Ухвала
про залишення скарги без руху
9 липня 2020 року
м. Київ
справа № 718/1434/13
провадження № 51- 6381ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Чернівецької області від 29 серпня 2016 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 12 червня 2020 року, якою повернута заява засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вказаного вироку,
встановив:
На електронну пошту Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла скарга засудженого ОСОБА_4 . У скарзі, яка по суті є касаційною (далі касаційна скарга), засуджений ставить питання про перегляд судових рішень з підстав, передбачених положеннями ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), просить скасувати зазначений вирок апеляційного суду та обраний цим вироком запобіжний захід, призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням строку засудженому ОСОБА_4 для усунення недоліків на таких підставах.
Відповідно до ч.1 ст. 427 КПК касаційна скарга подається до суду касаційної інстанції в письмовій формі. Як убачається із наявних у Суду матеріалів, скаргу засуджений подав в електронній формі, яка не підписана електронним цифровим підписом.
У пунктах 4 і 5 ч.2 статті 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є:
- істотне порушення вимог кримінального процесуального закону;
- неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність;
- невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
При вирішенні питання про наявність визначених положеннями ст. 438 КПК підстав для скасування чи зміни судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.
Однак, як убачається зі змісту скарги, засуджений ОСОБА_4 вищевказаних вимог закону не дотримався.
Крім того, засуджений ОСОБА_4 не погодившись із рішеннями судів апеляційної інстанції, посилається на неправильну кваліфікацію його дій за ч.1 ст. 364 КК, на недотримання апеляційним судом положень ст. 95 КПК і неврахування допущених у даному провадженні порушень вимог ст. 214 КПК, на невідповідність мотивів суду апеляційної інстанції у вироку, висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові від 21 січня 2016 року, вказує про порушення апеляційним судом його права на захист.

Однак, засуджений не зазначив у касаційній скарзі з яких підстав вважає за необхідне переглянути судові рішення, також не навів переконливих мотивів на підтвердження обґрунтувань, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та які, крім зазначених у скарзі, норми процесуального або матеріального закону порушено апеляційним судом, яким чином було порушено його право на захист, та чи зазначене вплинуло або могло вплинути на прийняття апеляційним судом законних і обґрунтованих судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 436 КПК суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.
При цьому, засуджений подав скаргу про перегляд судових рішень у касаційному порядку, у мотивувальній частині якої не погоджується, в тому числі з ухвалою апеляційного суду, однак враховуючи положення ст. 436 КПК, в резолютивній частині скарги ОСОБА_4 не зазначив вимогу до суду касаційної інстанції щодо скасування або зміни ухвали суду апеляційної інстанції, копія якої ним надана до скарги.
Водночас, Суд звертає увагу засудженого на те, що вирок Апеляційного суду Чернівецької області від 29 серпня 2016 року вже переглядався в касаційному порядку Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ та 27 червня 2017 року було прийнято відповідне рішення по суті.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює вирішення питання щодо наявності підстав відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 .
Згідно із ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху та встановлюється строк для усунення допущених недоліків.
При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.
Враховуючи положення ч.7 ст. 115 КПК та керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Апеляційного суду Чернівецької області від 29 серпня 2016 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 12 червня 2020 року, якою повернута заява засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вказаного вироку, залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку касаційну скаргу буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 каровець ОСОБА_2 ОСОБА_3