Справа № 344/8356/20
Провадження № 11-сс/4808/163/20
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_9 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 липня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 липня 2020 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 01 вересня 2020 року включно.

Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову ухвалу, обравши ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає основним принципам кримінального судочинства України, висновки суду щодо виду запобіжного заходу підозрюваного не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та особі підозрюваного. Зокрема, захисник посилається на те, що ОСОБА_8 безпідставно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. В клопотанні слідчого не наведено жодного прямого доказу причетності підозрюваного до інкримінованого йому правопорушення, жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений та надуманий, а також не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання можливих ризиків. Вказує, що ОСОБА_8 , будучи допитаним, дотримується позиції, сприяє досудовому слідству у встановленні об`єктивних обставин справи, не бачить сенсу переховуватись від органів слідства, та іншим чином перешкоджати встановленню істини у справі, вчиняти тиск на потерпілого чи свідків, врешті у нього відсутня така можливість, так як ні потерпілий, ні встановлені свідки не є очевидцями спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, які потягли смерть, а відносно експертів у нього відсутня фізична можливість такого впливу. Стверджує, що слідчим суддею не взято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_8 не судимий, має постійне місце проживання та стабільний дохід, має міцні соціальні зв`язки з своєю родиною та сім`єю, проживає в одній квартирі зі своєю сестрою. Вважає, що висновки суду

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив доводи і вимоги поданої апеляційної скарги і просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно залишити без змін з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000560, внесеному до ЄРДР 04.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

05 липня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а саме в умисному заподіянні ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років.

Зокрема, органом досудового розслідування встановлено, що 02.07.2020 протягом дня ОСОБА_10 перебував у гостях у квартирі АДРЕСА_1 , за місцем проживання його знайомого ОСОБА_8 , де вони удвох розпивали алкогольні напої.

Цього ж дня, близько 22.00 год. між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які знаходились у квартирі, на ґрунті особистих неприязних стосунків, що раптово виникли, відбулася сварка. Під час вказаної сварки ОСОБА_8 вирішив заподіяти ОСОБА_10 тілесні ушкодження.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, з метою спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, діючи з раптовим умислом, ОСОБА_8 взяв у руку ніж та наніс ним декілька ударів ОСОБА_10 , внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючих колото-різаних ран грудної кітки з пошкодженнями внутрішніх органів, від яких ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку, копії яких долучено до клопотання, а саме: протоколами огляду місця події від 04.07.2020 року (а.п. 5-11), протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 04.07.2020 року (а.п. 12-13), протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 04.07.2020 року (а.п.14-15).

Колегія суддів приймає до уваги, що зі змісту вищевказаних доказів вбачається, що труп потерпілого ОСОБА_10 з ознаками насильницької смерті було знайдено за місцем проживання підозрюваного, який надав пояснення зі змісту яких вбачається, що він непричетний до вчиненого злочину. Однак, вищевказані показання ОСОБА_8 про те, що тілесні ушкодження, від яких наступила смерть потерпілого були нанесені останньому в іншому місці іншою особою, підлягають перевірці в ході досудового слідства.

Зокрема, на даний час органом досудового слідства не встановлено час нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, не перевірена можливість потерпілого після отримання тілесних ушкоджень самостійно пересуватися, не виявлені знаряддя злочину та не встановлені інші обставини, які можуть підтвердити або спростувати доводи підозрюваного про його непричетність до вчиненого злочину.

На думку колегії суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність досліджених доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов правильного висновку, що вищевказані докази, свідчать про обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити вказане правопорушення.

В той час, сторона захисту не наводить жодних переконливих тверджень, які б спростовували обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Колегія суддів також вважає, що слідчий суддя дійшла правильного висновку стосовно того, що слідчим і прокурором надано достатньо даних, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України, які полягають в можливості підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що відсутні ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі слідчого судді та підтверджуються матеріалами провадження. А пояснення підозрюваного ОСОБА_8 про те, що він не має наміру переховуватися від органів досудового слідства, впливати на свідків, не виключають можливості такої поведінки підозрюваного та не можуть свідчити про відсутність ризиків - спроб підозрюваного здійснити дії, передбачені п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обираючи відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахувала обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, характеризуючи особу підозрюваного дані, його вік, відсутність міцних соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання.

Колегія суддів вважає, що обставини, які вказані захисником підозрюваного в апеляційних доводах, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки тільки характеризують підозрюваного і не виключають наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

Колегія суддів враховує характер пред`явленої підозри у вчиненні злочину, стадію на якій знаходиться розслідування кримінального провадження та особливості слідчих дій, які необхідно провести для встановлення обставин, які зможуть підтвердити або спростувати причетність підозрюваного до злочину, дозволять перевірити правильність кваліфікації його дій.

Колегія суддів вважає, що доводи сторони захисту про те, що органи досудового розслідування, тримаючи підозрюваного під вартою, намагаються в такий спосіб впливати на нього з метою визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення носять вірогідний характер і не підтверджуються наявними доказами.

Колегія суддів вважає, що сторона захисту у разі наявності даних про те, що з боку посадових осіб органів досудового розслідування на підозрюваного ОСОБА_8 здійснюється психологічний тиск, повинна звернутися з відповідною заявою до компетентних органів, які зобов`язані розслідувані відповідні випадки зловживання своїми посадовими правами.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу та тяжкості злочину, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів, суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить захисник, немає, а тому ухвалу слідчого судді належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст.177,178,183,184,376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 липня 2020 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5