Справа № 991/6949/20
Провадження1-кс/991/7138/20
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника Громадської організації «Рада громадського контролю» адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Вищого антикорупційного суду надійшла вищевказана скарга, у якій заявник просить зобов`язати уповноважену особу Національного антикорупційного бюро України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення виконувачем обов`язків директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 Кримінального кодексу України.

Обґрунтовуючи свою скаргу, заявник посилається на те, що ним 06.08.2020 до Національного антикорупційного бюро України подано заяву в порядку ст. 214 КПК України про вчинення кримінального правопорушення виконувачем обов`язків директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 ..

Обставини, викладені у вказані заяві, на думку адвоката, свідчать про вчинення вищевказаною особою кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах Громадської організації «Рада громадського контролю», повністю підтримав викладені у скарзі вимоги та просив їх задовольнити.

Детектив НАБУ у призначене судове засідання не з`явися та не скористався своїм правом на подання до слідчого судді письмових пояснень чи заперечень з приводу заявленої скарги.

Заслухавши захисника, вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати її розгляд за відсутності детектива та приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, серед яких, відповідно до п. 1 ч. 1 вказаної статті КПК України передбачено право заявника оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.
Як вбачається з наявних матеріалів, 06.08.2020 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах Громадської організації «Рада громадського контролю», звернувся до НАБУ із заявою щодо можливого вчинення виконувачем обов`язків директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 корупційного злочину за ст. 364 КК України.

Зі змісту заяви встановлено, що, на думку заявника, в діях заступника директора ДБР ОСОБА_4 вбачаються ознаки корупційного злочину, оскільки він, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, всупереч вимогам ст.ст. 3, 39, 40, 214 КПК України, з метою одержання неправомірної вигоди для самого себе та інших осіб використав своє службове становища всупереч інтересам служби, а саме надав письмову вказівку керівнику Головного слідчого управління ДБР та директорам територіальних управлінь ДБР (які не є керівниками органу досудового розслідування) про надання працівникам патронатної служби ДБР (до прийняття рішення щодо внесення відомостей до ЄРДР) інформації про надходження з органів прокуратури, внутрішніх справ, НАБУ, СБУ, Держфінмоніторингу матеріалів для реєстрації кримінальних проваджень про злочини.

Вказані протиправні дії ОСОБА_4 , за твердженнями заявника, істотно порушують визначений Законом порядок кримінального провадження та перешкоджають виконанню слідчими ДБР завдань кримінального провадження щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Тим самим, такі дії ОСОБА_4 завдали та завдають істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам як окремих громадян, так і державним та громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як слідує з положень закону, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про злочин, є наявність у таких заявах чи повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. В разі відсутності таких даних в заявах вони не можуть вважатися заявами чи повідомленнями, які мають бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України», завданням Національного бюро є протидія кримінальним корупційним правопорушенням, які вчинені вищими посадовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та становлять загрозу національній безпеці.

Відповідно до ч. 5 ст. 216 КПК України детективи Національного антикорупційного бюро України можуть здійснювати досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2,209, 210, 211, 354, 364, 366-1, 368, 369, 369-2, 410 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених п.п. 1-3 вказаної частини статті.

В той же час, зі змісту заяви не вбачається достатніх об`єктивних даних щодо наявності складу корупційних кримінальних правопорушень, які відносяться до підслідності НАБУ.

Варто зазначити, що у диспозиції ст. 364 КК України значиться, що посягання здійснюється «всупереч інтересам служби». Це означає, що зловживання владою або службовим становищем заподіює шкоду тим інтересам, суспільним відносинам, благам, задля підтримання яких у нормальному стані запроваджена посада відповідної особи, а сама вона наділена службовими повноваженнями. Суспільні відносини, які виникають з приводу забезпечення виконання службовими особами своїх функції лише в інтересах служби, виступають основним об`єктом цього злочину.

Крім того, у ст. 364 КК України міститься вказівка на наслідки службового зловживання (при цьому існує нерозривний зв`язок об`єкта злочину та його наслідків - наслідки вказують на те, який саме об`єкт порушено) яка показує, що цей злочин характеризується ще й додатковим обов`язковим об`єктом. Ним є права, свободи та інтереси окремих громадян або державні чи громадські інтереси, або інтереси юридичних осіб.

Отже, обов`язковою умовою застосування частини першої, що передбачає кримінально-правова норма ст. 364 КК України, є завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Таким чином, об`єкт цього злочину складний, його порушення можна констатувати лише при заподіянні шкоди як основному, так і додатковому об`єктам.

За приписами ч. 3 ст. 364 КК України істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2,367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

У вищевказаній заяві ОСОБА_3 відсутні відомості щодо завдання істотної шкоди, розмір якої в сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, що, в свою чергу, свідчить про відсутність відомостей про вчинення корупційних кримінальних правопорушень, які відносяться до підслідності НАБУ.

Разом з тим, варто зауважити, що ст. 12 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» містить перелік повноважень, віднесених до директора ДБР, зокрема п. 1 ч. 1 якої зазначено, що директор Державного бюро розслідувань несе відповідальність за діяльність Державного бюро розслідувань, зокрема законність здійснюваних Державним бюро розслідувань оперативно-розшукових заходів, досудового розслідування, додержання прав і свобод людини і громадянина.

Проаналізувавши правову норму та доручення ДБР від 30.07.2020 № 72-ОД-20 слідчий суддя доходить висновку, що останнє не містить вказівок щодо порядку здійснення досудового розслідування, його строків, прийняття процесуальних рішень тощо, а в ньому лише зазначено про своєчасне інформування слідчими щодо надходження матеріалів у порядку ст. 214 та 216 КПК України, що, на переконання слідчого судді, не містить ознак кримінального правопорушення.

Крім того, слід також зазначити, що подані заявником матеріали не містять доказів направлення до НАБУ заяви від 06.08.2020 про вчинення в.о. директора ДБР ОСОБА_4 корупційного злочину за ст. 364 КК України. Жодних відомостей з цього приводу заявник не надав і в судовому засіданні під час розгляду скарги.

За таких обставин, слідчий суддя вважає скаргу недоведеною, оскільки наразі відсутні підстави для внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 від 06.08.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 7, 9, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги представника Громадської організації «Рада громадського контролю» адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей за заявою від 06.08.2020 про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1