Номер провадження: 11-кп/813/1640/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
про залишення апеляційної скарги без руху
25.06.2020 року м. Одеса

Суддя-доповідач Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , відповідно до положень ст. 398 КПК України, перевіривши апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 12.05.2020 у кримінальному провадженні №0001706, внесеному до ЄРДР 13.08.2019, відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України,-

встановив:

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 12.05.2020 у кримінальному провадженні №0001706, внесеному до ЄРДР 13.08.2019, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Не погоджуючись з рішенням районного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

Перевіривши апеляційну скаргу, вважаю, що апеляційна скарга не відповідає вимогам п. 4 ч. 2 та ч. 6 ст. 396 КПК України, з таких підстав.

Положеннями ст. 396 КПК України визначено вичерпний перелік вимог, яким повинна відповідати апеляційна скарга. Зокрема, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі, поряд з іншим зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Проте апелянтом в апеляційній скарзі вказані вимоги не виконані, не зазначені підстави для скасування судового рішення.

Вичерпний перелік підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції передбачений у ст. 409 КПК України, це: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо: 1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; 2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Статтею 411 КПК України передбачено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: 1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; 2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; 3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; 4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: 1) за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито; 2) судове рішення ухвалено незаконним складом суду; 3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; 4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; 5) судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; 6) порушено правила підсудності; 7) у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Статтею 413 КПК України передбачено, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: 1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню; 3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; 4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Таким чином, в апеляційній скарзі мають бути зазначені конкретні підстави та мотиви для скасування оскарженого судового рішення, із посиланням на частини статей 409-414 КПК України, оскільки суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У зв`язку з відсутністю в апеляційній скарзі передбачених кримінальним процесуальним законодавством вимог щодо обґрунтування апеляційної скарги та її кінцевих вимог, апеляційний суд позбавлений можливості прийняти апеляційну скаргу до провадження та призначити до розгляду.

Крім того, апелянт просить скасувати оскаржений вирок та постановити ухвалу, якою пом`якшити покарання шляхом звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, що також не відповідає вимогам КПК, а також положенням ст. ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити вирок або ухвалу без змін; 2) змінити вирок або ухвалу; 3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; 4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; 5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; 6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи наведені вище приписи чинного кримінального процесуального законодавства апеляційна скарга повинна містити вимоги щодо зміни вироку, а не про скасування вироку суду, оскільки апелянт просить пом`якшити призначене районним судом покарання.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 396 КПК України, до апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів надаються копії в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга. Цей обов`язок не поширюється на обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом або тримається під вартою.

З огляду на те, що захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 не належить до вищевказаних винятків він має надати до суду, разом з апеляційною скаргою та доданими до неї письмовими матеріалами, необхідну кількість відповідних копій.

Положеннями частини першої статті 399 КПК України передбачено, що встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, суддя-доповідач постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу. Копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху невідкладно надсилається особі, яка подала апеляційну скаргу.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне залишити апеляційну скаргу без руху та надати апелянту строк на усунення вищевказаних недоліків.

Додатково роз`яснюю апелянту, що у випадку, якщо недоліки апеляційної скарги не будуть усунуті у встановлений апеляційним судом строк, така апеляційна скарга буде повернута апелянту, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 399 КПК України, залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляють права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст. 396, ст. 399 КПК України, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 залишити без руху.

Надати апелянту десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, який обчислювати з моменту отримання ним копії даної ухвали.

Копію ухвали направити захиснику ОСОБА_4 .

Залишення апеляційної скарги без руху або її повернення не позбавляють права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на апеляційне оскарження.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2