справа № 399/40/21
провадження № 1-кс/399/12/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року слідчий суддя Онуфріївського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 , заступника начальника відділення поліції - начальника СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області - ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Онуфріївка клопотання заступника начальника відділення поліції - начальника СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області - ОСОБА_4 , погоджене прокурором Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дзержинське Кременчуцького району Полтавської області, освіта професійно-технічна, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, раніше не судимий, який зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 21.07.1998 року Кременчуцьким РВ УМВС України в Полтавській області.

ВСТАНОВИВ:

21.01.2021 року до суду звернувся заступник начальника відділення поліції - начальник СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області - ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим з прокурором Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що 19 січня 2021 року, приблизно о 10.30 годині, ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 з метою вчинення крадіжки чужого майна прийшов на територію молочно-товарного комплексу СК «Україна», що розташований по вул. Лесі Українки в с. Млинок Онуфріївського району Кіровоградської області. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за допомогою принесеного із собою саморобного газорізного апарату із каркасу сінника, розташованого на території молочно-товарного комплексу СК «Україна», демонтували належні СК «Україна» металеві конструкції, виготовлені із стальних кутників, вартістю із урахуванням зносу близько 2 000 грн., які намагалися викрасти із місця вчинення злочину, проте не довели вчинюваний ними злочин до кінця із причин, що не залежали від їх волі, так як їх протиправні дії були виявлені та припинені працівниками Сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Онуфріївка) Світловодського ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області.
Таким чином, ОСОБА_6 , вчинивши незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 15 частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України. У вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дзержинське Кременчуцького району Полтавської області, освіта професійно-технічна, не одружений, українець, громадянин України, раніше не судимий, який зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 21.07.1998 року Кременчуцьким РВ УМВС України в Полтавській області.
19 січня 2021 року о 13.00 годині ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.
20 січня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України підтверджується зібраними по провадженню доказами, а саме: показаннями свідка ОСОБА_9 голови СК «Україна», який повідомив, що 19.01.2021 року, приблизно об 11.00 годині, він на території молочно-товарного комплексу, належного СК «Україна», що розташований по вул. Лесі Українки в с. Млинок Онуфріївського району Кіровоградської області, виявив сторонніх осіб, які здійснювали демонтаж металевих конструкцій сінника, про що повідомив до поліції; показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 працівників Сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Онуфріївка) Світловодського ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, які застали ОСОБА_8 та ОСОБА_6 під час вчинення вказаного кримінального правопорушення та припинили їх злочинну діяльність; оглядом місця події території сінника молочно-товарного комплексу СК «Україна», що розташований по вул. Лесі Українки в с. Млинок Онуфріївського району Кіровоградської області, в ході якого виявлено факт вчинення незакінченого замаху на крадіжку майна СК «Україна»; проведенням обшуку автомобіля марки Toyota, модель Corola, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в ході якого виявлено частину викраденого майна; показаннями підозрюваного ОСОБА_8 , який повідомив, що разом із своїм батьком ОСОБА_6 намагався вчинити крадіжку майна із недіючої ферми, розташованої в с. Млинок Онуфріївського району Кіровоградської області, проте їх дії припинили працівники поліції; особистими показаннями підозрюваного ОСОБА_6 , який визнав свою причетність до вчинення замаху на крадіжку чужого майна.
Сукупно аналізуючи обставини злочину та особистість підозрюваного, можна дійти до висновку, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, вчинив кримінальне правопорушення за попередньою змовою групою осіб, незважаючи на вимоги поліцейських, що застали його під час вчинення злочину, залишатися на місці, разом із ОСОБА_8 намагалися зникнути із місця вчинення злочину, не виконуючи законні вимоги поліцейських, зареєстрований та фактично проживає на території іншої області, тобто не за місцем знаходження органу досудового розслідування. Крім того, ОСОБА_6 , знаходячись на волі, враховуючи, що він є обізнаним щодо показань свідка ОСОБА_9 , які викривають його у вчиненні злочину, що чітко підтверджується матеріалами кримінального провадження, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, буде фізично чи психологічно впливати на вказану особу.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, (п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які підтвердили його участь у вчиненні злочину та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).
На думку слідчого наведене є обґрунтуванням застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, так як наявна необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які підтвердили його участь у вчиненні злочину. Встановлена неможливість запобігання вищевказаним ризикам застосуванням більш м`яких заходів, ніж тримання під вартою.
Тому слідчий просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання з мотивів, що викладені в ньому. За наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з врахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, які характеризують особу, просили застосувати щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним в клопотанні ризикам. Також зазначили, що оскільки підозрюваний ОСОБА_6 зазначає, що він приїхав із за кордону, то він може виїхати за кордон, то це також є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Стверджував, що відсутні ризики, встановлені в ст.177 КПК України, для застосування щодо підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу. Прохав відмовити в задоволенні клопотання, оскільки підозрюваний повністю визнає вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, має фактичне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, а також має на утриманні неповнолітню дитину та дитину, яка навчається за кордоном та потребує від нього матеріальної допомоги. Вважає за можливе застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захів, такий як домашній арешт.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання пр. обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначив, що вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає в повному обсязі. Стверджував, що відсутні ризики, встановлені в ст.177 КПК України, для застосування щодо нього найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки він не має наміру впливати на свідків та потерпілих, переховуватись від органів досудового слідства та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Прохає обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід, такий як домашній арешт.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
З матеріалів клопотання вбачається, що 19.01.2021 року до ЄРДР за №0000017 внесено відомості про злочин за ознаками ч.3 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України наступного змісту: «19.01.2021 року до Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області надійшло повідомлення голови Сільськогосподарського кооперативу «Україна» ОСОБА_9 про те, що 19.01.2021 року близько 11:30 години двоє невідомих осіб, перебуваючи на території молочно-товарного комплексу СК «Україна», що розташований на вул. Лесі Українки в с. Млинок Онуфріївського району Кіровоградської області, шляхом демонтажу намагаються таємно викрасти вироби із металу. Виїздом на місце події працівниками поліції були припинені вказані протиправні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , які не довели вчинюваний ними злочин до кінця, так як їхні протиправні дії були припинені працівниками Сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Онуфріївка) Світловодського ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області.».
19 січня 2021 року о 13.00 годині ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України.
20 січня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Згідно положень ст. 129 Конституції України проголошено, що однією з основних засад судочинства є законність.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду, і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. Тримання особи під вартою може бути застосовано лише як тимчасовий запобіжний захід у разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи припинити його.
Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.
Ухвала судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178, 183 КПК України.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 п.1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).
На даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.
Під час розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний встановити обґрунтованість підозри, а також проаналізувати наявність конкретних ризиків, які обумовлюють обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому відповідні ризики повинні бути належним чином доведені, викладені в матеріалах кримінального провадження та свідчать про необхідність в обранні саме цього запобіжного заходу.
Чинним законодавством в якості доречних та достатніх ризиків які необхідні для утримання особи під вартою визначені ризики: можливої втечі; порушення громадського порядку; перешкоди встановлення істини в справі та можливості скоєння аналогічного злочину.
При винесенні рішення про обрання запобіжного заходу суд повинен враховувати, що навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність реальної підстави або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» ). Відповідно до п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення, при зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, обов`язок довести не лише існування заявлених ризиків, а і наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, крім іншого, також запобіжні заходи.
Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.
Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини.
Досудовим слідством зібрані докази на підтвердження причетності ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст.185 КПК України, в якому він підозрюється. А саме: показаннями свідка ОСОБА_9 голови СК «Україна», який повідомив, що 19.01.2021 року, приблизно об 11.00 годині, він на території молочно-товарного комплексу, належного СК «Україна», що розташований по вул. Лесі Українки в с. Млинок Онуфріївського району Кіровоградської області, виявив сторонній осіб, які здійснювали демонтаж металевих конструкцій сінника, про що повідомив до поліції; показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 працівників Сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Онуфріївка) Світловодського ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, які застали ОСОБА_8 та ОСОБА_6 під час вчинення вказаного кримінального правопорушення та припинили їх злочинну діяльність; оглядом місця події території сінника молочно-товарного комплексу СК «Україна», що розташований по вул. Лесі Українки в с. Млинок Онуфріївського району Кіровоградської області, в ході якого виявлено факт вчинення незакінченого замаху на крадіжку майна СК «Україна»; проведенням обшуку автомобіля марки Toyota, модель Corola, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в ході якого виявлено частину викраденого майна; показаннями підозрюваного ОСОБА_8 , який повідомив, що разом із своїм батьком ОСОБА_6 намагався вчинити крадіжку майна із недіючої ферми, розташованої в с. Млинок Онуфріївського району Кіровоградської області, проте їх дії припинили працівники поліції; особистими показаннями підозрюваного ОСОБА_6 , який визнав свою причетність до вчинення замаху на крадіжку чужого майна.
У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікація дій, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
Підставою застосування запобіжного заходу згідно з ч.2 ст.177 КПК України крім обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, є також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий у своєму клопотанні посилається на ту обставину, що ОСОБА_6 вчинив нетяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, вчинив кримінальне правопорушення за попередньою змовою групою осіб, незважаючи на вимоги поліцейських, що застали його під час вчинення злочину, залишатися на місці, разом із ОСОБА_8 намагалися зникнути із місця вчинення злочину, не виконуючи законні вимоги поліцейських, зареєстрований та фактично проживає на території іншої області, тобто не за місцем знаходження органу досудового розслідування. Крім того, ОСОБА_6 , знаходячись на волі, враховуючи, що він є обізнаним щодо показань свідка ОСОБА_9 , які викривають його у вчиненні злочину, що чітко підтверджується матеріалами кримінального провадження, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, буде фізично чи психологічно впливати на вказану особу.
В ст. 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення з-під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При вирішенні питання щодо обрання підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя з дотриманням положень ст.178 КПК України враховує особу підозрюваного ОСОБА_6 , який має зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні неповнолітню дитину, доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює. Відсутні відомості, що ОСОБА_6 перебуває на обліку в наркологічному чи психіатричному диспансері.
Суд не приймає до уваги твердження підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 про те, що у підозрюваного є дитина, яка навчається за кордоном та потребує матеріальної допомоги, оскільки суду не надано доказів даного факту, та з пояснень самого підозрюваного та копії його паспорту встановлено, що дитина є повнолітньою.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Прокурором та слідчим не наведено обґрунтованих підстав вважати неможливим застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів з урахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, щодо даних про його особу, в їх сукупності.
В ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При цьому слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання до 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті (тобто, наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 цієї статті (тобто, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Надані стороною обвинувачення кримінального провадження дані не свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, доведеного в судовому засіданні.
З огляду на наведене, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю в клопотанні належного обґрунтування стороною обвинувачення обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, який є найбільш суворим видом із п`яти видів запобіжних заходів, визначених в ст. 176 КПК України.
З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також з урахуванням вказаних вище ризиків, а також, що даний злочин відноситься до не тяжкого злочину по кваліфікації у відповідності до ст.. 12 КК України, слідчий суддя вважає можливим застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено в клопотанні, у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його фактичного постійного проживання, оскільки прокурор, слідчий не довели недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишити житло цілодобово або у певний період. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Слідчий суддя вважає, що запобігання встановленому під час розгляду клопотання ризику можливе не лише при умові тримання ОСОБА_6 під вартою і вважає достатнім для досягнення вказаної мети застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме, - цілодобовий домашній арешт за фактичним місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, до 19.03.2021 року включно, з покладанням обов`язків, передбачених в ст. 194 КПК України.
На підставі ст.194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного заборонити залишати місце постійного проживання цілодобово; у разі необхідності за дозволом слідчого або прокурора відвідувати медичні установи для проходження лікування або обстеження; прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із будь-якими особами, визначеними слідчим; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну у разі їх наявності; носити електронний засіб контролю.
На переконання слідчого судді, саме такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт та обсяг покладених на підозрюваного обов`язків зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, зазначених в ст. 177 КПК України.
Таким чином слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 176, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 198, 376 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання заступника начальника відділення поліції - начальника СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області - ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, тобто до 19.03.2021 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 на підставі ч.5 ст. 194 КПК України обов`язки:
- заборонити залишати місце постійного проживання цілодобово;
- у разі необхідності за дозволом слідчого або прокурора відвідувати медичні установи для проходження лікування та обстеження;
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;
- не відлучатися із м. Кременчука Полтавської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну у разі їх наявності;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що в разі невиконання покладених на нього вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Крім того працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло за адресою: АДРЕСА_2 , вимагати від нього надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.
Негайно доставити ОСОБА_6 до місця його проживання, та звільнити його з під варти.
Ухвалу направити для виконання до органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_8 , через заступника начальника відділення поліції - начальника СВ Онуфріївського ВП Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області - ОСОБА_4 ..
Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального прокурора Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області.
Строк дії ухвали до 19.03.2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлено 21.01.2021 року.
Слідчий суддя Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1