Справа № 573/1486/20
Номер провадження 1-кп/573/193/20
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
21 жовтня 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки Сумської області, Буринського району, с. Піски, мешканки АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одруженої, непрацюючої, у лікаря нарколога на обліку не перебуває, з 2003 року перебуває на обліку в лікаря психіатра з діагнозом шизофренія, параноїдна форма епізодичний тип перебігу з наростаючим дефектом F20.1, раніше не судимої,

за ч. 2 ст. 137 КК України,
в с т а н о в и в :
Наказом по КУСОР «Білопільський дитячий будинок інтернат» від 30 жовтня 2004 року №235 о2 ОСОБА_4 прийнята на посаду молодшої медичної сестри (прибиральниці), а наказом від 01 вересня 2011 року №52-о останню переведено на посаду молодшої медичної сестри (санітарка-няня). Згідно з п. 5 розділу ІІ «Завдання та обов`язки» посадової інструкції молодшої медичної сестри (санітарки няні), затвердженої директором КУСОР «Білопільський дитячий будинок інтернат», з якою була ознайомлена ОСОБА_4 , молодша медична сестра (санітарка няня) здійснює контроль за дітьми, виконує настанови вихователя по догляду за дітьми. Пунктом 2 розділу ІV «Відповідальність» вказаної вище інструкції визначено, що молодша медична сестра (санітарка няня) відповідає за збереження здоров`я і життя підопічних.

18 червня 2020 року близько 7 години 45 хвилин, перебуваючи на робочому місці, а саме: на 2 поверсі КУСОР «Білопільський дитячий будинок інтернат» за адресою: Сумська область, м. Білопілля, вул. 3 Вересня, 23, згідно з режимом дня дитячого відділення на літній період, затвердженого 01 червня 2020 року директором вказаного будинку (з 7:00 по 8:00 годину підйом, прибирання (відповідальний молодша медична сестра, чергова сестра)), ОСОБА_4 , неналежно виконуючи свої посадові обов`язки щодо охорони життя та здоров`я ввіреної їй групи дітей, через несумлінне ставлення до них, не приділяючи належної уваги догляду за малолітніми дітьми, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своєї бездіяльності, хоча повинна була і могла їх передбачити, залишила останніх у коридорі закладу без нагляду, у результаті чого малолітній вихованець закладу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом дитинства, профіль ІІІ з діагнозом: «важка розумова відсталість, дитячий церебральний параліч», перебуваючи поза наглядом ОСОБА_4 , самовільно зайшов до приміщення роздягальні, відкрив вікно, став на підвіконня і впав з другого поверху КУСОР «Білопільський дитячий будинок інтернат», у результаті чого згідно з висновком судової медичної експертизи від 23 липня 2020 року №143 отримав тілесні ушкодження, а саме: кататравма, поєднана краніо-скелетна травма, ВЧМТ, перелом кісток склепіння, основи черепа, забій головного мозку легкого ступеню, навколоорбітальна гематома праворуч, закритий перелом нижньої третини обох кісток правого передпліччі зі зміщенням, гематома повік правого ока, субкон`юктивальний крововилив правого ока. Ушкодження у вигляді травми голови відносяться до тяжких по ознаку небезпеки для життя. Ушкодження у вигляді перелому кісток правого передпліччя відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 дня.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину визнала повністю, щиро розкаялася та дала покази, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Зокрема, показала, що з 2004 року вона працювала в КУСОР «Білопільський дитячий будинок інтернат» на посаді прибиральниці, а з 01 вересня 2011 року на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-няні). До її посадових обов`язків, поряд з іншим, входив контроль за дітьми. Також вона відповідала за збереження здоров`я і життя підопічних.

18 червня 2020 року о 7 годині вона розбудила дітей і близько 7 години 30 хвилин разом з ними знаходилася в коридорі на 2 поверсі будинку інтернату за адресою: АДРЕСА_2 . У цей час вона вийшла до туалету, залишивши дітей одних у коридорі, а повернувшись, виявила, що малолітній ОСОБА_7 , 2008 року народження, який є інвалідом дитинства, залишившись без нагляду дорослих, самовільно зайшов до приміщення роздягальні, відкрив вікно і впав з другого поверху, у зв`язку з чим отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнала повністю, її вина повністю доказана показами законного представника потерпілого, які є логічними і послідовними.

Так, законний представник потерпілого ОСОБА_6 показала, що її син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом дитинства. Йому встановлено діагноз: важка розумова відсталість, дитячий церебральний параліч. З травня 2017 року останній знаходиться КУСОР «Білопільський дитячий будинок інтернат». 18 червня 2020 року близько 17 години їй зателефонували з дитячого будинку і повідомили, що ОСОБА_8 випав з вікна, у зв`язку з чим знаходиться в лікарні.

Крім показів обвинуваченої, законного представника потерпілого, факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй злочину підтверджується також письмовими матеріалами справи:

- наказом КУСОР «Білопільський дитячий будинок інтернат» від 01 вересня 2011 року №52-о, відповідно до якого з 01 вересня 2011 року ОСОБА_4 переведено на посаду молодшої медичної сестри (санітарки-няні);

- посадовою інструкцією молодшої медичної сестри (санітарки няні) від 01 лютого 2019 року, з якою під підпис ознайомлена ОСОБА_4 , згідно з якою молодша медична сестра (санітарка няня) здійснює контроль за дітьми, виконує настанови вихователя по догляду за дітьми; відповідає за збереження здоров`я і життя підопічних;

- заявою ОСОБА_4 від 15 червня 2020 року про дозвіл помінятися 17 червня 2020 року нічними змінами;

- графіком чергувань на червень 2020 року, відповідно до якого 18 червня 2020 року працювала ОСОБА_4 ;

- режимом дня дитячого відділення на літній період, згідно з яким з 7 до 8 години в закладі підйом, прибирання (молодша медична сестра);

- протоколом огляду місця події від 18 червня 2020 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого на другому поверсі КУСОР «Білопільський дитячий будинок інтернат» розташована роздягальня, в якій наявне пластикове вікно;

- висновком експерта від 21 липня 2020 року №143, згідно з яким у реанімаційному відділенні СОДКЛ ОСОБА_7 , 2008 року народження, встановлено діагноз: кататравма, поєднана краніо-скелетна травма, ВЧМТ, перелом кісток склепіння, основи черепа, забій головного мозку легкого ступеню, навколоорбітальна гематома праворуч, закритий перелом нижньої третини обох кісток правого передпліччя зі зміщенням, гематома повік правого ока, субкон`юнктивальний крововилив правого ока, важка розумова відсталість, ДЦП, нижній спастичний парапарез, стійкі важкі рухові порушення.

Тілесні ушкодження в ОСОБА_7 утворилися від дії тупих предметів з необмеженою контактуючою поверхнею, що підтверджується даними меддокументації.

Дані ушкодження могли утворитися при падінні з висоти 2 поверху.

Ушкодження у вигляді травми голови відносяться до тяжких по ознаку небезпеки для життя. Ушкодження у вигляді перелому кісток правого передпліччя відносяться до середньої тяжкості по ознаку тривалого розладу здоров`я більше 21 дня.

Діагноз важка розумова відсталість, ДЦП є вродженим захворюванням.

Ушкодження в ОСОБА_7 можуть відповідати строку, вказаному в постанові, що підтверджується даними меддокументації.

Згідно з даними меддокументації тілесних ушкоджень, які б свідчили про боротьбу та самозахист, не виявлено.

Встановити положення, в якому перебував потерпілий у момент заподіяння тілесних ушкоджень, неможливо;

- висновком судово-психіатричного експерта від 10 серпня 2020 року №172, відповідно до якого на момент скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_4 страждала хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдної форми, ремісія, не виявляла ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїдної форми, ремісія, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом остання застосування до неї примусових заходів медичного характеру не потребує.

Жоден із зазначених доказів сторона захисту не просила визнати неналежним чи недопустимим.

У суду немає підстав не довіряти вказаним вище доказам, оскільки вони не викликають сумнівів щодо їх достовірності та в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, законного представника потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

За таких обставин, суд дії ОСОБА_4 кваліфікує за ч. 2 ст. 137 КК України, оскільки вона вчинила неналежне виконання професійних обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, відносно якої до міської ради скарги не надходили, за місцем роботи характеризувалася позитивно, раніше несудима. Обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, оскільки вона критично оцінила вчинений нею злочин, своєю поведінкою під час досудового розслідування та судового провадження прагнула зменшити негативні наслідки своєї протиправної поведінки; активне сприяння розкриттю злочину, оскільки вона правдиво повідомила про обставини вчинення злочину. Обставин, що обтяжують покарання, під час судового розгляду не встановлено.

Тому суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченої та запобіганню вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведених вище всіх обставин і того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доглядом та вихованням дітей, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, але без ізоляції її від суспільства в умовах здійснення контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на неї обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде достатнім для того, щоб вона довела своє виправлення.

Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації до обвинуваченої заявлено цивільний позов про відшкодування 1199 грн. 67 коп., витрачених на лікування потерпілого ОСОБА_7 .
Позов обвинувачена визнала повністю.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки у зв`язку зі злочинними діями обвинуваченої Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 було витрачено 1199 грн. 67 коп., суд вважає за необхідне даний позов задовольнити в повному обсязі.

Запобіжний захід під час досудового розслідування ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України, і призначити їй покарання за цим злочиному виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з доглядом та вихованням дітей, на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації 1199 грн. 67 коп.
На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя