У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.10.2020 Справа №607/16351/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у м. Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, в порядку ст.107 КПК України, розглянувши клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2020 року, ЄУН 607/15180/20, у кримінальному провадженні 0000017,

встановив:
До суду подано клопотання про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2020 року, ЄУН 607/15180/20 на майно, а саме: 1200 фунтів стерлінгів Великобританії, 2200 доларів США, 9300 Євро.

В поданому клопотанні зазначено: «Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.09.2020р. справа №607/15180/20 накладено арешт на майно, вилучене у ході проведення обшуку у громадянки ОСОБА_7 , яка є моєю сестрою. Частина вилученого майна, є моєю власністю, а саме: грошові валютні кошти сумі 1200 фунтів стерлінгів Великобританії, 2200 доларів США, 9300 ЄВРО.

ОСОБА_7 мені пояснила, що мої кошти були вилучені працівниками поліції під час обшуку 09.09.2020р., який проводився за її місцем проживання у АДРЕСА_1 .

Для вчинення юридичних дій щодо повернення своїх речей я отримала 26.09.2020р. від своєї сестри ОСОБА_7 копію ухвали слідчого судді Тернопільської міськрайонного суду Тернопільської області від 11.09.2020р. справа №607/15180/20, а також копію ухвали про проведення обшуку від 25.08.2020р.

В зв`язку із такими обставинами звертаюся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту із мого майна та його повернення.

Повідомляю слідчого суддю, що вищевказане майно, а саме: грошові валютні кошти у сумі 1200 фунтів стерлінгів Великобританії, 2200 доларів США, 9300 ЄВРО передала своїй сестрі ОСОБА_7 на зберігання в зв`язку із обставинами, що склалися у моєму житті.

Так, до червня 2020р. я проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з чоловіком, який зареєстрував мене за своєю адресою АДРЕСА_2 .

Однак в червні 2020 р. ми розійшлися і я змушена була шукати собі житло. Так 23.06.2020 р. я орендую житло за адресою: АДРЕСА_3 .

Це є орендоване житло, до нього мають доступ чужі мені люди - власники можливо іще хтось, тому я не могла зберігати таку велику суму на орендованому житлі і попросила свою сестру ОСОБА_7 взяти ці гроші на зберігання, тим більше, що квартирі є сейф.

Також хочу зазначити, що дані кошти я отримала від продажу житлового будмнку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 . Дана нерухомість є спадщиною моєї матері.

У відповідності до ст. 170 КПК України:
2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1)збереження речових доказів;
2)спеціальної конфіскації;
3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається ні майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, а воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
( Стаття 98 КПК України: Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям: вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюють час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом) або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.)
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, я, силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, ні якої здійснюється провадження.
У відповідності до ст. 174 КПК України:
1. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заяв клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого су під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Все арерштоване майно, володільцем якого я є , не підпадає під критерії встановлені ч.2 ст. 172 КПК України, тобто арешт накладено необгрунтовано.
Крім того, слідчий суддя зазначив мотиви арешту, що «... існують достатні підстави вважати, що вилучені речі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ, факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження...»
Однак, зі змісту ухвали вбачається, що ОСОБА_8 «збула громадянину маслову підроблений документ..., за що отримала грошові кошти у сумі 250 Євро.»
Крім того, в ухвалі про проведення обшуку від 25.08.2020р. зазначено, що вилученню підлягає тільки «КОШТИ ОТРИМАНІ ЗЛОЧИННИМ ШЛЯХОМ.»
Як вище я вказувала мова йде про 250 ЄВРО, і напевно ці 250 євро мають бути ідентифіковані тощо... То чому вилучили всі грошові кошти?
В зв`язку із вищевикладеним прошу скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.09.2020р. справа №607/15180/20 в частині накладення арешту на майно, володільцем якого є я, а саме: 1200 фунтів стерлінгів Великобританії, 2200 доларів США, 9300 ЄВРО, а також зобов`язати органи поліції повернути мені дане майно».
В судовому засіданні ОСОБА_4 оголосила клопотання та пояснила, що підтримує його повністю, крім того зазначила, що бажає щоб від її імені надавали пояснення адвокати.
Адвокат ОСОБА_5 пояснив, що подане клопотання підтримує в повному обсязі, оскільки вилучені в ході проведення обшуку кошти на які було накладено арешт, не містять ознак речового доказу у кримінальному провадженні та належать ОСОБА_4 а не ОСОБА_7 , що підтверджується розпискою.
Адвокат ОСОБА_6 пояснив, що підтримує доводи ОСОБА_5 , крім цього зазначив, що ні власника майна, ні її адвоката не було повідомлено про дату та час розгляду клопотання про арешт майна, тому слідчий суддя приймаючи рішення не мав можливості повного та всебічного дослідження усіх обставин справи, а був змушений виходити із матеріалів наданих стороною обвинувачення. Також просив суд допитати свідків сторони захисту, оскільки їм відомі обставини, які мають вагоме значення для всебічного розгляду.
Прокурор ОСОБА_3 пояснив, що заперечує щодо доводів сторони захисту, окрім цього зазначив, що вказана розписка не засвідчена належним чином, а скасування арешту із грошей буде передчасним, оскільки на думку сторони обвинувачення вони є такими, що здобуті злочинним шляхом.
Будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_7 надала показання, що вона являється рідною сестрою ОСОБА_4 взяла у неї гроші на зберігання, оскільки ОСОБА_4 жила на орендованій квартирі.
Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_9 , надав показання, що він являється батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , крім цього зазначив, що вилучені під час обшуку гроші були одержані від продажу будинку, який залишився після смерті їх матері в якості спадщини та вказану суму вони домовились передати ОСОБА_4 , оскільки вона не мала власного житла.
Проаналізувавши вище наведене, а також додатки до клопотання, яким обґрунтовано і доведено зазначені у ньому мотиви, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення з таких підстав.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається за участю власника майна. Клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення власника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Із змісту ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2020 року, ЄУН 607/15180/20, вбачається, що в ній не досліджувалось, питання щодо з`ясування чи наявні підстави для розгляду клопотання про накладення арешту без участі власника майна, її представника. Зокрема, не було встановлено необхідності та можливості розгляду клопотання про накладення арешту майна без участі власника, з метою забезпечення арешту майна, як це передбачено ч.2 ст.172 КПК України. Тобто, про таку необхідність та можливість відповідне рішення не приймалось, в ухвалі таке рішення не мотивовано. Отже, клопотання про накладення арешту на майно, всупереч вимогам ч.2 ст.172 КПК України було розглянуто без участі власника майна.

Згідно з ст.174 КПК України власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту повністю або частково.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково; арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В контексті гарантій передбачених статтями 8, 129 Конституції України, які є нормами прямої дії і мають вищу юридичну силу, слідчий суддя, керуючись верховенством права, здійснюючи правосуддя на основних засадах здійснення судочинства, дотримуючись загальних засад кримінального провадження встановлених ст.7 КПК України, якою передбачено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, недоторканість права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та інші, прийшов до переконання, що розгляд клопотання про арешт майна необхідно проводити з участю власника майна, або за наявності відомостей про належне їх повідомлення про розгляд такого клопотання.

Відповідно до положень статті 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу Конвенції, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На думку суду стороною обвинувачення під час розгляду даного клопотання не доведено, що вилучені в ході проведення обшуку, який мав місце 09 вересня 2020 року, гроші є такими, що відповідають критеріям вказаним у ст. 98 КПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Смирнов проти України» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав.

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку необхідно забезпечити право власника майна реалізувати його права та захищати свої інтереси у суді.

Також на думку суду стороною захисту долучено достатньо доказів про те, що вилучені під час проведення обшуку гроші належать ОСОБА_4 , крім цього це підтверджується показами свідків наданими в судовому засідання.

Крім цього слідчий суддя приймає до уваги те, що прокурором не доведено, які саме сліди кримінального правопорушення зберегли на собі дані гроші.

Проаналізувавши наведене у сукупності слідчий суддя прийшов до переконання, що, оскільки клопотання про арешт майна на підставі якого було винесено ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.09.2020 року ЄУН 607/15180/20, розглянуто без участі власника майна або її представника, тобто не було враховано вище наведених мотивів, а стороною обвинувачення не доведено обґрунтований обставин, що гроші, які вилученні в ОСОБА_7 належали її, та містили сліди кримінального правопорушення.

Отже, клопотання підлягає до задоволення шляхом скасування ухвали про накладення арешту в частини накладення арешту на гроші, які було вилучено, під час проведення обшуку 09 вересня 2020 року по місцю проживання ОСОБА_7 , в квартирі, що за адресою АДРЕСА_1 , та які належать ОСОБА_4 , що підтверджується письмовою розпискою та показаннями свідків наданими в судовому засіданні.

Керуючись статтями 8, 41, 62, 64, 129 Конституції України, главою 17 «Арешт майна» КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна а саме: 1200 фунтів стерлінгів Великобританії, 2200 доларів США, 9300 євро накладеного ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2020 року, ЄУН 607/15180/20, у кримінальному провадженні 0000017, задовольнити.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 вересня 2020 року, ЄУН 607/15180/20 в частині накладення арешту на грошові кошти які було вилучено в ході проведених обшуку по місцю проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме в квартирі, що за адресою АДРЕСА_1 , а саме: 1200 фунтів стерлінгів Великобританії, 2200 доларів США, 9300 євро, які поміщені в сейф пакет НПУ № INZ 1039426.

Повернути вказані гроші ОСОБА_4 .

Копію ухвали надіслати особам, які не прибули в суд для участі у розгляді клопотання.

Ухвала остаточна оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1