергу, не перевірив законність прийнятої слідчим постанови та ухвалив незаконне рішення.

Крім того, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі використовує образливі вислови на адресу слідчого судді суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без розгляду, як така, що містить образливі вислови, а апеляційне провадження закриттю, колегія суддів, не вдаючись до перевірки апеляційної скарги по суті, доходить наступних висновків.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_5 вбачається, що останній використовує в ній образливі слова на адресу судді суду першої інстанції.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року (справа № 199/6713/14-ц, провадження № 14-92 цс 19), нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ані у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ані у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє.

Ці дії суперечать загальній засаді кримінального судочинства (п. 4 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Аналогічно Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Тобто, учасники процесу повинні не припускати використання образливої лексики під час оформлення документів для подання до суду всіх інстанцій, оскільки така лексика не підсилює ефективність і переконливість інформації в документах офіційно-ділового стилю, а свідчить про культурний вакуум та демонструє неповагу до суддів, тому з метою уникнення дискредитації суду та суддів учасники процесу повинні утримуватися від дій, які виражають неповагу до суду чи судді.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_5 вбачається, що обґрунтування вимог апелянта зводиться, у тому числі, до образливих висловів на адресу судді суду першої інстанції, що виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, неприпустиме при оформленні, зокрема, апеляційної скарги, оскільки така мова перебуває поза нормальним стилем спілкування, в першу чергу, у діловому мовленні, що використовується в офіційному спілкуванні (між установами, окремою особою і установою, між посадовими особами, тощо), та у розумінні Європейського суду з прав людини констатується як зловживання правом на подання апеляційної скарги.

За таких обставин та враховуючи, що ОСОБА_5 розпочав виказувати неповагу до судді ще в суді першої інстанції, наразі продовжує такі свої дії в апеляційній скарзі, використовуючи образливі вислови, характеризує суддю суду першої інстанції та її роботу, колегія суддів вважає такі дії апелянта виявом неповаги до суду, зокрема судді, а подання такої апеляційної скарги зловживанням ОСОБА_5 його процесуальним правом, у зв`язку з чим, подану апеляційну скаргу слід залишити без розгляду.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд не мав можливості залишити без руху апеляційну скаргу ОСОБА_5 , оскільки згідно з правовою позицією, викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі № 686/24639/17 (провадження № 51-5496 кмо 18), нормами КПК України не передбачено можливості залишення без руху апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів, а виходячи з того, що суддя-доповідач відкрив апеляційне провадження та призначив апеляційну скаргу до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід залишити без розгляду та закрити апеляційне провадження за поданою ОСОБА_5 апеляційною скаргою, що узгоджується з позицією, висловленою в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 569/17036/18.

На підставі викладеного та керуючись ст. 403 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 червня 2020 року залишити без розгляду, а апеляційне провадження закрити.

Ухвала про закриття апеляційного провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.

Судді: