№ 207/3645/19
№ 1-кп/207/246/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2020 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000878 за звинуваченням :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногірська Дніпропетровської області , громадянина України , працюючого «Метінвест» , освіта середня технічна , шлюб розірвано , маючого на утриманні 3 неповнолітніх дітей , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , мешкає по АДРЕСА_2 , раніше не судимого ,

за ч. 1 ст. 164 КК України 2001 року ,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_5 відповідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 16 вересня 2014 року зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття на користь ОСОБА_4 , починаючи з 26 серпня 2014 року .

Однак , ОСОБА_5 , знаючи про свої обов`язки , покладені на нього судом , допустив заборгованість по аліментам на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , яка за період часу з 1 вересня 2016 року по 22 жовтня 2019 року включно складає 58348,65 гривень .

Крім того , ОСОБА_5 , будучи працездатним , тривалий час не працював , на облік до центру зайнятості м. Кам`янське не став , участі у вихованні сина ОСОБА_7 не приймав . При цьому він був повідомлений про необхідність щомісячної виплати аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів , до повноліття сина , а також попереджений про кримінальну відповідальність , яка виникає у разі ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей , тобто у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 164 КК України 2001 року .

Своїми умисними діями ОСОБА_5 допустив заборгованість по виплаті аліментів на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_6 за період часу з 1 вересня 2016 року по 22 жовтня 2019 року , що в твердій грошовій формі складає 58348,65 гривень , і його дії відповідно до Закону України про внесення змін до ст. 164 КК України , який набрав чинності 2 червня 2016 року № 1404-VIII , являються злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) , тобто направлені на невиконання рішення суду та привели до виникнення заборгованості по виплаті таких коштів , що сукупно складають суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів , тобто на суму 7216,50 гривень .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю і пояснив , що з 10 листопада 2014 року по 2017 рік був учасником АТО, мав змогу сплачувати аліменти лише у 2015 році . Коли повернувся додому, на обліку в центрі зайнятості не перебував . На той час створив іншу сім`ю , тому аліменти на сина не сплачував . З сином не спілкується та не надає йому матеріальну допомогу . Має трьох неповнолітніх дітей .
Крім повного визнання вини , вина ОСОБА_5 підтверджується іншими доказами по справі .

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила , що перебувала у шлюбі з обвинуваченим ОСОБА_5 , на даний час шлюб розірвано . Згідно з рішенням суду ОСОБА_5 повинен сплачувати їй аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття . ОСОБА_5 аліменти сплачував , але на даний час не сплачує . Не приймає участі у вихованні сина та його матеріальному забезпеченні .

Вина ОСОБА_5 в повному обсязі підтверджується іншими доказами:

розрахунком заборгованості Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ( а.с. 18 ) , з якого слідує , що заборгованість ОСОБА_5 за аліментами на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 31 січня 2019 року складає 35084 гривні 00 копійок ;

розрахунком заборгованості Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ( а.с. 27 ) , з якого слідує , що заборгованість ОСОБА_5 за аліментами на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 20 червня 2019 року складає 73188 гривень 59 копійок ;

копією рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 вересня 2014 року ( а.с. 29 ) , з якого слідує , що ОСОБА_5 повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини : сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх всіх видів його заробітної плати (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно на користь ОСОБА_4 , починаючи з 16 вересня 2014 року до повноліття дитини ;

копією виконавчого листа ( а.с. 30 ) , виданого на підставі рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 вересня 2014 року , з якого слідує , що ОСОБА_5 повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини : сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини усіх всіх видів його заробітної плати (доходів) , але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно на користь ОСОБА_4 , починаючи з 16 вересня 2014 року до повноліття дитини ;

розрахунком заборгованості Південного відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ( а.с. 64 ) , з якого слідує , що заборгованість ОСОБА_5 за аліментами на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 24 жовтня 2019 року складає 58403 гривні 76 копійок .

Згідно ст. 85 КПК України належними є докази , які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин , що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні , та інших обставин , які мають значення для кримінального провадження , а також достовірність чи недостовірність , можливість чи неможливість використання інших доказів .

Згідно ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим , якщо він отриманий у порядку , встановленому цим Кодексом .

Оцінюючи кожний доказ у справі з точки зору належності , допустимості , достовірності , та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку , суд приходить до висновку , що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні доведена повністю .

Зібрані органами досудового слідства та досліджені у судовому засіданні докази є належними , оскільки підтверджують існування обставин , що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні , допустимими , оскільки отримані законно , в порядку , встановленому кримінальним процесуальним законодавством України , яке діяло на час їх отримання , шляхом проведення органами досудового слідства відповідних процесуальних дій , достовірними, оскільки фактичні дані , отримані з вказаних доказів , не спростовані жодним іншим доказом , наданим сторонами кримінального провадження . Всі досліджені докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей , доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те , що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 1 ст. 164 КК України 2001 року .

Таким чином , ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 1 ст. 164 КК України 2001 року , тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей ( аліментів ) .

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд , відповідно до ст. 65 КК України 2001 року , враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , особу винного та обставини , що пом`якшують та обтяжують його покарання .

Суд вважає , що обставинами , що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України 2001 року є щире каяття . Обставин , які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України 2001 року не встановлено .

При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини , яка викладена у справах «Бакланов проти Росії» ( рішення від 9 червня 2005 року ) , і в справі «Фрізен проти Росії» ( рішення від 24 березня 2005 року ) , згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим , якщо встановлено , що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним . У справі «Ізмайлов проти Росії» ( п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року ) ЄСПЛ вказав , що для того , щоб втручання вважалося пропорційним , воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи .

При призначенні покарання суд враховує , що ОСОБА_5 раніше не судимий , працює , його щире каяття у вчиненні злочину , позитивно характеризується , має на утриманні 3 неповнолітніх дітей , не є особою з інвалідністю першої або другої групи , не досяг пенсійного віку , не є військовослужбовцем строкової служби , думку потерпілої про вид покарання , та дійшов висновку , що покаранням , необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим , так і іншими особами , є покарання у вигляді обмеження волі в межах санкцій ч. 1 ст. 164 КК України 2001 року. На підставі ст. 75 , 76 КК України 2001 року звільнити його від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням з покладенням на нього обов`язків : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації . Таке покарання буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи .

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався .

Керуючись ст. 369 371 , 373 376 КПК України , суд

У Х В А Л И В

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України 2001 року , та призначити йому покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі .

На підставі ст. 75 КК України 2001 року ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням на іспитовий строк 1 рік .

На підставі ст. 76 КК України 2001 року зобов`язати ОСОБА_5 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано , набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку . Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення .

Суддя ОСОБА_1