справа № 462/661/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року
Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовлому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003851 від 27.12.2019 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Берегове, Закарпатської області, українки,

громадянки України, зареєстрована та проживає:

АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 27.12.2019 року о 09 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Чернівецька, 21, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, скориставшись тим, що її дії не були поміченими, викрала з наплічної сумки потерпілої ОСОБА_7 гаманець фіолетового кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1250 грн. Своіми діями ОСОБА_4 заподіяла потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 1250 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала та пояснила, що справді, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Чернівецька, 21, викрала з наплічної сумки потерпілої ОСОБА_7 гаманець фіолетового кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1250 грн. Злочин вчинила у зв`язку із тим, що потрібні були гроші на лікування дитини. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачена не заперечувала фактичні обставини та судом було встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності її позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав не доцільним дослідження інших доказів по справі, обмежився допитом обвинуваченої.

Крім повного визнання вини обвинуваченою, її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, показаннями обвинуваченої, доказами, що характеризують особу обвинуваченої.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст. 337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов висновку, що її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, за ознакою повторності, оскільки відносно неї 03.12.2015 року скеровано обвинувальний акт до Дніпровського районного суду м. Києва за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що дане кримінальне провадження, яке скеровано з обвинувальним актом до Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України не розглянуто по суті, обвинувального вироку не постановлено, а тому не має підстав кваліфікувати дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України за ознакою повторності. Її дії слід перекваліфікувати на ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки вона вчинила таємне викрадення чужого майна.

Таку позицію викладено у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду України від 14.09.2020 року по справі № 591/4366/18.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання»(із змінами станом на 6 листопада 2009р.) при призначенні покарання в кожному випадку суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 вказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченої. Зокрема те, що ОСОБА_4 щиро розкаялася у вчиненому, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судима, а тому суд дійшов висновку, що достатнім обвинуваченій буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст.185 КК України, оскільки її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

При цьому, суд враховує те, що Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 1 липня 2020 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, які в даному випадку, посилюють кримінальну відповідальність обвинуваченої.

Відповідно до частини 2 ст. 5 КК України в даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення, оскільки він пом`якшує кримінальну відповідальність обвинуваченої.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченій не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.302,368-371,373-374,376,381-382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України та призначити їй покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: гаманець фіолетового кольору, в якому знаходяться грошові кошти в сумі 1250 грн., а саме: 100 грн. серії ИЗ 8355873, 100 грн. МГ 0667872, 100 грн. ЗЗ 4616416, 100 грн. СИ 1749610, 100грн. ТА 0837971, 100 грн. КЕ 5657576, 100 грн. ТА 2168563, 100 грн. ЗХ 6971331, 100 грн. ЗЕ 9432733, 100 грн. ЗВ 0227143, 100 грн. СЖ 0083279, 50 грн. СТ 6779336, 50 грн. СМ 9841229, 50 грн. ВФ 7166918 повернути ОСОБА_7 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьоїстатті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1