Справа № 182/6332/20
Провадження № 1-кп/0182/318/2021
У Х В А Л А
Іменем України
12.01.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Нікополь матеріали кримінального провадження № 0002076 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали кримінального провадження № 0002076 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та обґрунтував його тим, що ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу не минули обвинувачений може переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність та чинити тиск на потерпілу та свідків.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання його батька ОСОБА_7 в АДРЕСА_1 . Також обвинувачений зазначив, його батько є інвалідом, і він буде йому допомагати. Також він допомагає малолітній донці. Він не має наміру здійснювати тиск на потерпілу та свідків, переховуватись.

Захисник ОСОБА_5 підтримала свого підзахисного, заявила, що клопотання прокурора не мотивоване, воно містить лише перелік ризиків, зазначених в КПК України.

Потерпіла ОСОБА_8 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Батько обвинуваченого ОСОБА_7 зазначив, що він є інвалідом 2 групи, йому потрібна допомога. Його син обвинувачений ОСОБА_6 , раніше проживав разом з ним, допомагав йому. Він не заперечує, проти проживання сина разом з ним, у разі зміни йому запобіжного заходу, і гарантує що буде доглядати за сином і забезпечить виконнання ним покладених на нього обов`язків.

Вислухавши думку сторін, суд приходить до наступних висновків.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей.

Суд враховує положення ст.178 КПК України, тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому, у разі визнання його вини у вчиненні злочину, в якому ОСОБА_6 обвинувачується, вчинення ним злочину, який потягнув за собою смерть людини.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання за клопотаннями прокурора та обвинуваченого, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від суду.

Отже, враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме наявність постійного місця проживання, а також недоведення стороною обвинувачення ризиків тиску на свідків та потерпілого, переховування від суду, суд вважає за можливе змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який цілодобовий домашній арешт за адресою проживання його батька, а саме: АДРЕСА_1

Враховуючи вказані обставини суд вважає, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою щодо обвинуваченого відмовими, клопотання адвоката та обвинуваченого задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-- заборонити ОСОБА_6 цілодобово залишати своє фактичне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1

-- утриматись від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню № 0002076;

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Звільнити обвинуваченого з-під варти в залі суду.

Строк дії ухвали з 12.01.2021 року до 12.03.2021 року.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання Нікопольському відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області за місцем проживання обвинуваченого.

Нікопольському ВП ГУНП у Дніпропетровській області негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Суддя: ОСОБА_1