ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1846/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 жовтня 2020 року, якою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сумгаїт Республіки Азербайджан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 16 серпня 2016 року Токмакським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 186, 69 КК України до покарання у вигляді штрафу у сумі 510 грн.;

2) 30 квітня 2013 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 2 роки;

3) 31 липня 2013 року Токмакським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився з місць відбування покарання 15 січня 2016 року;

4) 15 грудня 2017 року Токмакським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту 6 місяців, на підставі п. 6 ст. 1 ЗУ «Про амністію в 2016» звільнений від відбування покарання;

5) 7 листопада 2018 року Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 115 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 грудня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває на розгляді об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 жовтня 2020 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 грудня 2020 року.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, не має достатньо стійких соціальних зв`язків, місця роботи, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, обвинуваченому відомі адреси місця проживання свідків у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного для запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд прийшов до висновку, що відносно обвинуваченого необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , вказує, що розгляд клопотання про продовження йому строку запобіжного заходу відбувався без головуючого судді по справі, що є порушенням, а тому просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 підтримав подану обвинуваченим апеляційну скаргу без доповнень та просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, зазначивши, рішення суду першої інстанції вважала законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого та прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, суворість покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, факт відбування ним покарання в місцях позбавлення волі в минулому, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що не виключається можливість незаконного впливу на свідків та потерпілих, оскільки обвинуваченому ОСОБА_8 можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню для уникнення кримінальної відповідальності.
Крім того, ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, а згідно обвинувальних актів, які розглядаються судом в даному провадженні він обвинувачується у вчиненні 16 серпня 2017 року злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та 13 вересня 2018 року злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших злочинів.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, у тому числі, у вигляді домашнього арешту, як того вимагає апелянт, не здатний забезпечити виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду, впливати на потерпілу та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що розгляд клопотання про продовження йому запобіжного заходу відбувався без головуючого по справі є необґрунтованими, у зв`язку із наступним.

Відповідно до п. 1 Закону України Про внесення зміни до пункту 205 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у разі неможливості у визначений КПК України строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України, або розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Як вбачається із протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, суддя ОСОБА_1 входить до складу колегії суддів по справі №320/10246/18 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 14), а тому виходячи із норм вищевказаного Закону України міг розглядати питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу без головуючого судді по справі та іншого члена колегії.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 жовтня 2020 року, якою продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 грудня 2020 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4