ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3423/20 Справа № 199/6267/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 на вирок Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2020 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого вальце-токарем на Дніпропетровському заводі прокатних валків, маючого на своєму утриманні малолітню доньку: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000120,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_10 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.
Вирішено долю судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 19.08.2020 близько 13 години 10 хвилин, знаходячись біля дитячого майданчика за адресою: м. Дніпро, пров. С. Крушельницької, 4, діючи умисно, з корисливого мотиву, шляхом вільного доступу, таємно викрав чуже майно - дитячу сумку-бананку, 170,00 гривень та мобільний телефон ХІАОМІ REDMI 6А, вартістю - 1866,67 гривень, які належали ОСОБА_11 , та якими у той час користувався її малолітній син ОСОБА_12 .

Сховавши вказані речі під футболку, ОСОБА_6 , з місця скоєння злочину зник, спричинивши матеріальну шкоду ОСОБА_11 у розмірі 2036 гривень 67 копійок.

Розгляд справи проведено у спрощеному порядку.

В апеляції:
- прокурор просить вирок в частині призначення покарання змінити, призначивши ОСОБА_6 покарання за за ч.1 ст. 185 КК України, у виді 120 годин громадських робіт.
В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що З 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, яким внесено зміни до ч.1 ст.185 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Проте, при ухваленні вироку та призначенні покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, суд застосував кримінальний закон, який не підлягає застосуванню, визначивши покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.185 КК України в редакції Закону України №1449-VI від 04.06.2009 року, не врахувавши, що кримінальний проступок ОСОБА_6 скоєно 19.08.2020 року.
Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Даних про поважність причин неявки суду не повідомила. Враховуючи думки учасників провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності потерпілої, згідно вимог ч.4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думки: прокурора, яка підтримала апеляційні вимоги частково та просила призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції; обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного.
Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 185 КК України, в апеляції прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо застосування закону, який не повинен був застосований і не застосування закону, який підлягав застосуванню, колегія суддів зважає на наступне.

Так, колегія суддів звертає увагу, що згідно вироку, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. Тобто в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України, яка діяла станом на 01.07.2020 року.

Проте момент вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального проступку за ч.1 ст. 185 КК України є 19.08.2020 року.

На вказану дату, згідно Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень № 2617-VIII від 22.11.2018 року, з 01 липня 2020 року діє інша редакція ч.1 ст. 185 КК України, санкція якої не передбачає визначений судом першої інстанції розмір покарання.

Однак, відповідно до ст. 51 КК України, покарання у виді громадських робіт, яке просить призначити прокурора, є більш тяжким покарання, ніж визначений розмір покарання судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Між тим, прокурор в апеляції просить призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт, що безумовно є погіршенням його становища, проте не ставить вимогу про скасування вироку і постановлення апеляційною інстанцією свого в цій частині, що унеможливлює апеляційний суд вийти за межі апеляційної скарги прокурору і призначити обвинуваченому більш суворе покарання, ніж визначене судом першої інстанції.
Таким чином, з огляду на положення ч.1 ст. 404 КПК України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що твердження прокурора про необхідність зміни вироку щодо ОСОБА_6 та призначення йому більш суворого покарання - суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Отже з наведеного, оскільки апеляційний суд не має правових підставі погіршити становище обвинуваченого без апеляційного поводу, тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вироку суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Вирок Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4