Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/9438/13-к
Провадження № 1-кп/490/193/2018
У Х В А Л А

17 серпня 2020 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

судді - ОСОБА_2

присяжних - ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

його захисника ОСОБА_9 /в режимі відеоконференції/

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Єревані Республіки Вірменії, наразі постійного місця проживання не має, утримується в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор"

у вчиненні злочину, передбаченого пунктами 1, 6 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Прокурор у суді просила розгляд оголосити перерву у судовому засіданні для забезпечення явки свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .. При цьому просила забезпечити їх явку шляхом застосування до них примусового приводу та накладення на них грошового стягнення в зв`язку з їх тривалими неявками у судові засідання.

Водночас прокурор просила витребувати:

-з прокуратури Миколаївської області - матеріали кримінального провадження № 0000109 від 08 травня 2013 року за заявою ОСОБА_8 про перевищення службових повноважень працівниками Центрального РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області, яке полягало у нанесенні ними йому 25 березня 2013 року під час затримання та після доставлення до Центрального РВ ММУ УМВС ударів руками і ногами /попередня правова кваліфікація - частина 2 статті 365 Кримінального Кодексу України/;

-з ТУ ДБР у Миколаївській області - службової перевірки за фактом ймовірної підробки протоколу огляду місця події від 25.03.2013 у вказаному кримінальному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_10 у суді клопотання прокурора підтримав.

2. Захисник та обвинувачений звернули увагу суду на те, що вказані прокурором дії вчиняються вочевидь несвоєчасно, а також - на те, що матеріали кримінального провадження № 0000109 від 08 травня 2013 року прокурор мала надати суду самостійно відповідно до ухвали суду, що була винесена на початку судового розгляду.

В той же час, захист наполягав на дослідженні вказаних матеріалів судом.

Захист також не заперечував проти вжиття заходів щодо забезпечення явки свідків у судове засідання, а також - щодо витребування згаданих прокурором матеріалів.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

3. В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого пунктами 1, 6 частини 2 статті 115, частиною 4 статті 187 Кримінального Кодексу України.

4. У судове засідання 17 серпня 2020 року свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином.

При цьому свідок ОСОБА_12 про причини своєї неявки у судові засідання суд не повідомляла.

Що ж стосується свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , то вони раніше зазначали про неможливість їх явки у судові засідання, але проти поважності вказаних ними причин сторони заперечували.

В подальшому про причини неявки у судові засідання суд вони не повідомляли.

5. При цьому вказані свідки раніше неодноразово допитувались судом під час попередніх розглядів справи.

6. З показів свідка ОСОБА_15 під час судового розгляду кримінального провадження 17 серпня 2020 року вбачається, що на момент проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_8 обвинувачений страждав від отриманих тілесних ушкоджень.

7. З показів свідка ОСОБА_16 вбачається, що наявний в матеріалах кримінального провадження протокол огляду місця події, що був складений від його імені, ним не складався.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

8. Відповідно до частини 1 статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, спеціаліст, перекладач або експерт, заслухавши думку учасників судового провадження, суд після допиту інших присутніх свідків призначає нове судове засідання і вживає заходів для його прибуття. Суд також має право постановити ухвалу про привід свідка та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення у випадках та в порядку, передбачених главами 11 та 12 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 342 Кримінального Процесуального Кодексу України суд, встановивши, що особа, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не з`являється у судові засідання без поважних причин, може постановити ухвалу про здійснення приводу такої особи.

Відповідно до частини 1 статті 144 Кримінального Процесуального Кодексу України грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків.

9. Відповідно до частини 6 статті 9 Кримінального Процесуального Кодексу України У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

9.1. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

9.2. Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

Відповідно до статті 2 Конвенції право кожного на життя охороняється законом та нікого не може бути умисно позбавлено життя.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Андронікоу та Константіноу проти Кіпру", передбачене статтею 2 Конвенції право на життя «... є одним з найбільш фундаментальних положень Конвенції і охороняє одну з основних цінностей демократичного суспільства».

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини перше речення статті 2 Конвенції зобов`язує державу не тільки утримуватись від умисного або незаконного позбавлення життя, але також вживати відповідних заходів для захисту життя тих, хто знаходиться під її юрисдикцією. Обов`язок захищати право на життя за статтею 2 Конвенції визначається у поєднанні з загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, яка зобов`язує «гарантування кожному, хто перебуває під [її] юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування, коли особу вбито в результаті використання сили (див. mutatis mutandis рішення від 19 лютого 1998 року у справі «Kaya v. Turkey», 1998-I, п. 105). Головна мета такого розслідування полягає у забезпеченні ефективного виконання національних законів, які захищають право на життя.

Для того, щоб розслідування стверджуваного незаконного вбивства було ефективним воно має бути здатне привести до встановлення обставин смерті людини та встановлення і покарання відповідальних осіб

Прогалини ж у розслідуванні, які підривають його здатність встановити причину смерті або відповідальних осіб, чи то прямих виконавців створюють ризик недодержання такого стандарту.

/див. рішення Європейського суду з прав людини у справах

«Муравська проти України» «Гонгадзе проти України», «Шевченко проти України», "Меркулова проти України" та інші/

Таке узгоджується з нормами статті 3 Конституції України саме життя людини визнається найвищою соціальною цінністю, а згідно до статті 27 Основного Закону кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити життя людину.

9.3. Відповідно до статті 2 Кримінального Процесуального Кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як розтлумачив Верховний суд зазначено в ухвалі від 06 березня 2018 року у справі № 243/6674/17-к колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, таке, окрім іншого, означає, що суд має забезпечувати, аби правоохоронні органи під час здійснення наданих їм повноважень не порушували права, свободи і інтереси особи.

9.4. Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є вирішення судом спорів з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

9.5. Відповідно до статті 22 Кримінального Процесуального Кодексу України

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
/частина 1/

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
/частина 2/

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
/частина 6/

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
/частина 1/

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
/частина 4/

9.6. Відповідно до статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України про витребування доказів суд постановляє ухвалу.

9.7. Відповідно до статті 28 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
/частина 1/

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
/частина 2/

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:
1)складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;
2)поведінка учасників кримінального провадження;
3)спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
/частина 3/

Мотиви, з яких виходив суд під час постановлення ухвали.

Повертаючись до обставин розгляду цієї справи, суд відзначає таке.

10. Наведені вище норми діючого законодавства доводять, що примусовий привід може бути застосований до свідка за наявністю таких умов:

-свідок був повідомлений про час та місце розгляду справи;

-у судове засідання він не з`явився;

-причини його неявки у судове засідання не є поважними.

Та в цьому випадку відносно свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 така сукупність обставин є встановленою.

Отже, клопотання прокурора про застосування примусового приводу для вказаних свідків підлягає задоволенню.

11. Наведені вище норми діючого законодавства доводять, що примусовий привід може бути застосований до свідка за умови невиконання свідком його процесуальних обов`язків.

В цьому ж випадку перелічені свідки в цілому свої обов`язки виконують, адже раніше - під час розгляду справи у попередніх складах - надавали суду покази.

Отже, підстави для накладання на них грошового стягнення є відсутніми, в зв`язку із чим у задоволенні клопотання прокурора про таке слід відмовити.

12. Наведені вище фактичні обставини кримінального провадження доводять, що для встановлення всіх обставин справи необхідними є з`ясування питань як про обставини заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, так й - про обставини складання протоколу огляду місця події.

При цьому ці обставини можуть бути з`ясовані з використанням вказаних прокурором доказів, про витребування яких просить прокурор.

В той же час, витребування доказів судом діючим законодавством не передбачене.

Порядок дій суду у разі, якщо дослідження запропонованих сторонами обставин є необхідним, але запропонований сторонами спосіб їх дослідження не є належним, діючим кримінальним процесуальним законодавством не врегульований, через що суд, керуючись частиною 9 статті 6 Кримінального Процесуального Кодексу України вважає за необхідне діяти за аналогією закону, виходячи з загальних засад кримінального процесу.

При цьому з огляду на наведений вище зміст завдань та засад, що притаманні кримінальному та адміністративному судочинству, суд вважає, що аналогічні правовідносини є врегульованими нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на це суд вважає за необхідне в цьому випадку враховуючи, що перелік доказів, що підлягають дослідженню, є очевидним, з урахуванням необхідності виконання обов`язку, передбаченого статтею 2 Конвенції про захист прав людини та основних свобод та вчинення необхідних для цього дій без зайвих зволікань, витребувати вказані прокурором докази.

Отже, в цій частині клопотання прокурора підлягає задоволенню.

13. При цьому з метою виконання вказаних дій у судовому засіданні слід оголосити перерву.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.У судовому засіданні оголосити перерву до 20 серпня 2020 року до 10-00 години.

2.Доставити приводом свідка ОСОБА_17 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали в цій частині доручити начальнику Центрального ВП ГУ НП України в Миколаївській області.

3.Доставити приводом свідка ОСОБА_18 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Виконання ухвали в цій частині доручити начальнику Інгульського ВП ГУ НП України в Миколаївській області.

4.Доставити приводом свідка ОСОБА_19 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Виконання ухвали в цій частині доручити начальнику Центрального ВП ГУ НП України в Миколаївській області.

5.Витребувати:

-в прокуратури Миколаївської області - матеріали кримінального провадження № 0000109 від 08 травня 2013 року за заявою ОСОБА_8 про перевищення службових повноважень працівниками Центрального РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області, яке полягало у нанесенні ними йому 25 березня 2013 року під час затримання та після доставлення до Центрального РВ ММУ УМВС ударів руками і ногами /попередня правова кваліфікація - частина 2 статті 365 Кримінального Кодексу України/;

-в Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві - відомості про результати правової оцінки матеріалів службової перевірки за фактом ймовірної підробки протоколу огляду місця події від 25.03.2013

Ухвала оскарженню окремо від судового рішення не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_1 =

Суддя = ОСОБА_2 =

Присяжний = ОСОБА_3 =

Присяжний =

ОСОБА_4 = ОСОБА_5 =