Провадження № 1-кс/243/1634/2020
Справа № 234/8092/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2020 року
Слідчий суддя Слов`янського
міськрайонного суду
Донецької області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2) скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР ОСОБА_4 від 19.05.2020 року про закриття кримінального провадження №0000722 від 16.04.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР ОСОБА_4 від 19.05.2020 року про закриття кримінального провадження №0000722 від 16.04.2020 року. В обґрунтування скарги зазначив, що постановою слідчого ТУ ДБР ОСОБА_5 від 19.05.20 р. закрито кримінальне провадження від 16.04.20 р. № 0000722 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.375 КК України. Постановою слідчого ТУ ДБР ОСОБА_5 від 18.05.20 р. було відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні від 16.04.20 р. № 0000722 . На вказану постанову до Краматорського міського суду Донецької області ним подано відповідну скаргу від 25.05.20 р.

Із доручення слідчого ДБР Медведєва від 21.04.20 р. №13-01-02/13-0739/10786 видно, що ним було доручено начальнику Добропільського ВП ГУНП у Донецькій обл. ОСОБА_6 допитати ОСОБА_3 у якості свідка у кримінальному провадженні № 0000722 діл 16.04.20 р.

У протоколі допиту свідка, складеного службовою особою НПУ ОСОБА_7 . ОСОБА_3 було заявлено, що він не був свідком того як слідчий суддя ОСОБА_8 у злочинній змові зі службовими особами ДБР вчиняла кримінальний злочин , а тому відмовився надавати будь-які пояснення в якості свідка, тому що у відповідності до ст. 55 КПК України він є потерпілим у даному кримінальному провадженні та має право користуватись своїми правами у повній мірі.

Натомість, ОСОБА_9 стверджує , що 15.05.20 р. на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, з Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області надійшли матеріали виконаного доручення, а саме протокол допиту ОСОБА_10 від 30.04.20 р. , з якого вбачається вимога щодо долучення останнього до кримінального провадження №0000722 в якості потерпілого.

Вважає, що набув статусу потерпілого з відповідними процесуальними правами у кримінальному провадженні з моменту подання заяви про злочин, вчинений відносно нього. Неможливо з упевненістю вважати кримінальне розслідування об`єктивним, всебічним та ефективним, якщо не було допитано потерпілого у відкритому кримінальному провадженні і покази (пояснення) потерпілого не були враховані слідчим ДБР Медведєвим під час проведення розслідування. Також, у постанові слідчого ДБР відсутня інформація щодо допиту слідчого судді ОСОБА_8 по справі.

Вважає, що доказом незаконних дій і дискримінації з боку слідчого судді Переверзєвої є ухвала слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької обл. ОСОБА_11 від 31.03.20 р. (справа 2234/1139/20), котрою було зобов`язано посадову особу ТУ ДБР внести до ЄРДР відомості, викладені у заяві ОСОБА_3 від 16.01.20 р., чого не було зроблено слідчим суддею ОСОБА_8 .

Також, під час досудового розслідування слідчим ДБР Медведєвим не надано належної оцінки щодо службової недбалості та щодо перевищення влади та службових повноважень слідчим суддею ОСОБА_8 . Зазначає, що його скаргу від 09.12.19 р. на бездіяльність ДБР було розглянуто слідчим суддею Переверзєвою лише 26.12.19 р., тобто , з грубим порушенням процесуальних строків, встановлених КПКУ. Крім того, у своїй заяві від 16.01.20р. він просив проводити розслідування за сукупністю статей 364, 365, 367, 396, 375 КК України, в той час як слідчі дії проводились слідчим ДБР Медведєвим виключно за ст. 375 КК України.

В зв`язку з викладеним, просить скасувати незаконну постанову слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР ОСОБА_12 від 19.05.20 р. про закриття кримінального провадження від 16.04.20 р. № 0000722.

Скаржник в судове засідання не з`явився, але при зверненні до суду просив скаргу розглянути за його відсутності.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, до судового засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, у задоволенні скарги просив відмовити.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність і рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін та свобода в поданій ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (ст. 7 КПК України).

Пункт 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

При розгляді даної скарги суд виходить з того, що інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування є важливою гарантією захисту прав учасників кримінального процесу, зокрема, відповідно до приписів п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК України забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності є однією із загальних засад кримінального провадження.

Пріоритетними завданням кримінального провадження визначено захист осіб від кримінальних правопорушень (ст. 2 КПК України).

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 16.04.2020 року слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, внесено відомості до ЄРДР за №0000722 за ч. 1 ст. 375 КК України, згідно з даними якого відповідно до ухвали Слов`янського міськрайонного суду від 31.03.2020 року ТУ ДБР у м. Краматорську зобов`язано внести відомості до ЄРДР щодо винесення як на думку заявника суддею Краматорського міського суду ОСОБА_8 завідомо неправосудного рішення.

19.05.2020 слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000722 від 16.04.2020 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України.

В обґрунтування зазначеної вище постанови указано, що під час досудового розслідування встановлено, що 09.12.2019 на електронну адресу Краматорського міського суду Донецької області надійшла скарга ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність службових осіб ТУ ДБР м. Краматорськ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Вищевказана скарга не була підписана Електронно-цифровим підписом (ЕЦП). В зв`язку з відсутністю нормативного врегулювання питання реєстрації вхідної кореспонденції без ЕЦП, та з метою реалізації прав громадян на звернення до Краматорського міського суду Донецької області в електронному вигляді, звернення ОСОБА_3 було обговорено на оперативній нараді суддів Краматорського міського суду Донецької області 17.12.2019 та прийнято рішення про реєстрацію звернень громадян в електронному вигляді без ЕЦП. 17.12.2019 скаргу ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність службових осіб ТУ ДБР м. Краматорськ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, яка надійшла на електронну адресу суду 09.12.2019, зареєстровано в автоматизованій системі документообігу суду та передано головуючому судді ОСОБА_8 . 18.12.2019 слідчим суддею Краматорського міського суду Донецької області ОСОБА_8 було відкрито провадження по вищевказаній скарзі та призначено розгляд на 20.12.2019 на 11 год. 45 хв. Заявник ОСОБА_3 просив здійснити розгляд скарги в режимі відео конференції, було ухвалено розгляд скарги останнього провести в режимі дистанційного судового провадження, а саме у режимі відеоконференції, та було доручено Олександрівському районному суду Донецької області забезпечити його участь у судовому засіданні дистанційно. 19.12.2020 на електронну адресу Краматорського міського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_3 , в якій заявник зазначає, що він не зможе прийняти участь у судовому засіданні 20.12.2019 об 11-й годині 45 хв. у зв`язку із зайнятістю останнього в цей час в іншому судовому процесі. Вказана заява не містила посилання на розгляд скарги за відсутності заявника, тому відповідно до вимог ст. 306 КПК України щодо обов`язкової участі особи при розгляді скарги, її розгляд було відкладено до 10-ї години 45 хвилин 23.12.2019 (з урахуванням того, що 21.12.2019 та 22.12.2019 вихідні дні), тобто на наступний робочий день. Про призначення розгляду скарги на 23.12.2019 на 10 год. 45 хв. заявника ОСОБА_3 було повідомлено належним чином. В судове засідання 23.12.2019 ОСОБА_3 не з`явився, будь-яких заяв з цього приводу від нього не надходило. Розгляд скарги за відсутності скаржника не міг відбутися і судове засідання було перенесено на 26.12.2019 на 15 год. 00 хв. (25.12.2019 святковий день). Секретарем судового засідання 24.12.2019 за телефоном було повідомлено ОСОБА_3 про розгляд його скарги 26.12.2019 о 15 год. 00 хв. Прибути в судове засідання останній відмовився та просив розглянути скаргу без його участі. Про здійснення даного повідомлення за допомогою телефонного дзвінка секретарем судового засідання ОСОБА_13 була складена відповідна доповідна записка. 26.12.2019 скаргу ОСОБА_3 було розглянуто та ухвалено відмовити у задоволенні скарги на протиправну бездіяльність службових осіб ТУ ДБР м. Краматорська, яка полягає невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Відповідно до ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області ОСОБА_8 від 26.12.2019, підставою відмови у задоволенні скарги ОСОБА_3 стало те, що його заява не містила відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим, відповідно до вимог ст.ст.135, 136 КПК України, вжиті необхідні заходи щодо допиту ОСОБА_3 щодо обставин, викладених ним в заяві про кримінальне правопорушення від 16.01.2020. Однак, заявник ОСОБА_3 під час допиту в якості свідка 30.04.2020 від надання показань відмовився, посилаючись на небажання надавати показання в якості свідка.

Ухвала слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області ОСОБА_8 від 26.12.2019 року не оскаржена та набрала законної сили.

На думку заявника ОСОБА_3 , слідчим суддею Краматорського міського суду Донецької області ОСОБА_8 була постановлена завідомо неправосудна ухвала.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування.

Обставини кримінального провадження встановлюються на підставі зібраних в ході досудового слідства доказів, процесуальними джерелами яких є показання, речові докази, документи, висновки експертів, що вбачається зі змісту ст. 84 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження №0000722 вбачається, що давалось доручення про проведення слідчих дій, зокрема провести допит в якості свідка ОСОБА_3 , однак під час допиту в якості свідка останній відмовився від надання показань, оскільки вважав себе потерпілим, постановою слідчого від 18.05.2020 року ОСОБА_3 відмовлено у визнанні його потерпілим, ухвалою слідчого судді від 25.05.2020 року скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим повернуто скаржнику.

У ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні факт вчинення слідчим суддею Краматорського міського суду Донецької області ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України не встановлено.

Враховуючи наведене вище, слідчим суддею встановлено, що слідчим проведені усі необхідні слідчі дії та проведеним досудовим розслідуванням не здобуто доказів, які б вказували на наявність в діях слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області ОСОБА_8 ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, а тому слідчий суддя вважає безпідставними доводи скарги ОСОБА_3 щодо незаконності та передчасності винесення оскаржуваної постанови.

Незгода із судовим рішенням не може бути підставою для кримінального переслідування судді, який його ухвалив. В разі незгоди із судовим рішенням особа вправі оскаржити його в порядку та спосіб, передбачений законом, й звернення про вчинення кримінального правопорушення суддею у зв`язку з ухваленням ним судового рішення є втручанням у діяльність суду та способом впливу на суд, що порушує гарантований Конституцією України принцип незалежності суддів. До зазначеного висновку слідчий обґрунтовано прийшов, виходячи із наступних підстав.

Статтею 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Конституційний Суд України у своїх неодноразових рішеннях послідовно підтвердив викладені ним правові позиції щодо гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів, закріплених у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованій Верховною Радою України 17 липня 1997 року, та в низці інших міжнародних документів, а саме: «Основні принципи незалежності судових органів», ухвалені резолюціями 40/32 від 29 листопада 1985 року та 40/146 від 13 грудня 1985 року Генеральної Асамблеї ООН, «Процедури ефективного здійснення Основних принципів незалежності судових органів», затверджені 24 травня 1989 року Резолюцією 1989/60 ООН, Європейська хартія «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, Рекомендації № (94) 12 Комітету міністрів ради Європи «Незалежність, дієвість та роль суддів» від 13 жовтня 1994 року та інших.

Зокрема, у справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 Конституційний Суд України визначив, що «недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Разом з тим, відповідно до положення ч. 1 цієї статті Конституції України, недоторканність суддів як гарантія їхньої незалежності у виконанні професійних обов`язків може не обмежуватися обсягом, визначеним у ч. 3 статті 126 Конституції України».

Додаткові гарантії незалежності і недоторканності суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів. Зниження рівня гарантій незалежності суддів опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист (п.п. 1.2, 1.3, 4.2, 4.3).

Аналогічні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканності суддів надано у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року. За позицією ВСУ як правило, заяви про вчинення суддями злочину у вигляді, на думку заявника, ухвалення суддями відповідного судового рішення, викликані просто незгодою заявника з прийнятим рішенням, або бажанням таким чином вплинути на результат розгляду справи поза межами встановленої судової процедури. Це є прямим тиском на суд, втручанням у здійснення правосуддя та прямо порушує норми Конституції України, суперечить Основним принципам незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада 1985 року та 13 грудня 1985 року щодо гарантування засад незалежності судових органів.

Здійснення органами досудового розслідування слідчих дій в рамках розпочатого досудового розслідування щодо надання оцінки законності судового рішення та витребування пояснень у суддів з приводу ухваленого рішення тощо при явному зловживанні учасником процесу свого законодавчого права на оскарження такого рішення до вищої інстанції не узгоджується та прямо протирічить положенням статті 124 Конституції України, оскільки делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Згідно з правовими висновками, викладеним у Рекомендації CM/REC (2010) 12 Комітету Ради Європи від 17 листопада 2010 року, судді не зобов`язані роз`яснювати, якими переконаннями вони керувалися при прийнятті судових рішень (п. 15).

Ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд, суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Статтею 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Таким чином, слідчий самостійно визначає які слідчі дії йому необхідно провести та які докази йому необхідно зібрати здійснюючи досудове розслідування.

Щодо тверджень заявника про заявлення ним у його заяві іншої кваліфікації вказаного діяння, зазначаю, що за змістом ст. 214 КПК України обов`язок з визначення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення покладений саме на слідчого та/або прокурора, якого кримінальним процесуальним Законом визначено як реєстратора кримінального правопорушення, який і визначає попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України).

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду наведеного, слідчий суддя в задоволені скарги відмовляє.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.284, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР ОСОБА_4 від 19.05.2020 року про закриття кримінального провадження №0000722 від 16.04.2020 року відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Слідчий суддя

Слов`янського міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1