В И Р О К
іменем України

18 листопада 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області
в складі: судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження №0000018 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19.01.2004 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі; вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.02.2008 за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 08.09.2011 за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі; вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.06.2017 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
08.07.2020, близько 18 год 30 хв, ОСОБА_4 , маючи раптово виниклий умисел на незаконне проникнення до житла, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, не маючи законних підстав, без дозволу потерпілого ОСОБА_5 , всупереч вимогам ст. 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла та не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, переліз через паркан на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де камінням розбив віконне скло та через нього проник до житлового будинку за вказаною адресою, яким фактично користується потерпілий ОСОБА_5 , чим порушив конституційне право на недоторканість житла осіб, які мешкають в даному домоволодінні.

Крім того, 09.07.2020, близько 14 год 00 хв, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , де між ними виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

З метою реалізації свого умислу, ОСОБА_4 , в той же день та час, перебуваючи на території зазначеного домоволодіння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, бажаючи настання наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс 4 удари кулаками обох рук почергово по голові ОСОБА_6 , чим спричинив останньому, відповідно до висновку експерта № 12-14/148-Зм/20 від 17.07.2020, тілесні ушкодження у вигляді: синець на обличчі, синець в лівій скроневій області.

По ступеню тяжкості вказані тілесні ушодження як в сукупності, так і кожне окремо відносяться до легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995).

Крім того, у ОСОБА_4 , 14.07.2020, близько 17 год 00 хв, який знаходився поблизу залізничної зупинки «Спасів Скит» у с. Першотравневе Зміївського району Харківської області, виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

З метою реалізації свого умислу, ОСОБА_4 , у той же день та час, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, шляхом обману раніше незнайомого ОСОБА_7 , під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив мобільний телефон ТМ «Samsung GT-I8262», вартістю 700 гривень, на що ОСОБА_7 , не передбачаючи намірів ОСОБА_4 , добровільно передав останньому вказаний мобільний телефон.

Заволодівши майном потерпілого, ОСОБА_4 , не маючи наміру повертати вищевказаний мобільний телефон власнику, покинув відкриту ділянку місцевості поблизу залізничної зупинки «Спасів Скит» та розпорядився вказаним телефоном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №24 від 21.07.2020, матеріальну шкоду на загальну суму 700 грн.

Сторони кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставинам справи, які ними не оспорюються. З урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пояснив, що кримінальні правопорушення вчинені ним при вищевикладених обставинах.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Крім того, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Крім того, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, визнається: щире каяття, сприяння у розкритті злочинів.

Обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд, досліджуючи дані про особу винного, враховує, що він вчинив злочини у період непогашеної судимості, не працює, не одружений, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальними проступками, та нетяжким злочином,обставину, що пом`якшує покарання, та наявність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого.

З урахуванням щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_4 , активного сприяння обвинуваченого у розкритті кримінальних правопорушень, відстутності претензій з боку потерпілих, особи обвинуваченого, а саме, те, що він не одружений, не працює, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків, суд вважає, що необхідним і достатнім для його виправлення буде призначено покарання у виді позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно призначити за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Враховуючи наявність таких ризиків, як можливість вчинення обвинуваченим нового злочину, що підтверджується його попередньою поведінкою, та виключення можливості ухилитись від відбування призначеного судом покарання, що передбачено ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Питання речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин,

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 1 (одного) року позбавлення полі.

Обрати запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор", взявши його під варту негайно в залі суду.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного затримання - 18.11.2020.
Речові докази у кримінальному провадженні №0000018: мобільний телефон «Samsung GT-I8262», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 - вважати йому повернутим.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: