Провадження №: 1-в/755/532/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" жовтня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про направлення звільненого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року та про приведення указаного вироку у відповідність до чинного законодавства, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про направлення ОСОБА_3 звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року та про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617- VIII.
Учасники кримінального провадження у судове засідання не з?явилися, про причини неявки суд не повідомили.
Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження та особової справи, приходить до наступного.
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року ОСОБА_3 , засуджений за ч.1 ст.309 КК України до 3 років позбавлення волі, ч.1 ст.263 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначено остаточне покарання у виді 5 /п?яти/ років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України його було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набув законної сили 03.01.2019 року.
01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VІІІ, згідно з яким внесено зміни до ст.309 КК України.
Норма ч.1 ст.309 КК України передбачає відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту та тягне за собою покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років, що є максимальною межею покарання. Натомість санкція ч.1 ст.309 КК України в попередній редакції передбачала покарання у виді штрафу від п?ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той саме строк.
Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
У клопотанні порушується питання приведення у відповідність до Закону вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року відносно ОСОБА_3 .
Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України суд, під час виконання вироків має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч.2, 3 ст.74 КК України.
Згідно ч.3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Норма п.п.«б» п.1 ч.1 ст.72 КК України вказує на те, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
За таких обставин, клопотання старшого інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про приведення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII підлягає задоволенню у частині кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та слід замінити призначене покарання засудженому до більш м`якого покарання, встановленого санкцією нового закону з позбавлення волі на обмеження волі.
Щодо питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком, то із особової справи ОСОБА_3 вбачається, що остання у період іспитового строку з випробуванням не виконала покладені на неї судом обов`язки вісім разів притягався до адміністративної відповідальності.
Кримінально-виконавче законодавство, виконання і відбування покарань ґрунтуються на принципах невідворотності виконання і відбування покарань, законності, справедливості, гуманізму, демократизму, рівності засуджених перед законом, поваги до прав і свобод людини, взаємної відповідальності держави і засудженого, диференціації та індивідуалізації виконання покарань, раціонального застосування примусових заходів і стимулювання правослухняної поведінки, поєднання покарання з виправним впливом, участі громадськості в передбачених законом випадках у діяльності органів і установ виконання покарань /ст.5 КВК України/.
Статтею 9 КВК України передбачено, що засуджений зобов`язаний виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації; ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених; з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.
Відповідно до ч.3 ст.164 КВК України, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.
Згідно до ч.1 ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Відповідно до ч.6 ст.166 КВК України, у разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
У відповідності до ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням /поданням/ прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів, встановлених законом. Клопотання /подання/ розглядається протягом 10 днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318 - 380 КПК України. У судове засідання викликається засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час і місце розгляду клопотання / подання/ повідомляється орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого.
Враховуючи те, що засуджений ОСОБА_3 не був належним чином повідомлений про розгляд клопотання, у судове засідання не прибув, ніяких заходів щодо його доставки в судове засідання ні органами внутрішніх справ, ні органом виконання покарання вжито не було, а тому, виходячи з вимог ст.539 КПК України, якою не передбачено можливості прийняття судом рішення щодо направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду у відсутності засудженого, суд вважає, що клопотання у цій частині задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 72, 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком та про приведення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року відносно засудженого ОСОБА_3 у відповідність до чинного законодавства задовольнити частково.
Привести у відповідність із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року №2617-VIII вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року та вважати, що ОСОБА_3 засудженого за ч.1 ст.309 КК України до 5 /п?яти/ років обмеження волі; за ч.1 ст.263 КК України до 5 років позбавлення волі; на підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначти остаточне покарання у виді 5 /п?яти/ років позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишається без змін і не потребує приведення до відповідності.
У задоволенні клопотання старшого інспектора Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області від 04.08.2020 року про направлення звільненого ОСОБА_3 від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року - відмовити.
Особову справу відносно ОСОБА_3 повернути до Дніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: