Справа № 461/6015/20
Провадження № 1-кс/461/5094/20
УХВАЛА
04.08.2020 року м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , в порядку ст.206 КПК України, на незаконне тримання під вартою, -

в с т а н о в и в :

03 серпня 2020 року захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із скаргою, в порядку ст.206 КПК України, в якій просить невідкладно винести ухвалу про звільнення з під варти обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянина, громадянина Російської Федерації, з середньою освітою, уродженця м. Чарджоу Республіки Туркменістан.
Скаргу мотивує тим, що його підзахисний ОСОБА_5 утримується у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19», що по вулиці Городоцькій, 20 у м.Львові. 06.05.2020 р. ухвалою Львівського апеляційного суду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 було продовжено до вступу вироку у законну силу з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19». Однак, за вимогами положень ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. А відтак, вважає, що строк дії ухвали Львівського апеляційного суду закінчився 05 липня 2020 року, а тому його підзахисний безпідставно утримується під вартою. Керуючись положеннями ч.2 ст.206 КПК України, просить негайно звільнити ОСОБА_5 з під варти.
Заслухавши пояснення захисника в підтримку поданої скарги, прокурора, яка скаргу заперечила, просить в задоволенні такої відмовити, оскільки кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.146 КК України, перебуває на стадії судового розгляду в Івано-Франківському апеляційному суді, ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 липня 2020 року в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовлено, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч.ч.1-3 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Якщо слідчий суддя (суд) отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Слідчий суддя (суд) зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Слідчим суддею встановлено, що вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської від 20 червня 2020 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 146 КК України і призначено покарання: за ч.3 ст.187 КК України - позбавлення волі на строк сім років шість місяців з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності; за ч.1 ст.263 КК України - позбавлення волі на строк три роки; за ч.2 ст.146 КК України - позбавлення волі на строк два роки. Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань визначено остаточне покарання позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання із покаранням у виді позбавлення волі на строк два роки три місяці, призначеного за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 червня 2017 року за ч.1 ст.393 КК України, призначено покарання позбавлення волі на строк вісім років три місяці з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 вказано обчислювати з 16 січня 2016 року. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України від 26.11.2015 № 838-VIII) зараховано ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 16.01.2016 по 15.10.2016, та із 26.10.2016 по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Згідно з ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06 березня 2019 року апеляційні скарги прокурора та представника потерпілих ОСОБА_6 залишено без задоволення, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволено частково. Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 червня 2018 року змінено в частині визначення порядку зарахування обвинуваченим строку відбування покарання, додатково зараховано їм у цей строк попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зокрема: ОСОБА_5 із 21 червня 2017 року по 06 березня 2019 року, в решті вирок суду залишено без змін.
В подальшому, постановою Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року касаційні скарги захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 та засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 задоволено частково. Ухвалу Львівського апеляційного суду від 06 березня 2019 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Застосовано до ОСОБА_5 та ОСОБА_8 запобіжний захід, який до них було застосовано судом першої інстанції у виді тримання під вартою на строк, необхідний для вирішення питання щодо запобіжного заходу апеляційним судом, але не більше ніж на 60 днів.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 06 травня 2020 року клопотання прокурора задоволено, зокрема продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.
На даний час кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 146 КК України, передано на новий розгляд до Івано-Франківського апеляційного суду.
Захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 звертався до Івано-Франківського апеляційного суду з клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак, ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 липня 2020 року у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовлено.

А відтак, зі змісту отриманих відомостей вбачається, що ОСОБА_5 утримується під вартою на підставі рішення компетентного суду.
Підстави визначені ст.206 КПК України щодо незаконного тримання ОСОБА_5 під вартою в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Питання обрання, скасування або зміни запобіжного заходу при розгляді справи в суді після надходження обвинувального акту, регулюється положеннями ст.331 КПК України.
Питання щодо продовження, зміни, скасування запобіжного заходу після надходження справи до апеляційного суду врегульовано у тому числі ст.401 КПК України.
Звертаючись до слідчого судді зі заявою з приводу незаконності тримання ОСОБА_5 під вартою захисник ОСОБА_4 посилається зокрема на положення КПК України щодо строків дії ухвали про тримання особи під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст.197 КПК України). Доводи скаргизахисника фактично стосуються необґрунтованості судового рішення про застосування запобіжного заходу, зводяться до незгоди з ухвалою Львівського апеляційного суду від 06 травня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, однак питання перегляду такого судового рішення та його виконання виходять за межі компетенції слідчого судді. На даний час питання щодо продовження, зміни, скасування запобіжного заходу ОСОБА_5 є безпосередньою компетенцією суду апеляційної інстанції у провадженні якого перебуває кримінальне провадження щодо останнього.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 12, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

Скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , про звільнення особи з під варти в порядку ст. 206 КПК України - залишити без задоволення.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 10год 45 хв. 05.08.2020 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1