Справа № 461/8313/20
Провадження № 1-кс/461/7837/20
УХВАЛА

03.12.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання Приватного підприємства «Леохард» про скасування арешту майна,

встановив:

Приватне підприємство «Леохард» в особі представника ОСОБА_3 звернулось до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11 листопада 2020 року на приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), шляхом заборони його відчуження, розпорядження.

Клопотання мотивує тим, що нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 належать ПП "Леохард" на праві власності, на підставі акту приймання-передачі в якості внеску до статутного капіталу. Дане приміщення є лише частиною нежитлової будівлі, яка знаходиться за даною адресою. Об`єктивних підстав вважати, що майно, яке перебуває у власності ПП "Леохард", виступало об`єктом кримінального правопорушення, набуто в результаті вчинення кримінального правопорушення, тобто є доказом злочину і відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, містить на собі ознаки вчиненого кримінального правопорушення, або ж відповідні сліди кримінального правопорушення, немає. При цьому, заборона розпорядження майном, що включає заборону його змінювати, переробляти, змушує зупинити виконання всіх робіт, які на сьогоднішній день проводяться власником на підставі отриманих у встановленому законом порядку дозвільних документів та тягне за собою значні фінансові та репутаційні збитки для підприємства. Так, на даний момент ПП "Соломія-Сервіс" укладено ряд підрядних договорів, виконуються внутрішні роботи, встановлення перекриття, сходових маршів, тощо. Зупинення виконання робі призведе до невиконання договірних зобов`язань з підрядними організаціями, завдання збитків і подальше звернення ПП "Соломія-Сервіс" до ПП "Леохард" з вимогою про їх відшкодування. Вказує, що необхідності у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний момент немає, а тому просить клопотання задовольнити та скасувати арешт на вищевказане нерухоме майно.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримала з мотивів наведених у ньому та додаткових письмових поясненнях.

Слідчий в судовому засіданні клопотання заперечив, вказуючи, що нерухоме майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та має суттєве значення для проведення досудового розслідування та може бути використане як доказ вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, вказав, що на даний момент Львівською міською радою проводиться перевірка законності набуття права власності на нерухомі об`єкти розташовані за адресою: м. Львів, вул. Чорновола, будинок 43А.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи учасників процесу, приходжу до наступного висновку.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Встановлено, що слідчим управлінням ГУ Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні, відомості про яке 02.10.2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000800, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11 листопада 2020 року накладено арешт на приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), шляхом заборони його відчуження, розпорядження.

Мотивами постановлення вказаної ухвали зазначено, що нерухоме майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майна, Державного реєстру іпотек, ЄДР заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Чорновола, будинок 43А, на праві приватної власності належить Приватному підприємству «Леохард» ().

Нежитлові приміщення за адресою м. Львів, вул. Чорновола 43А належать ПП "Леохард" на праві власності на підставі акту приймання-передачі в якості внеску до статутного капіталу. Дане приміщення є частиною нежитлової будівлі. Суміжними власниками є Львівська обласна спілка споживчих товариств (Облспоживспілка), якій належать приміщення площею 2 293,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1) та ОСОБА_5 , якій належить 39.1 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) .

Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, всі три вищевказані приміщення знаходяться за однією адресою і відносяться до складу однієї будівлі.

З матеріалів справи вбачається, що арештоване майно є предметом інвестиційного договору від 01.09.2017 року. Протягом 2018-2019 років сторона вказаного договору, ПП "Соломія-Сервіс", на виконання його умов за власний кошт виготовила проектно-кошторисну документацію, здійснила підготовчі роботі, а з 04.05.2020 року веде будівельні роботи із залученням підрядних організації. Відповідно до п.2.3. Договору, ПП "Соломія-Сервіс" зобов`язується виконати роботи до завершення третього кварталу 2020 року. Такими ж строками ПП "Соломія-Сервіс" обмежена і з підрядниками.

Таким чином, заборона розпорядження майном, що включає заборону його змінювати, переробляти, змушує зупинити виконання всіх робіт та тягне за собою значні фінансові та репутаційні збитки для підприємства.

Як стверджує заявник та підтверджується матеріалами справи, на даний момент ПП "Соломія-Сервіс" укладено ряд підрядних договорів, виконуються внутрішні роботи, встановлення перекриття, сходових маршів, тощо. Зупинення виконання робіт призведе до невиконання договірних зобов`язань з підрядними організаціями, завдання збитків і подальшого звернення ПП "Соломія-Сервіс" з вимогою до ПП "Леохард" про їх відшкодування.

При цьому, матеріали справи свідчать, що на даний час слідством не здобуто достатніх доказів, які б, на даній стадії досудового розслідування, давали підстави вважати, дане майно набуто в результаті вчинення кримінального правопорушення, чи є доказом злочину і відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Більше того, заявником доведено, що документи які підтверджують набуття права власності ПП "Леохард" є чинними, їх незаконність у визначеному законом порядку не встановлена, відомості в реєстрі нерухомого майна є чинними.

На переконання слідчого судді, органом досудового розслідування з часу арешту нерухомого майна не встановлено та не перевірено, відношення даного майна до кримінального провадження та яким чином воно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При вирішенні клопотання враховую також положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Зазначені в ході розгляду клопотання обставини свідчать про відсутність підстав для подальшого арешту майна, оскільки вбачається, що негативні наслідки для власника майна та третіх осіб не виправдовують ступінь втручання у права і свободи підприємства та не співмірні з потребами досудового розслідування, і за вказаних обставин істотно порушують справедливий баланс між інтересами власника майна і завданнями кримінального провадження. Доказів з приводу протилежного слідчим в ході розгляду клопотання не надано, як і не доведено ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження такого майна.
Відтак встановлено те, що на даний час відпали обставини, які стали підставою для арешту майна, що передбачені ст.170 КПК України, тобто заявником доведено обставини, на які він посилається у клопотанні, а тому клопотання підлягає до задоволення.

Роз`яснити, що згідно ч.3 ст.167 КПК України, слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11 листопада 2020 року на приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Чорновола, будинок 43А (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), шляхом заборони його відчуження, розпорядження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1