Справа №127/6543/20
Провадження №1-кп/127/234/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 від 18.01.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 190 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 2 місяці, в зв`язку з тим, що в кримінальному провадженні продовжують існувати та не зменшилися ризики, визначені ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_4 , який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні трьох епізодів злочинів, передбачених ст. 190 ч.2 КК України, вчинених ним за попередньою змовою групою осіб, що підтверджується зібраними у справі доказами та за вчинення яких ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, зможе переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за скоєні злочини, зможе чинити тиск на свідків, зможе вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки до затримання не мав міцних соціальних зв`язків та законного стабільного джерела доходу, а також не мав постійного місця проживання, так як винаймав житло у м. Києві. Застосування в даному випадку більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам в кримінальному провадженні.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив змінити його підзахисному запобіжний захід на особисте зобов`язання, враховуючи, стадію судового розгляду на якій допитані усі потерпілі, а недопитані свідки не були очевидцями злочину, що свідчить про відсутність ризику можливості вчинення його підзахисним незаконного впливу на свідків та потерпілих. Крім того, просив суд врахувати, що ОСОБА_4 утримується під вартою на протязі року, являється особою раніше не судимою, має міцні соціальні зв`язки та соціально-стримуючі фактори.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника, заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив суд врахувати наявність у нього хворої дитини та батьків-інвалідів, які потребують його піклування.

Заслухавши сторони обвинувачення та захисту, думку потерпілої, дослідивши наявні у суду матеріали судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

При вирішенні питання про наявність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому, суд приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, суд враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні трьох епізодів злочинів, передбачених ч.2 ст. 190 КК України, тобто, у вчиненні нетяжких злочинів відповідно до ч.4 ст. 12 КК України в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, розмір завданої шкоди потерпілим, яка не відшкодована. Також суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 хоча і являється особою раніше несудимою, однак обвинувачується у вчиненні інкримінованих злочинів у співучасті з невстановленими досудовим слідством особами, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки інкримінованого йому діяння та наявних ризиків в кримінальному провадженні, останній не має достатніх соціально-стримуючих факторів, оскільки зазначені обвинуваченим обставини про наявність у нього дитини, яка є інвалідом та потребує його піклування та хворих батьків-пенсіонерів, не стали стримуючими факторами для запобігання злочинів, у вчиненні яких останній обвинувачується. Крім того, суд вкотре зазначає, про відсутність доказів постійного проживання ОСОБА_4 за місцем реєстрації, оскільки він до затримання тривалий час не проживав за місцем реєстрації, винаймав житло то у м. Києві, то у м. Вінниці, де і обвинувачується у вчиненні злочинів, що свідчить про те, що він зможе ухилятися від суду, а також свідчить про те, що до затримання він не був єдиною особою, яка дбала про членів родини-інвалідів, які проживали з обвинуваченим в різних областях України, при цьому дитина-інвалід перебувала під піклуванням інших осіб.

Також наявність невстановлених досудовим розслідуванням співучасників інкримінованого ОСОБА_4 злочину та відсутність у нього законного стабільного джерела доходу, його обізнаність з місцем проживання потерпілих, які являються особами похилого віку, викликає обґрунтовані ризики того, що останній перебуваючи на волі зможе продовжити вчиняти нові злочини, зможе чинити незаконний вплив на потерпілих, оскільки на даний час не завершено дослідження доказів.

Також, суд враховує відсутність відомостей про неможливість ОСОБА_4 утримуватись під вартою за станом здоров`я, розмір завданої шкоди потерпілим, відсутність у нього постійного місця проживання, зокрема і на території Вінницької області, а тому з врахуванням вимог ст. 5 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, приходить до переконання, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а саме: спробам ОСОБА_4 переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення, та приходить до висновку, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню, а ОСОБА_4 слід продовжити обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки застосування найсуворішого запобіжного заходу в даному випадку відносно ОСОБА_4 відповідає критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечуючи справедливий баланс інтересів особи та суспільства, оскільки обмеженням свободи обвинуваченого забезпечується, зокрема безпека суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочинів, у яких він обвинувачується, вчинених, зокрема, відносно двох потерпілих осіб похилого віку.

Керуючись ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 8 Конституції України, ст. ст. 7, 132, 176-178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196-199, 331, 370, 372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, продовжити на 60 днів з 04 лютого 2021 року до 04 квітня 2021 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1