ВИРОК
Іменем України

29.09.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу
№ 0000029 від 11 лютого 2019 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Чудви, Костопільського району, Рівненської області, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього військовослужбовця військової служби за контрактом осіб рядового складу, колишнього стрільця- помічника гранатометника 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 (на теперішній час військова частина НОМЕР_2 ), у військовому званні солдат запасу, документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим 11 березня 2008 року Костопільським РВ УМВС України в Рівненській області, ІПН - НОМЕР_4 .

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

Встановив:
солдат ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1 Закону України «Про оборону України», проходячи військову службу за контрактом, на посаді навідника 3 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою тимчасово ухилитися від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 16 грудня 2016 року близько 08 год. 00 хв., самовільно залишив місце служби, де тимчасово дислокувався підрозділ 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , на базі табірного збору військової частини НОМЕР_5 у АДРЕСА_2 , та направився за місцем фактичного проживання та реєстрації у АДРЕСА_1 , де перебував без поважних на те причин, не виконуючи обов`язки військової служби та проводячи час на власний розсуд, доки 28 лютого 2017 року близько 09 год. 00 хв., усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, добровільно заявив про себе, та з власної ініціативи прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , тим самим припинивши власну протиправну діяльність.
З урахуванням позицій прокурора, обвинуваченого, які заявили про спрощений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро каявся і пояснив, що він з16 грудня 2016 року до 28 лютого 2017 року самовільно залишив розташування військової частини п/п НОМЕР_1 .
Обираючи покарання, за відсутності обтяжуючих, пом`якшуючими його обставинами суд враховує щире каяття і правдиві показання ОСОБА_4 , сприяння ним встановленню дійсних обставин справи, відсутність судимості.
За таких обставин суд визнає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо призначивши йому покарання у виді позбавлення волі.
За змістом ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч.ч.2, 3 і 4 ст.408, ст.410, ч.ч.2, 3 і 4 ст.411 КК України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин, який не є особливо тяжким стосовно ст.12 КК України злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч.ч.2, 3 і 4 ст.408, ст.410, ч.ч.2, 3 і 4 ст.411 КК України, а на день набрання чинності цим Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р. в установленому порядку його визнано особою, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, є учасником бойових дій (копія посвідчення серії НОМЕР_6 командування Високомобільних десантних військ Збройних Сил України) і він не заперечує проти застосування щодо нього ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р., то він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 369 - 374 КПК України, суд,
засудив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, і призначити за ч.4 ст.407 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
Звільнити ОСОБА_4 , 13 листопада 1991 року від відбування призначеного покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 р.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти діб з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя ОСОБА_1