Дата документу 20.01.2021 Справа № 316/1601/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/519/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №316/1601/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 21 грудня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою міського суду за клопотанням прокурора продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, на строк 60 днів, тобто до 19.02.2021 року включно.

В апеляційній скарзі захисник просила ухвалу змінити та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, звільнивши обвинуваченого з-під варти в залі суду та покласти на нього обов`язки, визначені законом. Свої вимоги мотивувала тим, що обвинувачений утримується під вартою вже 9 місяців за відсутності прийнятого судового рішення. У зв`язку з численними порушеннями, допущеними під час досудового розслідування, і застосуванням до обвинуваченого заходів фізичного впливу ним до прокуратури подано скаргу. Крім того, обвинувачений має постійне місце реєстрації, страждає на тяжке захворювання хронічний вірусний гепатит С та постійні хвороби органів дихання, а належне лікування в умовах СІЗО обвинувачений не отримує. А тому до нього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у даному провадженні існує ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти встановленому ризику.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ґрунтуються на вказаних вимогах кримінального процесуального закону.

Так, з наданих матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше 6 разів притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих тяжких злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі. Проте, будучи звільненим з місць позбавлення волі, ОСОБА_8 знову обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти власності. Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 ніде не працює та не має постійного джерела доходу.

Зазначені обставини беззаперечно доводять існування у даній справі ризику того, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також виходячи із наявних у справі даних обвинувачений ОСОБА_8 не має стійких та міцних соціальних зв`язків. Під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений демонструє неповагу до суду та учасників процесу, порушує порядок в судовому засіданні, за що неодноразово видалявся судом із зали судових засідань.

Така процесуальна поведінка обвинуваченого у сукупності з даними про його особу красномовно свідчить про те, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявному у справі ризику та забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Відтак, за наявності встановленого ризику, який виправдовує подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_8 перебувати на волі, враховуючи стадію судового розгляду, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки відсутні підставі вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні.

Відомості про стан здоров`я обвинуваченого були предметом перевірки суду першої інстанції, який, виходячи з наявних медичних довідок, дійшов висновку про відсутність даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою. Такі висновки суду захисником в апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду будь-якими доказами не спростовано.

Сама по собі тривалість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без наявності будь-яких інших підстав для зміни запобіжного заходу, не може стати підставою для задоволення апеляційної скарги захисника.

До перевірки доводів апеляційної скарги про допущені під час досудового розслідування кримінального провадження порушення, колегія суддів не вдається, оскільки на даному етапі провадження судова колегія вправі лише вирішувати питання щодо наявності передбачених ч.1 ст.177 КПК ризиків та необхідності тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 постійного місця проживання, на що йде посилання в апеляційній скарзі, не може бути беззаперечним стримуючим фактором подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції також не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 21 грудня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4