Справа № 621/755/20
Пр. № 1-кп/621/157/20
Вирок
Іменем України
07 грудня 2020 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Змієва кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Комсомольське Первомайського району Харківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньою освітою, раніше судимого:
17.09.2010 вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 187, ч.3 ст.186, ст.15 ч.3, ч.3 ст. 186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі;
18.10.2016 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
28.02.2020 вироком Зміївського районного суду Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч. 2 ст. 186, КК України,
в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , маючи не зняту і не погашену, у встановленому законом порядку, судимість за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення і перевиховання не став, та знову вчинив злочин вказаної категорії за наступних обставин.

09.12.2019, близько 22:00 години, більш точного часу встановити не надалося можливим, ОСОБА_4 перебував в гостях у своєї знайомої ОСОБА_5 , за місцем її мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , де під час спілкування у нього виник умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_5 шляхом зловживання її довірою.

З метою реалізації свого умислу, ОСОБА_4 , в той же день та час, перебуваючи у приміщенні будинку за вказаною адресою, використовуючи довірливі відносини з потерпілою, засновані на дружніх відносинах, шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , попросив у останньої належний їй велосипед ТМ «Спутник», нібито з метою добратися додому, пообіцявши, що поверне його наступного дня. Після цього, ОСОБА_5 , будучи введеною в оману, добровільно передала ОСОБА_4 належний їй велосипед ТМ «Спутник», а ОСОБА_4 , в свою чергу, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, не збираючись повертати велосипед власниці, шляхом зловживання довірою, заволодів велосипедом ТМ «Спутник», вартістю 1133 грн., що належить ОСОБА_5 .

Заволодівши чужим майном, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на свій розсуд, а саме продав вказаний велосипед сторонній особі, чим спричинив ОСОБА_5 , майнову шкоду на загальну суму 1133 гривень.

Крім того, 12.02.2020, близько 14:00 години, ОСОБА_4 , перебував за місцем свого тимчасового мешкання, а саме у приміщенні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , разом з власницею вказаного будинку ОСОБА_6 , де у нього виник умисел, направлений на відкрите викрадення грошових коштів ОСОБА_6 .

З метою реалізації свого умислу, направленого на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , 12.02.2020, близько 16:00 години, більш точного часу встановити не надалося можливим, з корисливих мотивів, з метою наживи, перебуваючи у приміщенні будинку за вказаною адресою, скориставшись похилим віком ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи повторно, відкрито, вихопив своїми руками з руки ОСОБА_6 належні їй грошові кошти в сумі 2160 гривень, після чого вибіг з приміщення будинку, зачинивши зовні вхідні двері будинку, з метою завадити ОСОБА_6 покликати на допомогу.

Заволодівши викраденими грошовими коштами, ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину та розпорядився ними на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 , майнову шкоду на загальну суму 2160 гривень.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, розкаявся у вчиненому. Не оспорював встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи, на підставі яких стороною обвинувачення йому пред`явлено обвинувачення. Пояснив про обставини вчинення злочину.

Прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин.
Враховуючи, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, судом відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд, переконавшись у правильності розуміння вказаних положень закону сторонами кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень, а також винуватості обвинуваченого у їх вчиненні.
Вина обвинуваченого у скоєнні вище зазначеного кримінального правопорушення доведена в повному обсязі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за епізодом від 09.12.2019 року, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за епізодом від 12.02.2020 року, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 є скоєння злочину щодо особи похилого віку.
Відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої ст. 12 КК України, злочини вчинені ОСОБА_4 відноситься до нетяжкого та тяжкого злочину.
Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-інфекціоніста з діагнозом ВІЛ-інфекція, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує, що ним скоєно нетяжкий та тяжкий злочин, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, їх наслідки, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах ч.2 ст. 190 , ч.2 ст.186 КК України.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд керується правилами призначення покарання за сукупністю злочинів, передбаченими частиною 1, 2 статті 70 Кримінального кодексу України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, дійшовши висновку про необхідність і достатність призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі в межах санкції частини 2 статті 186 Кримінального кодексу України.
При цьому, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.02.2020 року був засуджений до 3 років позбавлення волі.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочин за цим вироком в грудні 2019 року та 12 лютого 2020 року, тобто до постановлення вироку Зміївського районного суду Харківської області від 28.02.2020 року, в зв`язку з чим, при визначенні остаточного покарання обвинуваченому суд застосовує правила ч. 4 ст. 70 КК України.
На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, суд враховує те, що він засуджується до покарання у виді позбавлення волі реально за тяжкий злочин. Тому, враховуючи, що жоден інший запобіжний захід не забезпечить запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватись від суду, суд застосовує до останнього до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
За правилами ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_4 в строк відбування покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Долю речових доказів за цим кримінальним провадженням вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлено.
Процесуальні витрати за цим кримінальним провадженням відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання
за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2(два) роки;
за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі частини 1, 2 статті 70 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Зміївського районного суду Харківської області від 28.02.2020 року, більш суворим покаранням за даним вироком, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) років.

Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 28 лютого 2020 року згідно вироку Зміївського районного суду Харківської області від 28.02.2020 року.
Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази: велосипед ТМ «Спутник», які передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 вважати їй повернутим.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.
Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий: