Справа №451/980/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" серпня 2020 р. Сокальський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

та захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сокалі кримінальне провадження №0000098, з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с.Немилів Радехівського району, проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, пенсіонера, одруженого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.213 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, не будучи зареєстрованим як суб`єкт господарювання, відомості про якого не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, будучи особою раніше судимою за злочин передбачений ст..213 ч.2 КК України до штрафу у розмірі 1500 неоподаткованих доходів громадян, що становить 25500грн., який повністю не сплатив, (судимість не погашена) в АДРЕСА_1 , організував незаконний пункт прийому та схову металобрухту, в період часу з початку квітня 2020р. по 11.06.2020р., здійснював придбання у населення брухту чорних металів по ціні 2грн. за кілограм, який вподальшому реалізовував невстановленим досудовим розслідуванням особам, а тому його дії підпадають під ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.213 КК України.

Кваліфікуючими ознаками ч.2 ст.213 КК України в діях ОСОБА_4 є здійснення прийому брухту чорних металів фізичною особою, відомості про яку не включені до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, організація незаконного пункту прийому та схову металобрухту, а також дії вчинені особою, раніше судимою за злочин передбачений цією статтею.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування та в ході підготовчого судового засідання добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззаперечно визнав свою винуватість в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.213 КК України, щиро розкаявся.

Під час досудового розслідування 19.06.2020 року прокурор Радехівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 в приміщенні Радехівської місцевої прокуратури діючи добровільно, без застосування насильства та примусу, погроз уклали угоду про визнання винуватості.

Відповідно до змісту угоди, в ході розслідування кримінального провадження прокурор Радехівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.213 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим терміном тривалістю 1 рік, із покладенням обов`язків ст.76 КК України: не виїжджати за межі території України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

В ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.213 КК України, який є нетяжким злочином.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, а також вимогам ч. ст.213 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Вивчивши документи кримінального провадження та опитавши сторони угоди, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання судом угоди про визнання винуватості.

Судом з`ясовано, що обвинуваченому ОСОБА_4 цілком зрозумілі його права визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, дані наслідки йому зрозумілі.

Після наданих роз`яснень обвинувачений та захисник не заперечили проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Прокурор, також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди під час підготовчого судового засідання суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 і прокурором Радехівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами виду покарання за ч.2 ст.213 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим терміном тривалістю 1 рік, із покладенням обов`язків ст.76 КК України: не виїжджати за межі території України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 червня 2020 року, укладену між прокурором Радехівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5

Визнати винним та обрати узгоджене сторонами покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.213 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим терміном тривалістю 1 рік, із покладенням обов`язків ст.76 КК України: не виїжджати за межі території України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Речові докази: 1) грошові кошти в сумі 20грн., що вилучено в ОСОБА_6 та знаходиться у спец пакеті національної поліції України слідчого підрозділу, що знаходяться у матеріалах кримінального провадження повернути ОСОБА_6

2) металобрухт чорних металів 317кг. Що вилучено під час обшуку в ОСОБА_4 та знаходиться при матеріалах кримінального провадження передати в дохід держави, вагу повернути ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1