У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , яка брала участь у судовому провадженні, на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 120 191 000 800 025 46 від 07 квітня 2019 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
- 25.11.2009 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 3 роки;
- 26.08.2010 Кагарлицьким районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України на 3 роки 9 місяців позбавлення волі;
- 27.03.2015 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 11.01.2018 по відбуттю покарання,
та
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Києва, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , який проживав за адресою: АДРЕСА_4 , судимого:
- 09.10.2000 Ватутінським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 141 КК України 1960 року на 2 роки позбавлення волі;
- 25.07.2002 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 25.10.2007 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 187 КК України на 3 роки позбавлення волі;
- 03.09.2012 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- 20.12.2017 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України;
- 07.08.2019 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі, яке не відбув;

обвинуваченого, кожного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року
- ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 162 КК України на 1 рік обмеження волі, за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, з урахуванням ст. 72 КК України, із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Строк покарання відраховується з 11 квітня 2019 року;
- ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 162 КК України на 1 рік обмеження волі, за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, з урахуванням ст. 72 КК України, із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним покаранням поглинуто покарання, призначене вироком Деснянського районного суду м. Києва від 07 серпня 2019 року та остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, з взяттям його під варту в даному кримінальному провадженні в залі суду.
Строк покарання ОСОБА_7 обраховується з 11 квітня 2019 року по 13 серпня 2019 року та з 16 грудня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув?язнення за один день позбавлення волі відповідно до ст. 72 КК України.
Заставу у розмірі 38.420,00 грн., внесену ОСОБА_10 згідно ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_7 звернуто в дохід держави та зараховано до фонду Державного бюджету України для використання у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Вирішена доля речових доказів у провадженні.

Вироком суду визнано доведеним те, що ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_7 , в період часу приблизно з 06.00 год. 10.04.2019 до 15.00 год. 11.04.2019, маючи при собі заздалегідь заготовлені спеціальні інструменти для відкриття замків вхідних дверей до квартир, знаходячись за адресою: АДРЕСА_5 , піднялися на п`ятий поверх третього під`їзду вказаного будинку, де за допомогою спеціальних інструментів для відкриття замків відкрили вхідні двері квартири АДРЕСА_6 та, впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, незаконно проникли до вказаної квартири. Після чого, закрили нижній замок вхідних дверей за допомогою ключа, який вони взяли в приміщенні вказаної квартири, та з місця вчинення злочину зникли.

Також, ОСОБА_6 , будучі раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину проти власності, за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_7 , раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, 11.04.2019, в період часу приблизно з 15.30 год. по 16.00 год., маючи при собі заздалегідь заготовлені спеціальні інструменти для відкриття замків вхідних дверей до квартир, знаходячись за адресою: АДРЕСА_7 , піднялися на сьомий поверх вказаного будинку, де за допомогою спеціальних інструментів для відкриття замків відкрили вхідні двері квартири АДРЕСА_8 та, впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, проникли до вказаної квартири.
ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні зазначеної квартири, керуючись корисливим мотивом, повторно, таємно викрали майно, яке належить потерпілій ОСОБА_11 , а саме: грошові кошти в сумі 2.000,00 грн.; золотий хрестик 585 проби, вартістю 1.500,00 грн.; підвіску в формі лебедя з золота 585 проби з камінцями білого кольору, вартістю 1.000,00 грн.; підвіску із золота 585 проби, із камінцем світлого кольору цирконій, вартістю 1.000,00 грн.; жіночу золоту каблучку із камінцем червоного кольору рубіном, вартістю 17.000,00 грн.; жіночу золоту каблучку 585 проби, із камінцем темно-червоного кольору гранатом, вартістю 4.000,00 грн.; жіночу золоту каблучку 585 проби, із камінцем білого кольору діамантом, вартістю 10.000,00 грн., яка деформована (перекушена), а всього майна на загальну суму 36.500,00 грн.
У подальшому, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 вийшли з приміщення вказаної квартири, закривши верхній замок вхідних дверей до неї за допомогою спеціальних інструментів для відкриття замків вхідних дверей та з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 36.500,00 грн.
Після чого ОСОБА_7 за допомогою мобільного телефону замовив автомобіль в службі таксі та приблизно о 16.25 год., ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , знаходячись біля буд. 12-І по просп. Академіка Корольова в м. Києві, сіли до салону автомобіля таксі марки Прем`єра Ніссан на іноземній литовській реєстрації НОМЕР_1 . Однак, приблизно о 16.30 год., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було затримано працівниками поліції в салоні вказаного автомобіля, разом з наявним при них чужим майном, яке належить потерпілій ОСОБА_11 .

За вказаним обвинуваченням дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожного, судом першої інстанції кваліфіковані по епізоду від 11.04.2019 щодо потерпілої ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 185 КК України, по епізоду від 11.04.2019 щодо потерпілого ОСОБА_12 - за ч. 1 ст. 162 КК України.

Крім того, суд першої інстанції визнав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожного невинуватим у пред?явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України щодо потерпілої ОСОБА_13 з наведенням мотивів ухваленого рішення.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , яка брала участь у судовому провадженні, в апеляційній скарзі просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2019 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, безпідставним зменшення обсягу обвинувачення, пом`якшенням кримінальної відповідальності і, як наслідок, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі кожного з обвинувачених, постановити новий вирок, яким і ОСОБА_6 і ОСОБА_7 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, по всіх епізодах інкримінованого кожного з них правопорушення, а саме щодо потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , та призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі, і ОСОБА_7 призначити за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 07.08.2019, більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі і у решті вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2019 року - залишити без змін.
На обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує, що рішення суду в частині визнання протоколу огляду місця події від 07.04.2019, відповідно до якого в квартирі АДРЕСА_9 виявлено та, в подальшому, надано на дослідження експерту два сліди папілярних узорів, замок з вхідних дверей до квартири та 2 сліди структури матеріалу, недопустимим доказам та, як наслідок, висновок експерта від 26.04.2019 в частини, що стосується зазначеної квартири, - є невмотивованим, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції у своєму вироку не наведено достатніх мотивів для обґрунтування, в чому ж саме полягають інтереси в результаті кримінального провадження з боку подружжя ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , запрошених як понятих до проведення даної слідчої дії.
Окрім того, прокурор зазначає щодо своєї незгоди з висновками суду щодо не встановлення розміру матеріальних збитків, спричинених потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , речі та грошові кошти яких було викрадено з власних квартир, оскільки кожний з потерпілих, а саме: ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , самостійно визначили розмір спричинених їм матеріальних збитків відповідно до речей, які було викрадено з їх квартир. Підстав для сумніву у достовірності заяв, поданих потерпілими до органів поліції одразу після вчинення злочину, а також, щодо показів, наданих ними у судовому засідання, які були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідома неправдивих свідчень, - судом не наведено.
Що стосується показань свідка ОСОБА_16 , наданих у судовому засіданні, яка зазначила, що, нібито, спілкуючись у коридорі з потерпілим ОСОБА_12 одразу після вчинення злочину, останній зазначив, що з його квартири нічого викрадено не було, - то, як вважає прокурор, вказані показання є суперечливими, оскільки на момент спілкування зі свідком потерпілий ОСОБА_12 міг ще не виявити зникнення грошових коштів, які з його ж слів, знаходились у одному з портмоне, яких у нього багато та які він колекціонує. Крім того, як зазначила сама ОСОБА_16 , чотири роки тому вона перенесла інсульт, внаслідок чого вона постійно все забуває, а отже, інформація щодо викраденого у ОСОБА_12 майна, за твердженнями прокурора, могла не закарбуватися у неї в пам`яті.
У той же час, при наявності розбіжностей у показаннях потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_16 , суд першої інстанції надав перевагу показанням саме останньої, проігнорувавши протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_12 та його свідчення в суді.
Також прокурор зазначає щодо помилкової перекваліфікації кримінального правопорушення по епізоду з потерпілим ОСОБА_12 з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України, оскільки 11.04.2019 року з його квартири викрали грошові кошти в розмірі 600,00 грн. та 6 ключів від вхідних дверей, що як і викрадення з квартири ОСОБА_13 07.04.2019 золотих прикрас та грошових коштів на суму 150,00 грн. - явно перевищує 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, при цьому підстав для можливої недостовірності показань, наданих потерпілими ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , судом у своєму рішенні - не наведено.
За твердженнями прокурора, заслуговує на увагу і той факт, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожний окремо, неодноразово судимі, при цьому, всі попередні злочини вчинені ними проти власності та мають корисливий мотив, що, хоч і не прямо, проте, характеризує особу кожного з обвинувачених та суб`єктивну сторону їх діянь.
Підсумовуючи, прокурор не погоджується з висновком суду про те, що стороною обвинувачення не надано достатніх та безсумнівних доказів вчинення обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кримінальних правопорушень по всіх епізодах, викладених в обвинувальному акті, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 411 КПК України, відповідно до яких судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду та судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Потерпілі у провадженні про дату, час та місце розгляду провадження повідомлялися у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, неявка яких в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та просив вирок суду першої інстанції скасувати з підстав, визначених в п. 3 ч. 1 ст. 415 КПК України, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, при цьому застосувавши стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожного, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів у зв`язку з тим, що продовжують існувати ризики, що передбачені ст. 177 КПК України, пояснення захисника ОСОБА_9 , який також вважав за необхідне скасувати вирок суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, проте заперечував щодо застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи достатнім запобіжний захід у виді домашнього арешту, пояснення обвинувачених, які погодилися з позицією захисника та вказували, що ОСОБА_7 взагалі непричетний до вчинених злочинів, а ОСОБА_6 визнав вчинення ним крадіжки лише по одному епізоду, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому прокурором у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об?єктивно з?ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, 29.05.2019 до Святошинського районного суду м. Києва з Київської місцевої прокуратури № 8 надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених, кожного, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України (а.п. 4-15 т. 1).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2019, система автоматизованого розподілу документообігу суду для розгляду вказаного кримінального провадження визначила суддю ОСОБА_17 (а.п. 32 т. 1), яка за результатами його розгляду ухвалила вирок від 16.12.2019 (а.п. 101-110 т. 3).

Проте, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16.12.2019 у кримінальному провадженні № 120 191 000 800 025 46 від 07.04.2019 стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 головуючим суддею не підписаний, що у відповідності до приписів п. 3 ч. 1 ст. 415 КПК України тягне за собою безумовне скасування вироку з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, під час якого мають бути перевірені як доводи апеляційної скарги прокурора, так і позиція сторони захисту в суді апеляційної інстанції щодо участі кожного з обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень.

За викладеним, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожного, у виді тримання під вартою на строк 60 днів, колегія суддів, враховує: що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожний, обвинувачуються у вчинені тяжкого злочину, по трьох епізодах злочинної діяльності; особу кожного з них, які неодноразово притягалися до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів; необхідність, в разі скасування вироку, досліджувати докази та вирішувати питання про винуватість чи невинуватість кожного з обвинувачених, - що свідчить про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховування кожного з обвинувачених від суду, з огляду на покарання яке загрожує кожному з них у разі визнання винуватим, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.
А тому, колегія суддів вважає, що доводи клопотання прокурора про застосування (обрання) стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених, кожного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів - є слушними, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404,407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , яка брала участь у судовому провадженні задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року у кримінальному провадженні № 120 191 000 800 025 46 від 07 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинуваченого кожного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29 січня 2021 року включно.

Обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 29 січня 2021 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3