ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1664/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
представника потерпілого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором прокуратури Харківської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001023 від 18.08.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 135, ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

19.08.2020 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочинів, передбачених передбачених ч.3 ст. 135, ч.2 ст.286 КК України, тяжкість кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Зазначав, що ОСОБА_9 17.08.2020 приблизно о 22.00 керував технічно справним автомобілем, діючи необережно, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, продовжив рух, не надав дорогу пішоходу, чим грубо порушив вимоги п. 18.1, п. 3.29 ПДР України та допустив наїзд на останнього. Внаслідок ДТП пішохід отримав множинні травми живота нижньої частини спини та таза, від яких загинув на місці події. Крім того, після ДТП, усвідомлюючи,що своїми діями поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, на місцідорожньо-транспортної пригоди не зупинився, не переконався чи потребує потерпілий медичної допомоги, не викликав працівників медичної допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив потерпілого в небезпеці у безпорадному стані,лишивши його можливості до самозбереження та з місця події зник.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2020 року задоволено клопотанняслідчого.

Застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27), строком до 16.10.2020 включно.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що зазначена ухвала суперечить нормам процесуального закону, принципу справедливості, законності. Вважає, що судом було проігноровано той факт, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а прокурором в судовому засіданні не було доведено реальну можливість настання ризиків передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України
Посилається на те, що ОСОБА_9 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності ніколи не притягувався. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тільки виповнилося 18 років, тому, зважаючи на цей факт, та на те, що він лише нещодавно отримав посвідчення водія (02.06.2020 року), на думку захисника, він просто не зміг правильно зорієнтуватися на дорозі та не помітив пішохода. Оскільки ОСОБА_9 тільки нещодавно став повнолітнім та ніколи не потрапляв у подібні ситуації, то він не зміг правильно зреагувати, дуже сильно злякався, тому в стані афекту не зупинився на місці події та поїхав даті. Через декілька хвилин ОСОБА_9 через напруження та хвилювання залишив машину та побіг додому пішки. Прибігши додому ОСОБА_9 одразу розповів усе батькам, після чого батьки повідомили про вказані обставини працівникам патрульної поліції, які приїхали за адресою проживання ОСОБА_9 та забрали його з дому. При цьому, жодного опору з боку ОСОБА_9 не було, адже він самостійно погодився з тим, що про вказані події слід повідомити працівників поліції, просто через стрес та хвилювання не зміг це зробити одразу.

Вказує, що за місцем проживання та навчання ОСОБА_9 характеризується позитивно, до відповідальності ніколи не притягувався та взагалі у подібних ситуаціях ніколи не перебував, оскільки веде нормальний спосіб життя. Тому, на думку захисника, слідчим суддею зроблено висновок про те, що ОСОБА_9 може у подальшому вчинити інше кримінальне правопорушення або взагалі якимось чином перешкоджати кримінальному провадженню, адже підозрюваний вже багаторазово пожалкував про скоєне, вказує, що для нього всі ці події є стресом та шоком, тому він сам досі не може прийти до тями від ситуації, що склалася.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, а також зазначив, що батьки ОСОБА_9 здійснюють перерахування відшкодування шкоди батькам загиблого. Також просив застосувати до ОСОБА_9 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Прокурор та представник потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, як таку, що постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0001023 від 18.08.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 135, ч.2 ст.286 КК України.

18.08.2020 року ОСОБА_9 затриманий у порядку ст. 208 КПК України та в цей же день йому повідомлена підозра за ч.2 ст.286, ч. 3 ст.135 КК України.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_9 слідчий суддя зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.3 ст.135 КК України та зібрані під час досудового розслідування докази, надані до суду та вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Судова колегія погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.286, ч. 3 ст.135 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.
Згідно наданих стороною обвинувачення даних, ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.286, ч.3 ст.135 КК України. Вказане об`єктивно свідчить про наявність ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка, оскільки існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

З урахуванням фактичних обставин справи, а саме того, що ОСОБА_9 керуючи автомобілем порушив вимоги п. 18.1, п. 3.29 ПДР України та допустив наїзд на потерпілого. Внаслідок ДТП пішохід отримав множинні травми живота нижньої частини спини та таза, від яких загинув на місці події, після ДТП не переконався чи потребує потерпілий медичної допомоги, не викликав працівників медичної допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу, а умисно залишив потерпілого в небезпеці у безпорадному стані, лишивши його можливості до самозбереження та з місця події зник то зазначене свідчить про наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема здоров`я населення держави.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків, впливати на свідків.

Колегія суддів зазначає, що слідчим суддею було взято до уваги особу підозрюваного та приймає до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації, навчається на 4 курсі факультету «автомобільно-транспортний» у Харківському державному коледжі, проте зазначені обставини не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення протиправних дій, які стали наслідком смерті потерпілого, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обранні підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КК України.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги захисника, щодо необхідності застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст.177-178, ч.ч.3,4 ст.183 КПК України, обґрунтовано у своїй ухвалі дійшов висновку щодо неможливості визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин, спричинив загибель людини.

Таким чином на підставі викладеного, ухвала судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді