В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2020 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ;
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000550 від 01 жовтня 2019 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, працюючого водієм в ТОВ "Радонь", раніше не судимого,

- у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 , за ордером серія ВЕ №1009421

від 10 лютого 2020 року

обвинувачений ОСОБА_3 ,

представник цивільного

співвідповідача АТ "Страхова компанія ІНГО"
ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 01 жовтня 2019 року о 06.30 год., керуючи технічно справним автобусом "Neoplan 116", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТОВ "Українські Лінії", рухався на 292 км автодороги М-05 "Київ-Одеса" в Кривоозерському районі Миколаївської області, по сухій асфальтованій проїзній частині, з боку м.Київ у напрямку м.Одеса, зі швидкістю - 70 км/год. Під час руху, грубо порушив вимоги п.п.2.3 "б", 13.1 та 13.3 ПДР України, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її змін, під час виконання маневру роз`їзду не дотримався безпечного інтервалу, частково виїхав на додаткову смугу руху для розгону транспортних засобів, на якій зупинився автопоїзд "КАМАЗ 5320", реєстраційний номер - НОМЕР_2 у з`єднанні з причепом "ГКБ 8350", реєстраційний номер - НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_8 , і пропускав транспортний потік у напрямку м.Києва та допустив зіткнення передньою правою кутовою частиною автобуса з задньою лівою кутовою частиною причепу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) вищевказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а другий водій автобуса "Neoplan 116", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , який відпочивав у спальному місці в салоні автобуса отримав тілесні ушкодження, від яких помер в Кривоозерській ЦРЛ.
Допитаний у ході судового засідання обвинувачений свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що згадуючи події трагічного дня частково не може дати відповідь щодо причин дорожньої пригоди. Просив врахувати, що швидкість руху автобуса під його керуванням була в межах Правил дорожнього руху. Припускає, що був стомлений, недостатньо уважний і з-за цього сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій він повністю визнає вину. Просив врахувати, що на його утриманні перебуває малолітня дочка, непрацююча дружина, а також те, що буде вживати всіх заходів для відшкодування шкоди потерпілій.
Вимоги потерпілої ОСОБА_5 , заявлені нею у цивільному позові, визнав повністю, вказуючи, що оцінена моральна шкода в сумі 200 000 грн. є для нього нереальною для сплати.
Обвинувачений ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 , захисник потерпілої ОСОБА_6 , погодилися на порядок розгляду справи без дослідження доказів, запропонований прокурором, оскільки фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, ними не оспорюються.
Суд, вислухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілу, її захисника, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим вищевказаних обставин обвинувачення, не маючи сумніву щодо добровільності та істинності позиції учасників судового провадження, в тому числі і щодо наслідків розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись дослідженням лише тих доказів, що потребують спеціальних знань та характеризують особу обвинуваченого.
Зокрема: - висновком судово-медичного експерта Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи №332 від 02 жовтня 2019 року підтверджено, що причиною смерті ОСОБА_9 , 1967 року народження, став лівобічний пневмоторакс, який розвинувся внаслідок відкритої рани грудної клітки, проникаючої в ліву плевральну порожнину. При судово-медичній екпертизі трупу виявлені тілесні ушкодження, які утворилися від дії тупих предметів, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, носять прижиттєвий характер і знаходяться в прямому причинному-наслідковому зв"язку з настанням смерті (а.с.102-106);
- висновком експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України №528 від 26 листопада 2019 року підтверджується, що - автобус "Neoplan 116", реєстраційний номер НОМЕР_1 , контактував своєю передньою правою частиною з задньою лівою частиною причепу "ГКБ 8350", реєстраційний номер НОМЕР_3 , кут між подовжніми осями складав близько 0°±5° при відліку кута від подовжньої осі автобусу "Neoplan 116", реєстраційний номер НОМЕР_1 , проти ходу годинникової стрілки до подовжньої осі причепу, як вказано на зобр. №3 цього висновку; - в діях водія автомобіля "КАМАЗ 5320" (р.н. НОМЕР_2 ) у з`єднанні з причепом "ГКБ 8350" ( р.н. НОМЕР_3 ) не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України. В діях водія автобуса "Neoplan 116", реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається невідповідність вимогам п.13.1,13.3 ПДР України. Дії водія автобуса "Neoplan 116", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП (а.с.118-126);
Досліджені у судовому засіданні докази узгоджуються з показаннями обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим суд вважає їх достовірними.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи автобусом, порушив п.п.2.3 "б", 13.1 та 13.3 ПДР України, тобто порушив правила безпеки дорожнього руху як особа, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, у зв`язку з чим його дії кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому за ч.2 ст.286 КК України, з урахуванням положень ст.ст.65, 66, 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно, вину визнав повністю, активне сприяння розкриттю злочину, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше (а.с.135-141), принципову позицію потерпілої ОСОБА_5 , яка просила призначити ОСОБА_3 покарання у виді реального позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами .
Підстав для застосування до призначеного покарання положень ст.ст.75, 76 КК України, а також ст.69 КК України, які б давали суду можливість прийти до висновку про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбуття покарання із випробуванням, або застосування до нього більш м`якого покарання, не встановлено.
Разом з тим, зважаючи на те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою молодого віку, тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе і без призначення йому максимального строку покарання, яке передбачено санкцією ч.2 ст.286 КК України, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого у більш короткий строк його ізоляції від суспільства, що також підтверджується засудженням ним своєї протиправної поведінки, яка може свідчити про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило смерть людини, та приходить до висновку про доцільність призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в розмірі 51 358 грн. та моральної шкоди в розмірі 200 000 грн. суд приходить до наступного.

В судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог цивільним позивачем зазначено, що внаслідок необережних злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_3 при використанні ним транспортного засобу, що є джерелом підвищеної небезпеки, їй була завдана матеріальна та моральна шкода.
Суд вважає доведеними та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 майнової шкоди в розмірі 51 358 грн..
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги доводи цивільного позивача, що неправомірними діями ОСОБА_3 завдано моральної шкоди, яка полягає у невимовних душевних стражданнях внаслідок втрати батька, із-за яких вона та всі рідні загиблого змушені були змінити повністю спосіб життя.
Вирішуючи питання щодо визначення розміру моральної шкоди, на яку претендує потерпіла ОСОБА_5 суд враховує положення п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", а саме, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням характеру, обсягу та тривалості душевних та психічних страждань, пов`язаних з втратою близької людини, а саме батька потерпілої, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог, та стягненням з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди, спричиненої ОСОБА_5 , у сумі 100 000 грн..

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 відмовилась в частині позовних вимог до АТ "Страхова компанія ІНГО" про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 50 076 грн. та моральної шкоди в розмірі 50 076 грн., у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість закриття провадження по розгляду позову в даному кримінальному провадженні в частині цих вимог відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати: - за проведення судової автотехнічної експертизи визначення технічного стану транспортного засобу №525 в розмірі 1256.08 грн., за проведення судової автотехнічної експертизи визначення технічного стану транспортного засобу №529 в розмірі 1256.08 грн.; - за проведення комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи по дослідженню механізму та обставин ДТП №528 в розмірі 1256.08 грн.; всього в сумі 3768.24 грн..

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному провадженні не затримувався, запобіжні заходи у відношенні нього не обиралися.

Керуючись ст.ст.349, 369-371, 373-375 КПК України суд,-

у х в а л и в :

визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки. .
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 51 358 грн. та моральної шкоди в розмірі 100 000 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз, у розмірі 3768.24 грн..

Прийняти відмову потерпілої ОСОБА_5 від позовних вимог до АТ "Страхова компанія ІНГО" про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 50 076 грн. та моральної шкоди в розмірі 50 076 грн..

Накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва 18 жовтня 2019 року арешт на:

- автобус "Neoplan 116", реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ "Українська Лінія", та який перебуває на зберіганні на території Кривоозерського ВП ГУНП в Миколаївській області - зняти,
- автопоїзд "КАМАЗ 5320", реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 , та який перебуває на зберіганні на території Кривоозерського ВП ГУНП в Миколаївській області - зняти,
- причеп "ГКБ 8350", реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_10 , та який перебуває на зберіганні на території Кривоозерського ВП ГУНП в Миколаївській області - зняти.
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Миколаївського апеляційного суду через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Обвинуваченому, потерпілій та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

СУДДЯ:(підпис)

Згідно з оригіналом:
Суддя Кривоозерського
районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1

Вирок суду вступив в законну силу __________________
Оригінал вироку знаходиться в суді в кримінальній справі №474/1598/19.

Керівник апарату Кривоозерського
районного суду ОСОБА_11