Справа № 742/4078/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/29/21
Категорія - рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Розглянула у порядку письмового провадження в м. Чернігові апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 від 30 червня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002090 від 22 грудня 2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя вказав на те, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 наявний цивільно-правовий спір з приводу нерухомого майна, жоден з допитаних в ході досудового слідства свідків взагалі не був безпосереднім очевидцем висловлення на адресу потерпілої будь-яких погроз, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для закриття кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою вимоги скарги задовольнити у повному обсязі, скасувати постанову про закриття кримінального провадження та повернути матеріали кримінального провадження слідчому з метою забезпечення виконання вимог ст. ст. 2, 7 КПК України.

Аргументує тим, що постанова про закриття провадження є передчасною, а її зміст суперечить вимогам кримінально-процесуального Закону. На порушення вимог ч. 5 ст. 110 КПК України в мотивувальній частині постанови слідчим не надано оцінки кожному доказу, отриманому під час досудового розслідування, з точки зору належності та допустимості, а також достатності в їх сукупності з зазначенням того, які обставини ними спростовуються або підтверджуються.

Вказує на те, що слідчим не були виконані вказівки прокурора та, окрім потерпілої ОСОБА_5 і свідка ОСОБА_9 , не допитана свідок ОСОБА_10 , про яку заявляла потерпіла.

При цьому, у постанові про закриття кримінального провадження не наведено мотивів про наявність чи відсутність об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, в діях ОСОБА_8 , не з`ясовано чи дійсно остання дзвонила потерпілій та погрожувала їй вбивством, не наведено мотивів, чому слідчий прийшов до переконання про наявність в діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просив розгляд справи проводити без його участі.

Прокурор у кримінальному провадженні подав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника сторони обвинувачення, при цьому, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 .

Суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

Відповідно до положень кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Таке рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

З досліджених матеріалів убачається, що 21 грудня 2018 року до Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області надійшла ухвала Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області про необхідність внесення відомостей до ЄРДР за завою ОСОБА_5 , про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

На виконання ухвали 22 грудня 2018 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002090, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

Під час допиту ОСОБА_5 в якості потерпілої було встановлено, що ОСОБА_8 проживає в м. Вінниця та погрози висловлює у телефонних розмовах. Допитані слідчим свідки вказували на те, що особисто не були присутніми під час висловлювання погроз на адресу потерпілої, а про обставини їх висловлювання та зміст їм відомо зі слів самої потерпілої ОСОБА_5 .

Якщо свідок ОСОБА_10 , була присутня під час телефонної розмови потерпілої ОСОБА_5 з ОСОБА_8 , яка висловлювала погрози вбивством, то такі словесні погрози не спростовують правильності висновків слідчого про закриття кримінального провадження та слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Відповідальність за ч.1 ст. 129 КК України може настати лише за погрозу вбивством. При цьому реальність погрози в кожному конкретному випадку встановлюється з урахуванням конкретних обставин справи. Для визнання погрози вбивством реальною необхідно встановити, що винна особа вчинила такі дії, які давали потерпілій побоюватися її здійснення, і що поведінка особи, яка висловлює погрози, її стосунки з потерпілою об`єктивно свідчили про реальність погрози.

Негативна культура спілкування при вирішенні спору, яка супроводжувалася тільки словами погрози вбивством, не підкріплена будь-якими діями, вказує на відсутність реальних підстав побоюватися здійснення цієї погрози, яка висловлювалася по телефону, на відстані.

Доводи апелянта про те, що проведена перевірка є неповною, слідчим не наведено обґрунтованих підстав, які б свідчили про відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторін кримінальних правопорушень, є необґрунтованими та безпідставними.

Під час проведення слідчих дій, слідчим не було отримано жодних даних про те, що висловлювання ОСОБА_8 на адресу ОСОБА_5 , які відбувались під час телефонних розмов, з урахуванням віддаленості місця проживання ОСОБА_8 , можуть свідчити про реальні наміри їх виконання.

Проаналізувавши зміст апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що окрім викладу статей кримінально-процесуального закону, вона не містить доводів, які б спростовували мотиви закриття провадження, викладені у постанові слідчого.

Слідчим приймалися всі необхідні заходи для встановлення істини по справі, були допитані саме ті особи, які мають безпосереднє відношення до сприйняття висловлювань з боку ОСОБА_8 , проаналізовані медичні документи та надані обґрунтовані відповіді щодо викладених заявницею фактів.

Окрім того, не встановивши об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, слідчий вважав, що встановлені ним об`єктивні дані вказують на наявність в діях ОСОБА_8 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Підстави для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 406, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 січня 2021 року про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, без змін.

Ухвала набуває законної сили після постановлення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13