Провадження № 11-кп/4820/551/20
Справа № 676/1285/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000150 від 03.02.2020 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_7 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого:
- вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 грудня 2011 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, із звільненням від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком два роки;
- вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2019 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком три роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і шість місяців.
На підстааві ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2019 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і дев`ять місяців.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишено попередній у виді тримання під вартою.
Ухвалено початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 26 травня 2020 року, зараховано в строк відбуття покарання час тримання під вартою з 26 лютого 2020 року по 25 травня 2020 року, включно, відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Питання речових доказів вирішено у відповідності ст. 100 КПК України.
За вироком місцевого суду, 26 січня 2020 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , зайшовши до спальної кімнати вказаної квартири, яка перебувала у користуванні його матері ОСОБА_9 та до якої він мав вільний доступ, достеменно знаючи що його сестра ОСОБА_10 , у вказаній кімнаті, а саме в шухляді приліжкової тумби зберігає свої срібні прикраси, вирішив їх викрасти.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , перебуваючи у вищевказаній спальній кімнаті, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив шухляду приліжкової тумби, з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого незаконного збагачення, таємно, шляхом поміщення до кишені власного одягу викрав срібні прикраси загальною вагою 45,93 г. вартістю 378 грн. 92 коп., а саме: срібний хрестик 925-ї проби, вагою 1,75 г., вартістю 14 грн. 44 коп.; срібний ланцюжок 925-ї проби із плетінням «Мона Ліза», вагою 14.25 г., вартістю 117 грн. 56 коп.; срібний ланцюжок 925-ї проби із плетінням «Мона Ліза», вагою 9,02 г., вартістю 74 грн. 41 коп.; 2 срібні сережки 925-ї проби із 4 фігурами неправильної геометричної форми, вагою 4,97 г. та вартістю 41 грн.; срібну підвіску 925-ї проби овальної форми із зображенням Матері Божої вагою 6,32 г., вартістю 52 грн. 14 коп.; 2 срібні сережки 925-ї проби у формі листків із прозорим каменем вагою 6,91 г. та вартістю 57 грн. 01 коп.; срібну сережку 925-ї проби у формі пелюстків, вагою 2.71 г., вартістю 22 грн. 36 коп.
В подальшому, ОСОБА_7 , утримуючи при собі вищевказані срібні прикраси, вийшов з приміщення даної квартири та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 378 грн. 92 коп.
Крім того, ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим за майнові злочини, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин.
Зокрема, 05 лютого 2020 року близько 10 години 00 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, у квартирі АДРЕСА_2 , зайшовши до вітальної кімнати, вказаної квартири, до якої він мав вільний доступ, та прийняв рішення про викрадення розташованого на тумбі телевізора марки «LG», моделі «42lm340t-za», серійний номер « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_10 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , перебуваючи у вищевказаній вітальній кімнаті, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого незаконного збагачення, таємно, шляхом перенесення в руках викрав із тумби телевізор марки «LG», моделі «42lm340t-za», серійний номер «209rafq9p579», вартістю 2000 грн., разом із яким в подальшому вийшов з приміщення даної квартири та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 2000 грн.
Вищевказаними умисними діями, що виразилися у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок місцевого суду частково змінити та застосувати відносно нього ст. 69 КК України. Вказує, що при призначенні покарання судом першої інстанції не взято до уваги повне визнання ним вини, щирого каяття у вчиненому, позитивної характеристики за місцем його проживання, відсутність заподіяної шкоди потерпілій.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Подія злочину, доведеність винуватості обвинуваченого у його вчиненні кримінально-правова оцінка діянь ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегією суддів не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку, в цій частині не оскаржувались.
Щодо доводів апеляційної скарги про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання вимогам закону внаслідок суворості, то вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на певний строк, судом враховані фактичні обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, дані про його особу, а також пом`якшуючі і обтяжуючі покарання обставини.
Зокрема, враховані такі пом`якшуючі покарання обставини, як щире каяття ОСОБА_7 у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Також, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, проте він не працює, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості. Крім того, дані про особу обвинуваченого характеризують його як особу, схильну до протиправних проявів, і це дало підстави суду вважати, що, перебуваючи на волі, він може продовжити злочинну діяльність.
Таким чином, місцевий суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, у виді позбавлення волі, в межах санкцій ч.2 ст.185 КК України, дотримався вимог статей 65 - 67 цього Кодексу.
Призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим, як про це зазначено в його апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Посилання апелянта на те, що він вину визнав, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, наявність позитивної характеристики за місцем проживання, а також відсутність заподіяної шкоди потерпілій, не є підставою для зміни вироку та призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, із застосуванням положень ст. 69 КК України, оскільки при призначенні покарання ці обставини судом першої інстанції були враховані.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Колегія суддів, уважає що підстав для пом`якшення ОСОБА_7 покарання та призначення його, із застосуванням ст. 69 КК України не має, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, який вчинив вказане кримінальне правопорушення в період іспитового строку, через невеликий проміжок часу після засудження його за аналогічний злочин проти власності, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень та підвищену небезпеку для суспільства.

Відтак, призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим колегія суддів не знаходить.

Інших порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування судового рішення, не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4