Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/669/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2020 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 липня 2020 року, якою у межах кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 23.09.2020 року включно,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.
У межах даного кримінального провадження, в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки судове провадження наразі не завершене.
Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не припинили існувати.
Також, районним судом враховано: тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке є тяжким, умисним, корисливим, відсутність міцних соціальних зв`язків, що останній не працевлаштований, а отже суспільно-корисною діяльністю не займається та особистих доходів для проживання не має, при цьому раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, а тому є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може продовжити вчиняти інші злочини, ухилятись від суду, перешкоджати подальшому кримінальному провадженню.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу районного суду та застосувати стосовно нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що прокурор не довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також те, що він має сім`ю, одружений, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох малолітніх дітей та батьків похилого віку, є інвалідом ІІІ групи, що передбачає особистий дохід у вигляді пенсії. Крім того, обвинувачений має ряд тяжких хронічних захворювань.
Таким чином, на думку обвинуваченого рішення суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки його висновки не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні. Крім того вони прийняті в порушення норм ЄСПЛ.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу районного суду скасувати, та стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
В обґрунтування своїх апеляційний вимог зазначає, що районний суд при вирішенні питання щодо доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не оцінив в сукупності всіх обставин, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_8 має ряд хронічних захворювань, перебуває на метадоновій програмі, яку не може отримувати належним чином, перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства. Окрім того, обвинувачений ОСОБА_8 має офіційне місце проживання, дружину та малолітню дитину на утриманні.
На думку захисника, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам,передбаченим у ст.177 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Колегія суддів, встановила, що судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких, умисних, корисливих злочинів, вчинених з прямим умислом. Крім того, ОСОБА_8 не працевлаштований, а отже суспільно-корисною діяльністю не займається та особистих доходів для проживання не має, при цьому обвинувачений раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів. Відносно обвинуваченого ОСОБА_8 в Кіровському районному суді м. Кіровограда розглядається кримінальне провадження за ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, розгляд справи не завершений.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може перешкоджати судовому провадженню переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, вчинити інші кримінальні правопорушення. Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, судовою колегією, не встановлено, а ризики, визначені ухвалами суду про обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу, не зникли та не зменшились.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 , апеляційний суд не вбачає.
Вказані обставини, на які у своїх апеляційних скаргах посилаються обвинувачений та його захисник, жодним чином не зменшують тих ризиків, які встановив суд першої інстанції та не можуть слугувати підставою для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, а тому ухвалу суду першої інстанції стосовно ОСОБА_10 , залишає без зміни.
Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 липня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4