Ухвала
Іменем України
04 лютого 2021 року

м. Київ
справа № 207/3904/13-к
провадження № 51-6030ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2020 року,
встановив:
Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вказаним судовим рішенням та порушує питання про його перегляд в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог пунктів 4, 5 ч. 2 та ч. 6 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, та вимоги особи, яка подає скаргу, до суду касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого

(ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, всупереч вищевказаному захисник у своїй касаційній скарзі, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону як на підставу для визнання оскаржуваного вироку апеляційного суду незаконним, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень ст. 412 КПК України не наводить.
Також, захисник у своїй касаційній скарзі, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого ОСОБА_5 не наводить доводів щодо його явної несправедливості з огляду на положення ст. 414 КПК України.
Крім того захисник у скарзі наводить доводи про незаконність, на його думку, рішення апеляційного суду, в частині, що стосується інтересів засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 при цьому, захисник не підтвердив свої повноваження на участь у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як того вимагають положення ст. 50 КПК України.
Разом із цим, вимоги захисника до касаційного суду не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України щодо того, яке рішення має право прийняти суд за результатами розгляду касаційної скарги, оскільки скасувати вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції не входить до повноважень суду касаційної інстанції.
Окрім зазначеного, в порушення вимог ч. 6 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано її копій з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2020 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3