Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/7275/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2020 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Києві, клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 , про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Подільського УП ГУ НП у м Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 , про арешт майна, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

У клопотанні слідчий зазначає, що «до Подільського УП ГУНПУ м. Києві надійшов запит компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі № 1024 Js 11728/17.

Згідно із запитом вбачається, що компетентні органи Федеративної Республіки Німеччина - прокуратура міста Бад-Кройцнах веде у відношенні громадян України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 кримінальну справу № 1024 Js 11728/17 по звинуваченню у вивідуванні даних та комп`ютерному шахрайстві.

Обставини справи: потерпілий Giuseppe Prencipe має рахунок номер DE НОМЕР_1 в банку ІНФОРМАЦІЯ_3 і користується онлайн-банкінгом. 30.03.2016 в рамках проведення онлайн-трансакції невстановлені особи, симулюючи неправдиві дані, спонукнули його негайно перерахувати визначену суму грошей. При цьому невстановлені особи вислідили банківські дані потерпілого. В завершенні, використовуючи здобуті таким чином дані, вони виконали переказ грошей в розмірі 7 840,00 євро на рахунок НОМЕР_2 в ощадному банку ОСОБА_7 (Sparkasse Bochum). Було встановлено, що даний рахунок належить ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), який переслідується в окремій справі. Він заявив, що незнайома жінка, яка представилась йому як ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), з якою він познайомився в одному закладів ресторанного господарства, попросила його передати гроші її двоюрідним братам в Україні. Після цього жінка нібито перерахувала на його рахунок суму 7 840,00 євро, він їх зняв і частинами передав незнайомим йому особами на Україні. Згідно даних фірми MoneyGram 31.03.2016 в 07:41 Петер Берідет переказав на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суму 3 130,00 євро, яку той 01.04.2016 о 02:30 отримав у агента Української фінансової групи, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , пред`явивши при цьому паспорт з серією та номером НОМЕР_3 . Згідно даних Western Union 31.03.2016 о 09:27 Петер Бершет переказав гроші на суму 1 500 євро, а о 10:12 на суму 1 630 євро на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 який отримав гроші 31.03,2016 о 11:43, а також 12:07 у агента Української фінансової групи, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , пред`явивши свій паспорт для виїзду за кордон.

Таким чином у відношенні до ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виникає підозра про співучасть у кримінальному проступку вивідування даних і комп`ютерного шахрайства згідно § 202а (абз. 1) і 263а (абз. 1) Кримінального кодексу ФРН, при цьому була завдана шкода потерпілому Giuseppe Prencipe.

Згідно ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_14 від 19.10.2018 отримано тимчасовий доступ до номерів рахунків ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), зареєстрований за адерсою: АДРЕСА_1 в ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК».

Так, відповідно до отриманої 16.11.2018 у ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» інформації, на рахунку 55543, який належить клієнтові указаного товариства ОСОБА_15 , знаходиться 3102/94 грн.

21.09.2017 дільничний суд Бад-Кройцнах у відношенні обвинуваченого ОСОБА_16 з метою забезпечення конфіскації цінностей, здобутих під час здійснення злочинів виніс постанову про арешт рухомого і нерухомого майна в розмірі 3130,00 Євро.

Згідно ст. 170 КПК України:

ч. 3.Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову, ч. 4, Заборона на використання майна., а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, ч. 5. Заборона використання житлового приміщення, в якому на законних підставах проживають будь-які особи, не допускається.

На підставі Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах від 20.04.1959 р.н., а також конвенції ради Європи від 16.05.2005 про відмивання грошей, а також пошук, вилучення та конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом, та про фінансування тероризму, керуючись ст. 40, 554, 121, 132, 167,170, 171, 556, 558 і 562 КПК України, слідчий просить накласти арешт на грошові кошти в сумі 3102, 94 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_5 , який розміщений в ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» код банку 300012 , адреса: АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонити ОСОБА_16 розпоряджатись грошовими коштами в сумі 3102 94 грн.»

У судове засідання прокурор, слідчий, власник майна не з`явилися, про місце і час розгляду клопотання повідомлені.

Неприбуття у судове засідання вказаних соіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається наявність достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Як передбачено ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчим суддею встановлено, що до Подільського УП ГУНПУ м. Києві надійшов запит компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина про надання міжнародної правової допомоги у кримінальній справі № 1024 Js 11728/17.

Згідно із запитом вбачається, що компетентні органи Федеративної Республіки Німеччина - прокуратура міста Бад-Кройцнах веде у відношенні громадян України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 кримінальну справу № 1024 Js 11728/17 по звинуваченню у вивідуванні даних та комп`ютерному шахрайстві.

Враховуючи викладене, з метою належного збереження речового доказу слідчий просить накласти арешт на вказані грошові кошти, що належить на праві власності ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання щодо накладення арешту на майно відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, тому слідчий суддя вбачає наявність правових підстав для задоволення клопотання, та накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення речового доказу.

Керуючись ст. ст. 131, 168, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м Києві ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_4 , про арешт майна.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 3102, 94 грн., які знаходяться на рахунку № НОМЕР_5 , який розміщений в ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» код банку 300012 , адреса: АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонити ОСОБА_16 розпоряджатись грошовими коштами в сумі 3102 94 грн.

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим або прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Порядок оскарження ухвали визначено ст. ст. 392, 395 КПК України.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1