Справа № 524/8724/20
Провадження № 1-кс/524/3502/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2020 року, слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Вірменії, офіційно не працюючого, не одруженого, без постійного місця проживання, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 345 КК України, у кримінальному провадженні за № 0003230 від 29.12.2020 року,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0003230 від 29.12.2020 року.

На обґрунтування клопотання зазначає, що 28.12.2020 року, близько 21.30 години ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні кафе «Смак», по вул. Київській, в м. Кременчуці, під час розпиття алкогольних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків розпочалася сварка. Під час сварки у ОСОБА_11 з метою помсти за нанесені раніше під час сварки образи виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Реалізуючи свій умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 наніс ножем ОСОБА_10 один удар в область черевної порожнини, заподіявши ОСОБА_10 проникаюче ножове поранення черевної порожнини.

За даним фактом 29.12.2020 відомості внесено до ЄРДР за №0003231 та оголошено про підозру ОСОБА_12 за кримінальне правопорушення, передбачене за ч.1 ст.121 КК України.

Крім того, 28.12.2020 близько 23 год 20 хв. Конінян Самвел, перебував в коридорі на першому поверсі будинку АДРЕСА_1 , гучно, з використанням ненормативної лексики почав сперечатися з працівниками поліції, а саме поліцейським Кременчуцького МВ УПО в Полтавській області ОСОБА_13 .

В ході спілкування та неодноразових зауважень ОСОБА_9 , щодо його гучного висловлювання ненормативною лексикою та відмови заспокоїтися, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_8 виник протиправний злочинний умисел на умисне заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції, який в цей час виконував свої службові обов`язки.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки Конінян Самвел наніс два удари лівою та правою руками зжатими в кулак в обличчя потерпілому ОСОБА_13 .

За даним фактом відомості внесено до ЄРДР за №0003230 за ч.2 ст. 345 від 29.12.2020 року та повідомлено про підозру ОСОБА_12 .

29.12.2020 ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч.1 ст. 121 КК України.

30.12.2020 року кримінальні провадження об`єднанні в одне провадження за №0003230 від 29.12.2020 року.

Підозра ОСОБА_4 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень доводиться зібраними в провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками з потерпілими; показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками зі свідками; протоколами огляду місця події від 29.12.2020 року.; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Заслухавши прокурора, який підтримав внесене слідчим клопотання, підозрюваного ОСОБА_11 та захисника адвоката ОСОБА_5 , які заперечували щодо задоволення клопотання та просили обрати більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за який законом передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на той самий строк та у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В пункті «с» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Вирішуючи питання про застосування тримання під вартою слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Войкін та інші проти України» (сaseOfVoykinandothersv.Ukraine), заява №47889/08,Страсбург,27березня 2018року,остаточне 27/06/2018,§136 Суд нагадує, що з метою дотримання пункту 1 статті 5, тримання від вартою, яке розглядається, в першу чергу має бути «законним», у тому числі з дотриманням встановленого законом порядку; у зв`язку з цим Конвенція, по суті, відсилає до національного законодавства та встановлює обов`язок забезпечувати дотримання його матеріальних і процесуальних норм. Проте, вона також вимагає, щоб будь-яке позбавлення свободи відповідало меті статті 5, а саме захисту осіб від свавілля. Крім того, тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що воно може бути виправдане лише тоді, коли були розглянуті інші, менш суворі заходи, і вони були визнані недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, які можуть вимагати тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідності позбавлення свободи вимогам національного законодавства недостатньо; воно також має бути необхідним за конкретних обставин.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, що йому інкримінується, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. При цьому визнає свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, , передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується документами, долученими до клопотання.

Під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність підстав вважати, що існують ризики передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду оскільки підозрюваний ОСОБА_9 , раніше не судимий, є громадянином Вірменії, не має постійного місця проживання та роботи, у зв`язку з чим може переховуватися від слідства та суду, для уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні оскільки наглядно їх знає, йому відомо їх місце проживання, що може проявитися у вчиненні морального або фізичного тиску з його боку на свідків та потерпілого з метою спонукання їх до зміни показань.

Крім того, вирішуючи питання про наявність зазначених вище ризиків та про те, який саме запобіжний захід забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_11 , слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, враховує вагомість наявних доказів про вчинення останнім злочину та тяжкість покарання, що йому загрожує, у підозрюваного наявні підстави застосування усіх можливих способів та механізмів переховування та уникнення покарання у вигляді позбавлення волі, міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його проживання, а саме те, що він офіційно не працює та не має постійного джерела доходу, вчинив злочин, пов`язаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Враховуються також вік та стан його здоров`я. Об`єктивних даних щодо стану здоров`я, які перешкоджають у перебуванні в місці попереднього ув`язнення слідчому судді не надано. Особа не позбавлена можливості звертатися до лікаря та отримати об`єктивні дані для зміни запобіжного заходу чи звільнення за станом здоров`я.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пивоварник проти України», рівень охорони здоров`я ув`язненого має бути сумісним з людською гідністю. Європейський суд з прав людини наголосив, що охорона здоров`я ув`язнених повинна здійснюватися належним чином, а відсутність належної медичної допомоги може вважатися жорстоким або нелюдським поводженням в значенні статті 3 Конвенції. ЄСПЛ підкреслив, що для того, щоб надана медична допомога могла вважатися належною, потрібно встановити сукупність наступних факторів: 1) факт огляду лікарем і призначення лікування; 2) докладне документування стану здоров`я ув`язненого; 3) оперативність та точність постановки діагнозу і лікування; 4) наявність регулярного і систематичного нагляду за станом здоров`я, розроблення плану лікування; 5) створення умов, необхідних для надання призначеного лікування; 6) медична допомога має відповідати тому рівню, на якому надається населенню в цілому.

Сторона захисту не позбавлена можливості ініціювання питання щодо зміни запобіжного заходу в порядку ст. 201 КПК України.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_19 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного ОСОБА_11 з певними злочинами на даному етапі, хоча і неможна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, ніде не працює, не має постійного місця проживання в Україні, та може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки наглядно їх знає, а для запобігання вказаних ризиків, з урахуванням наведених обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде не достатнім.

Крім того, підозрюваний у судому засіданні заявив про застосування до нього насильства під час затримання з боку працівників поліції.

Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати слідчого та прокурора у кримінальному провадженні забезпечити ОСОБА_19 невідкладне медичне обстеження з метою встановлення наявності у останнього будь-яких тілесних ушкоджень та хронічних захворювань та у разі встановлення такого діагнозу, вжити заходів з метою забезпечення відповідного лікування, а також доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві ОСОБА_11 щодо застосування до нього насильства під час затримання з боку працівників правоохоронного органу.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Ураховуючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, поєднаного з застосуванням застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, слідчий суддя вважає за можливе на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Кременчуцького ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , внесене у кримінальному провадженні № 0003230 від 29.12.2020 року - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 345 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до ст. 206 КПК України зобов`язати уповноваженого у даному кримінальному провадженні слідчого та прокурора забезпечити ОСОБА_19 проведення невідкладного медичного обстеження з метою встановлення наявності у останнього будь-яких тілесних ушкоджень та хронічних захворювань та у разі встановлення відповідного діагнозу, вжити заходів з метою забезпечення відповідного лікування.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 206 КПК доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві ОСОБА_11 щодо застосування до нього насильства під час затримання з боку працівників правоохоронного органу.

Строк дії ухвали, відповідно до ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, визначити з 23 год. 00 хв. 28.12.2020 року до 23 год. 00 хв. 26 лютого 2021 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено о 13 год. 45 хв. 31.12.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1