справа №619/888/19
провадження №1-кс/619/851/20
Ухвала
Іменем України

26 серпня 2020 року Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження №0001809 від 06.12.2018,
установив:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, у якій просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, посилаючись на те, що дану постанову вважає незаконною та необґрунтованою.

ОСОБА_3 скаргу підтримує, просить її задовольнити без його участі, про що надана відповідна заява.

Слідчий Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, надавши через канцелярію суду матеріали кримінального провадження №0001809.

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність і рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін та свобода в поданій ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (ст. 7 КПК України).
Пункт 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
При розгляді даної скарги суд виходить з того, що інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування є важливою гарантією захисту прав учасників кримінального процесу, зокрема, відповідно до приписів п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК України забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності є однією із загальних засад кримінального провадження.

Приорітетними завданням кримінального провадження визначено захист осіб від кримінальних правопорушень (ст. 2 КПК України).

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження 06.12.2018 слідчим Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області внесено відомості до ЄРДР за №0001809 за ч. 1 ст. 296 КК України, згідно даним якого 05.12.2018 до Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області надійшла ухвала Дергачівського районного суду від 26.11.2018 щодо внесення до ЄРДР заяви ОСОБА_3 щодо хуліганських дій з боку ОСОБА_5 в смт Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області.

24.07.2020 старшим слідчим Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001809 від 06.12.2018 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
В обґрунтування зазначеної вище постанови указано, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 14.08.2018 до Дергачівського ВП було подано заяву щодо неправомірних, на його думку, дій працівників КП «Малоданилівський комунальник» - ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , які працюючи двірниками, нібито неправомірно отримували заробітну плату і не працювали повний робочий день. На підставі викладеного між ОСОБА_3 , і ОСОБА_5 виник конфлікт, під час якого останній ОСОБА_3 нібито погрожував. Причиною конфлікту було саме звернення ОСОБА_3 , зазначене вище. Під час допиту як потерпілого ОСОБА_3 наполягав на наявності обставин та подій, вказаних в заяві. Також його слова про наявність конфлікту підтвердила допитана як свідок мати ОСОБА_3 ОСОБА_8 . З заявою про вчинення правопорушення ОСОБА_3 звернувся до Дергачівського ВП лише наступного дня, на місце події поліцію не викликав. Допитаний як свідок ОСОБА_5 взагалі заперечував факт конфлікту з ОСОБА_3 . Був проведений одночасний допит за участю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а також ОСОБА_8 та ОСОБА_5 та було встановлено про наявність словесного конфлікту, а громадський порядок жодним чином порушений не був. Жодних даних, що вказують на грубе порушення громадського порядку в діях ОСОБА_5 , під час досудового розслідування отримано не було. Крім того, даних, які могли б вказувати на спробу спричинення будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 з боку ОСОБА_5 отримано не було, отже, у вказаному конфлікті ознак кримінального правопорушення не виявлено.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування.

Обставини кримінального провадження встановлюються на підставі зібраних в ході досудового слідства доказів, процесуальними джерелами яких є показання, речові докази, документи, висновки експертів, що вбачається зі змісту ст. 84 КПК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження №0001809, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 24 липня 2020 року прийнята відповідно до вимог ст. 110 КПК України та з урахуванням правил ст. 40 КПК України, в ході досудового розслідування були проведені необхідні слідчі дії, на підставі яких було прийнято рішення про закриття провадження з підстав відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
У межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001809 органом досудового розслідування були вжиті належні заходи щодо повного та всебічного встановлення фактичних обставин, у яких скаржник вбачає ознаки кримінального правопорушення, а саме: допитано як свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , допитано як потерпілого ОСОБА_3 , проведено одночасний допит потерпілого ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а також ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .
Аналізуючи наявні у кримінальному провадженні відомості, слідчий дійшов обгрунтованого висновку про відсутність події кримінального правопорушення, зважаючи на те, що будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, не здобуто.
Так, посилання заявника на неповноту дослідження слідчим фактичних обставин, з якими він пов`язує вчинення кримінального правопорушення, що, на його думку, мало місце, не можуть бути прийняті до уваги, зважаючи на те, що фактичні обставини були встановлені слідчим в обсязі, достатньому для прийняття законного та обґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Інші доводи скарги слідчий суддя оцінює критично, зважаючи на те, що вони випливають лише з особистої суб`єктивної оцінки відповідних обставин заявником, що є зацікавленою особою, та не дають підстав для висновку про необгрунтованість оскаржуваного рішення слідчого.
Не проведення органом досудового розслідування всього спектру слідчих дій, на які вказує скаржник, не може стати підставою для скасування правильного по суті рішення про закриття кримінального провадження за відсутності на те обґрунтованих підстав та з метою уникнення надмірного формалізму.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.
Згідно з ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Відмовити у задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження №0001809 від 06.12.2018.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1