Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11/4809/10/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_8 та захисника засудженого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2020 року.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді 70 годин громадських робіт.

Звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання на підставі ч.5 ст. 74 КК України .

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишено підписку про невиїзд.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 81 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні умисних легких тілесних ушкоджень, при наступних обставинах.

Так, 19 липня 2012 року близько 18 години 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за місцем проживання свого знайомого в будинку АДРЕСА_3 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, з метою помститись за нанесену йому образу з боку власника зазначеного домоволодіння ОСОБА_10 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно наніс удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя останнього, а саме в ділянку лівого ока та вилиці , в той час , коли ОСОБА_10 сидів на ліжку в залі вказаного домоволодіння, та в силу сильного алкогольного сп`яніння, не чинив опору. Своїми діями ОСОБА_9 спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: синця лівої очниці та вилиці, крововиливу у білкову оболонку лівого ока, які відповідно до висновків судово-медичних експертиз № 100 від 25.06.2014 року, та № 239/15 від 08.06.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень . Після спричинення вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_9 вийшов з кімнати будинку, залишивши ОСОБА_10 лежати на ліжку.

В зміненій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правову кваліфікацію дій засудженого та доведеність його вини, просив вирок суду першої інстанції змінити в частині виключення з резолютивної частини вироку посилання на призначене за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді 70 годин громадських робіт, через неправильного застосування кримінального закону. У резолютивній частині вироку визначити: ОСОБА_9 визнати винним за ч.1 ст.125 КК України, на підставі ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_9 від покарання у зв`язку з закінченням строків давності, передбачених ст. 49, 106 КК України.

Свої вимоги обґрунтував тим, що згідно ч. 1 ст.106 КК України звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Тобто, згідно вироку суду ОСОБА_9 визнано винним за ч. 1 ст. 125 КК України, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком, за який згідно п. 1 ч. 2 ст. 106 КК України встановлено строк давності у виді 2 років.

Тому, підставами для звільнення ОСОБА_9 від покарання визначених ч.5 ст.74 КК України є вимоги визначені як у ст. 49 КК України (загальні вимоги щодо звільнення у зв`язку із закінченням строків давності) так і вимоги ст. 106 КК України (яка є спеціальною по відношенню до ст. 49 КК України, так як ОСОБА_9 є особою, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років).

Тобто, суд дотримуючись вимог ч.5 ст.74 КК України мав би вказати у резолютивній частині вироку визнання винним ОСОБА_9 за ч.1 ст.125 КК України зі звільненням від покарання згідно ч.5 ст.74 КК України на підставах, передбачених статей 49, 106 КК України, а саме звільнення ОСОБА_9 від кримінального покарання у зв`язку з закінченням строків давності.

Вказана правова позиція висловлена у рішенні Верховного суду від 10 червня 2020 року у справі №161/7253/18 (провадження № 51-2615 км 19), відповідно до змісту якого при визнанні особи винною у вчиненні злочину, надається можливість засудження такої особи без призначення покарання, суд постановивши обвинувальний вирок у самому вироку зазначає, що покарання особі не призначається, тобто суд постановляє обвинувальний вирок без призначення покарання або засуджує без покарання.

Зазначив, що постановлений 07.09.2020 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області відносно ОСОБА_9 вирок є незаконним та підлягає зміні шляхом виключення посилання суду на призначення покарання у виді громадських робіт строком 70 годин, на підставі п.4 ч.1 ст.367 КПК України (в редакції 1960 року), з урахуванням, що вказане не погіршує становище засудженого, що є визначеними випадками для зміни апеляційним судом вироку згідно п. 4 ч.1 ст.373 КПК України (в редакції 1960 року).

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просив вирок суду першої інстанції скасувати, справу за ч.2 ст. 121 КК України закрити на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_9 зазначеного складу злочину та за ч.1 ст. 125 КК України справу закрити на підставі п.7 ч.1 ст.6 КПК України за відсутністю скарги приватного обвинувачення. Свої доводи мотивував тим, що судом в ході судового слідства повно і об`єктивно досліджено докази, які підтверджують невинуватість ОСОБА_9 у спричиненні ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, які потягли його смерть. Прокурором в ході судового розгляду справи 19.08.2020 року винесено постанову, якою він дії ОСОБА_9 перекваліфікував з ч.2 ст. 121 на ч.1 ст.125 КК України та пред`явив нове обвинувачення в тому, що його підзахисний 19.07.2012 р. о 18.30 спричинив ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження у вигляді синця в області лівого ока. Суд не дав оцінки, тому що змінене обвинувачення є незаконним з наступних підстав. ОСОБА_9 обвинувачувався у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень у вигляді субарахноідального крововиливу, які не відносяться до легких тілесних ушкоджень. Прокурор виніс вказану постанову, яка суперечить вимогам ч.3 ст. 264 КПК України 1960 р. та не прийняв ніякого рішення про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Перекваліфікація дій ОСОБА_12 прокурором була б законною, якби в судовому засіданні було встановлено, що субарахноїдальний крововилив, у спричиненні якого обвинувачується його підзахисний, відноситься не до тяжких, а до легких тілесних ушкоджень. Змінюючи обвинувачення, прокурор порушив вимоги ст. ст. 4, 27 КПК України, оскільки справа за ст.125 КК України ні судом, ні прокурором не порушена, тобто прокурор притягнув ОСОБА_9 як обвинуваченого з порушенням вимог закону. Судом не дана оцінка дій прокурора в розрізі ст.5 КПК України (1960 р.) і не визнано це обвинуваченням незаконним. В судовому засіданні встановлено, що у ОСОБА_11 мало два види тілесних ушкоджень - тяжкі і легкі. Ці ушкодження виникли в різний час і за різних обставин. Кримінальним процесуальним кодексом не передбачене право прокурора пред`являти обвинувачення по іншому епізоду злочину, по якому органом досудового розслідування обвинувачення не пред`являлось, тобто відносно потерпілого вчинено два злочини: спричинено тяжкі тілесні ушкодження і інший злочин - спричинено легкі тілесні ушкодження. Кримінально-процесуальним кодексом (1960 р.) не передбачено право прокурора пред`являти обвинувачення за інший злочин, ніж зазначено в обвинувальному висновку. Згідно зі ст. 276 КПК України (1960 р.), коли дані судового слідства вказують про вчинення підсудним іншого злочину, по якому обвинувачення не було пред`явлено, прокурор заявляє клопотання про винесення судом про це постанови, яка направляється прокурору для перевірки та прийняття рішення в порядку ст.97 КПК України (1960 р.). В мотивувальній частині вироку зазначено, що потерпілий ОСОБА_13 в ході судового слідства подала заяву про притягнення ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності зач.1 ст.125 КК України. ОСОБА_13 органом досудового слідства визнано потерпілою по справі за фактом спричинення її чоловіку тяжких тілесних ушкоджень, які потягли смерть ОСОБА_11 у відповідності з вимогами ч.5 ст.49 КПК України. В зв`язку з перекваліфікацією прокурором дій ОСОБА_12 з ч.2 ст.121 на ч.1 ст. 125 КК України, ОСОБА_13 втратила статус потерпілої по справі за фактом спричинення її чоловіку легких тілесних ушкоджень, оскільки вони не стоять в причинному зв`язку з настанням його смерті. Але суд не дав оцінки законності вказаної заяви із зазначеної підстави, тому що ця заява не відповідає вимогам ст.27 КПК України (1960 р.). Таким чином, у зв`язку з перекваліфікацією прокурором дій ОСОБА_14 з ч.2 ст.121 на ч.1 ст.125 КК України в справі була відсутня скарга приватного обвинувачення. Тому суд зобов`язаний був прийняти по цьому обвинуваченню рішення, передбачене п.7 ч.1 ст. 6 КПК України (1960 р.), тобто закрити справу, не виносячи обвинувального вироку. Судом при постановленні рішення порушено вимоги ст.323 та ч.4 ст. 327 КПК України (1960 р.) щодо його законності і обгрунтованості. Ні прокурором, ні судом не скасовано висунуте ОСОБА_9 органом досудового слідства обвинувачення у спричиненні ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, які потягли його смерть, не зважаючи на те, що потерпіла ОСОБА_13 в суді підтримувала обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України, в той час як прокурор підтримав обвинувачення лише за ст. 125 КК України. Таким чином, в порушення зазначених норм КПК України (1960 р.) суд не визнав ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України і не визнав невинним у вчиненні цього злочину. Таким неоднозначним і незаконним рішенням судом порушено вимоги ч.5 ст.327 КПК України (1960 р.), чим також порушено права потерпілої ОСОБА_13 , оскільки, не виправдовуючи ОСОБА_9 за ч.2 ст.121 КК України, суд позбавлений права по набуттю вироком чинності, винести ухвалу і направити справу прокурору для вжиття заходів для встановлення особи, винної у вчиненні злочину, передбаченого ч,2 ст.121 КК України. Суд, звільняючи ОСОБА_9 від покарання на підставі ч.5 ст.74 КК України не послався на вимоги ст.49 КК України та не зазначив умови та строки звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені п.1 ч.1 даної норми закону. Суд в обгрунтуванні зміненого прокурором обвинувачення як законного і обгрунтованого, у мотивувальній частині вироку послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. справа № 288/1158/16-к. Але таке посилання на вказану Постанову Верховного Суду є незаконним, оскільки в цій Постанові йде мова про приватне обвинувачення, яке регулюється діючим КПК України. Але справа слухалась за правилами КПК України 1960 р. і в цих кодексах протилежні підходи до справ приватного обвинувачення, щодо порядку їх порушення та судового розгляду. Таким чином, істотне порушення кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону згідно ст. 367 КПК України (1960 р.) є підставою скасування вироку. Неправильне застосування кримінального закону полягає в тому, що суд застосував норму закону (ст. 125 КК України), яка не підлягала застосуванню (ст. 371 КПК України).

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити подану змінену апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, захисника засудженого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги із змінами прокурора, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 365 КПК України (1960 року), колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню частково, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Засуджений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав.

Незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочині, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:

-показаннями потерпілої ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що ця подія сталась 19 липня 2012 року по АДРЕСА_3 . Зранку, близько 08 год. 00 хв., її чоловік ОСОБА_16 , який був у гостях у сім`ї обвинуваченого, прийшов додому. Разом з ним прийшли ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , і вони втрьох сіли випивати горілку. Випили багато. Близько 10 год. 00 хв.-10 год. 30 хв. лягли спати: хлопці лягли у времянці, а ОСОБА_19 пішов до хати. Прокинувшись, вони знову купили горілки та продовжили пити. Потім ОСОБА_19 знову пішов до хати щоб прилягти полежати. Через деякий час, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_19 хотів вийти з хати, але хлопці посідали в рядок на веранді так, що він не міг пройти.

При цьому, ОСОБА_17 ще й сказав, що не пропустить його. Але ОСОБА_19 все таки пройшов повз них. Вона після цього пішла до хати. Згодом ОСОБА_20 разом з кимось завели ОСОБА_10 в хату і поклали на ліжко, щоб він поспав. ОСОБА_21 в цей час залишався на веранді з ОСОБА_22 . Вона дивилась телевізор, а ОСОБА_19 спав на ліжку. Раптом до хати забіг ОСОБА_23 та почав вимагати у ОСОБА_10 щоб той дав йому закурити, потім просив телефон, а потім гроші. Вона сказала ОСОБА_12 , щоб не чіпав ОСОБА_10 , оскільки той спав. Але ОСОБА_12 ніби її не чув, він піднімав голову ОСОБА_10 з подушки, а потім кидав назад, бив останнього руками та кулаками по обличчю, в голову, в грудну клітину, по щоках, над оком, під око. Потім ОСОБА_24 виліз ногами на ліжко і бив ОСОБА_10 ногами. Взагалі ОСОБА_24 бив ОСОБА_10 з розмаху і ногами і руками. ОСОБА_19 спочатку лежав вздовж ліжка, а потім чи то від судорог, чи від штовханини ОСОБА_25 , його ноги сповзли додолу. Від ударів ОСОБА_25 у ОСОБА_10 виривались викрики. ОСОБА_24 бив ОСОБА_10 в область грудної клітини, коли стояв біля ліжка. ОСОБА_24 бив ОСОБА_10 обома руками, наносячи удари і прямо, і збоку. Бив ближче в ліву сторону. ОСОБА_24 бив ногами в середню частину тулуба ОСОБА_10 , при цьому ОСОБА_19 кричав. ОСОБА_24 стояв обома ногами на ліжку. В цей час вона була в кімнаті на відстані від них близько півтора метри. Вона говорила ОСОБА_26 , щоб не чіпав ОСОБА_10 , але ОСОБА_24 відпихав її. Вона казала, щоб викликали швидку допомогу. Коли приїхала швидка, то сказали, що ОСОБА_27 мертвий. Ран на ОСОБА_28 не було, а були садна. Коли ОСОБА_19 з хлопцями прийшли від ОСОБА_25 , то вона спитала у ОСОБА_10 за його самопочуття, бо в нього боліла голова і був високий тиск. ОСОБА_19 їй сказав, що все гаразд. Коли ОСОБА_19 зайшов в будинок, щоб лягти на ліжко, ніяких ушкоджень вона на ньому не бачила. ОСОБА_19 сказав, що йому погано, а вона сказала, щоб він ліг поспати. В обід ОСОБА_19 встав і сказав хлопцям, щоб розходились, а сам знову пішов спати. Близько 14 год. 00 хв. чи на початку 15 год. 00 хв. ОСОБА_24 вимагав у ОСОБА_10 цигарки, гроші, телефон, після чого почав його бити. Один раз вона була на кухні і почула лязки, забігла в кімнату і побачила, що ОСОБА_24 бив ОСОБА_29 коли другий раз ОСОБА_24 бив ОСОБА_10 , то вона сиділа поряд з чоловіком в кімнаті. Коли ОСОБА_24 почав бити ОСОБА_10 по обличчю, то ОСОБА_19 лежав з заплющеними очима, він дихав. ОСОБА_19 ще щось і говорив, але до кого саме він звертався, вона не пам`ятає. Після того, як ОСОБА_25 стягнули з ліжка, то, на її погляд, ОСОБА_19 ще подавав ознаки життя, бо ще щось говорив. Вона зрозуміла, що треба викликати швидку допомогу, бо ОСОБА_19 казав, що у нього все болить. Обличчя у нього почервоніло, наче аж потемніло чи почорніло. Була кров з носа. Все обличчя ОСОБА_10 відразу опухло. Після цього ОСОБА_19 більше не встав. Спочатку ОСОБА_24 і ОСОБА_30 їй не дали викликати швидку, виривали у неї телефон, щоб вона не телефонувала ні в швидку допомогу, ні в міліцію, тому вона пішла до сусідів і ОСОБА_31 викликала швидку допомогу. Крім того, вона хотіла також піти до своєї сестри ОСОБА_32 та розповісти останній про те, що сталось, однак її зупинила сусідка та сказала, щоб вона краще йшла до себе додому. Вона так і зробила. Коли приїхала швидка допомога, то ОСОБА_24 ще був у них. Його покликала медсестра, щоб він подивився, що ОСОБА_19 дійсно мертвий. Почувши це ОСОБА_24 почав сильно дивуватись з приводу того, чому це сталось. Він говорив, що не знає чому так сталось, неначе все забув. Після цих подій ОСОБА_17 не вибачався за вчинене. На поховання батьки ОСОБА_25 грошей не давали. Може давали після поховання, але вона не пам`ятає.Після оголошення показань потерпілої на досудовому слідстві, потерпіла пояснила, що вона говорила слідчому про те, що ОСОБА_24 бив ОСОБА_10 ногами, однак слідчий чомусь цього в протоколі її допиту не записав. Крім того, зазначила ,що вона можливо на даний час дещо помиляється щодо часу, коли відбулась вказана подія, адже пройшло багато часу і вона дещо вже забула. Тому покази щодо часових проміжків, надані нею на досудовому слідстві, більше відповідають тим подіям, які стались 19.07.2012 року, та, відповідно, час вказаний більш точно, оскільки пояснення вона надавала незабаром після вказаних подій і пам`ятала обставини краще. Коли ОСОБА_24 наносив ОСОБА_28 удари, було ще видно на вулиці, однак точного часу вона сказати не мож

-показаннями свідка ОСОБА_33 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пофказав, що померлий ОСОБА_10 приходився йому вітчимом, він співмешкав з його матір`ю ОСОБА_15 . Вони проживали разом по АДРЕСА_3 . До смерті у ОСОБА_10 були деякі проблеми зі здоров`ям, йому якось викликали швидку допомогу. Напередодні смерті, він спілкувався з ОСОБА_34 , який тоді казав, що в нього болить і паморочиться голова. Він не пам`ятає, чи були на його обличчі тоді кров чи тілесні ушкодження. Напередодні цих подій ОСОБА_24 приходив до нього, і тоді він також міг спілкуватись з ОСОБА_35 . Не пам`ятає, при яких обставинах помер ОСОБА_19 , його тоді вдома не було. Коли він прийшов додому, то матір йому повідомила про його смерть. Він повернувся додому вже після від`їзду швидкої допомоги. ОСОБА_19 часто вживав алкогольні напої. Крім того, днів за 2-3 до смерті ОСОБА_19 також говорив, що у нього болить і паморочиться голова. На той час ОСОБА_19 охороняв чийсь огород і настільки йому відому, там у останнього з кимось був якийсь конфлікт. При ньому ОСОБА_24 та ОСОБА_19 ніколи між собою не бились. Вітчим сварився з його матір`ю, але бійок між ними він також ніколи не бачив. З приводу стану здоров`я ОСОБА_19 більше спілкувався з його, свідка, матір`ю. Він особисто не цікавився станом здоров`я ОСОБА_36 .

Крім того, і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, вина ОСОБА_9 підтверджується іншими зібраними по справі доказами:

-постановою слідчого від 20 липня 2012 року про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження по факту умисного завдання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , що спричинили його смерть (т. 1 а. с. 1);

- рапортом оперативного чергового Олександрійського МВ УМВС України в Кіровоградській області від 19 липня 2012 року про надходження повідомлення від швидкої допомоги про те, що за адресою: АДРЕСА_3 , помер ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 2);

- протоколом огляду місця події від 19 липня 2012 року та фототаблицею до нього, згідно якого було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_3 . В ході огляду в кімнаті № 5 на дивані в положенні лежачи впоперек дивану виявлений знаходиться труп, на якому наявні ушкодження: навколо лівого ока синець овальної форми фіолетового кольору розміром 4,1 х 3,5 см, овальний крововилив в білкову оболонку лівого ока. Інших видимих тілесних ушкоджень не виявлено. В кімнатах будинку обстановка не порушена, вікна не пошкоджені, плям бурого кольору не виявлено. В ході огляду вилучено сліди пальців рук та речі (т. 1 а.с. 3-12);

-протоколом огляду трупа ОСОБА_10 від 20 липня 2012 року з фототаблицею, згідно якого в приміщенні моргу Олександрійського міськрайонного відділення СМЕ був оглянутий труп ОСОБА_10 . При зовнішньому дослідженні трупа виявлені синець лівої очниці розміром 4,2 х 3,7 см, крововилив в білкову оболонку лівого ока. Спортивні штани та флісова сорочка, які лежали на підлозі та в які раніше був одягнутий труп ОСОБА_10 , були вилучені, поміщені в пакет та опечатані печаткою. Також у трупа були вилучені нігті кистей, волосся, відбитки рук які були поміщені в паперові конверти (т. 1 а.с. 32-33);

-протоколом допиту свідка ОСОБА_37 від 20 липня 2012 року та відеозаписом ,в ході якого свідок показав, що 19 липня 2012 року у вечірній час вони прийшли до ОСОБА_38 , який проживав по АДРЕСА_3 , де сиділи та гуляли. В будинку був ОСОБА_39 , тьотя ОСОБА_40 , прізвища якої він не знає. Він, ОСОБА_24 та ОСОБА_19 вживали на веранді будинку алкогольні напої. ОСОБА_19 з ОСОБА_41 щось не поділили, пішли в кімнату, де ОСОБА_24 вдарив ОСОБА_10 два рази. Він не бачив, як ОСОБА_24 спричиняв ОСОБА_28 тілесні ушкодження, оскільки вони зайшли до кімнати, а він, свідок, знаходився на веранді. Співмешканка ОСОБА_10 в цей час була в будинку, але де саме, він не знає. ОСОБА_19 з ОСОБА_41 почали за щось сваритися, ОСОБА_24 сказав, що вдарив ОСОБА_10 два рази, але тітка ОСОБА_40 сказала, що ОСОБА_42 душив ОСОБА_36 . Також ОСОБА_24 сказав, що ОСОБА_19 помер і запропонував зайти та подивитися. Він з ОСОБА_41 зайшов до кімнати. ОСОБА_19 знаходився на ліжку і на той час вже помер. Потім він, свідок, дав ОСОБА_43 телефон, вона почала телефонувати і ОСОБА_24 забрав у неї телефон. Потім він з ФомінимД. пішли до останнього додому по АДРЕСА_1 . Він, свідок, потім повернувся назад, а ОСОБА_24 сказав, що піде до якоїсь дівчини (т. 1 а.с. 34-36, т.2 а.с. 115);

-висновком експерта № 466 від 23 липня 2012 року, відповідно якого у ОСОБА_9 маються тілесні ушкодження у виді садна правого ліктьового згину, яке могло виникнути від дії тупого твердого предмету та несе ознаки легких тілесних ушкоджень (т. 1 а.с. 55-56);

-копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 20 липня 2012 року, згідно якого ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 81);

- висновком експерта № 269 від 03 вересня 2012 року, відповідно якого при судово-медичному дослідженні трупу ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма синець лівої очниці та вилиці, крововилив у білкову оболонку лівого ока, субарахноїдальні крововиливи. Виявлені ушкодження могли виникнути від дії тупого твердого предмету (предметів), в своїй сукупності у живих осіб несуть ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю. Давність виявленої травми може складати не більше трьох діб до моменту смерті. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 можна вважати набряк головного мозку, як наслідок субарахноїдальних крововиливів. Виявлена закрита черепно-мозкова травма могла утворитися в результаті не менше, ніж одного травматичного впливу. Виявлені ушкодження, вірогідніше за все, виникли одномоментно в своїй сукупності. Виявлені ушкодження могли утворитись і в результаті удару (ударів) кулаками. Виявлені ушкодження могли утворитись і в результаті падіння на площині, в тому числі і з наданим прискоренням, враховуючи розташування зовнішніх ушкоджень та локалізацію внутрішньочерепної травми. Враховуючи характер ушкодження тканини головного мозку, повністю виключати можливість здійснення потерпілим активних дій після отримання ушкоджень не можна. Давність смерті ОСОБА_10 може складати не більше 16-17 та не менш, ніж 8 годин до моменту початку експертизи, яка розпочата 20 липня 2012 року о 09 год. 11 хв. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупу ОСОБА_10 виявлений етиловий спирт в концентрації, що відповідає сильному алкогольному сп`янінню відносно живих осіб (т. 1 а.с. 109-114);

- актом № 614 комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 09 жовтня 2012 року, згідно якого ОСОБА_9 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає легкою розумовою відсталістю. Ступінь розумового недорозвинення такий, що не позбавляв його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України. У відношенні інкримінованого йому правопорушення ОСОБА_9 слід вважати осудним, застосування заходів медичного характеру не потребує (т. 1 а.с. 128-130);

-протоколом допиту свідка ОСОБА_44 від 03 серпня 2012 року, яка пояснила, що 19 липня 2012 року вранці вона знаходилась вдома по АДРЕСА_4 . Приблизно о 17-18 годині їй зателефонував ОСОБА_10 , після чого вона пішла до його будинку. У дворі будинку вона побачила ОСОБА_45 , яка поливала огород, та ОСОБА_10 , який був в стані сильного алкогольного сп`яніння та стояв на сходах. ОСОБА_10 палив, розмовляючи з нею. Під час розмови ОСОБА_10 , не втримавшись на ногах, перебуваючи на сходах, з висоти близько 50 см з прискоренням впав вперед на кам`яну стежку, вдарившись лівою частиною обличчя, не виставляючи для страхування вперед свої руки. В цей час біля них нікого не було, тому ніхто цього не бачив. Вона допомогла підвестись ОСОБА_10 , який сказав, що у нього болить голова. З лівої сторони на лобі ОСОБА_10 вона побачила невелику гулю, синця під лівим оком не бачила. ОСОБА_10 в її присутності більше не падав і біля нього нікого не було. В її присутності ОСОБА_10 впав один раз, 19 липня 2012 року в період часу приблизно з 18 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв., вдарившись лівою частиною обличчя об кам`яну стежку (т. 1 а.с. 137-138);

-висновком експерта №162 від 15.09.2012 року , згідно якого на вилучених в ході огляду місця події з будинку АДРЕСА_3 від 19.07.2012 року п`яти відрізках прозорої липкої стрічки відкопійовано дев`ять слідів пальців рук: на другій липкій стрічці залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_10 ; на третій липкій стрічці середнім пальцем правої руки та мізинцем правої руки ОСОБА_10 , на четвертій липкій стрічці- середнім пальцем правої руки ОСОБА_10 ,на на першій та п`ятій липкій стрічці - невідомою особою.( т.1 а.с. 154-163);

-протоколом відтворення обстановки і обставин події від 30 вересня 2012 року з фототаблицями з участю ОСОБА_9 , який пояснив і показав на місці в будинку АДРЕСА_3 , що 19 липня 2012 року близько 18 год. 00 хв. він разом з ОСОБА_10 і ОСОБА_46 сиділи на веранді будинку. Коли він, ОСОБА_9 виходив з будинку, то біля вхідних дверей знаходилась ОСОБА_47 . Після того, як ОСОБА_10 його, ОСОБА_9 , образив, ОСОБА_10 пішов в кімнату будинку. Образившись, він, ОСОБА_9 , зайшов до кімнати, де на ліжку зліва від входу сидів ОСОБА_10 . Підійшовши до ОСОБА_10 , він запитав у ОСОБА_10 за що той його образив, на що ОСОБА_10 висловився нецензурною лайкою. У відповідь на це він наніс ОСОБА_10 удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя. Потерпілий правою рукою схопив його за кофту. Він, ОСОБА_9 , поштовхом звільнився від захвату, в результаті чого ОСОБА_10 ліг спиною на ліжко. ОСОБА_10 при цьому об стіну не вдарявся (т. 1 а.с. 165-169);

-протоколом відтворення обстановки і обставин події від 30 серпня 2012 року з фототаблицями, за участю ОСОБА_44 , яка на місці біля будинку № 37 по вул. Нагорній м. Олександрії пояснила та показала, що 19 липня 2012 року близько 17-18 години вона зайшла у двір будинку АДРЕСА_3 . У дворі нікого не було. Вона сіла на східці справа від вхідних дверей. В цей момент з веранди вийшов ОСОБА_10 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, та, перечепившись через поріг, впав обличчям вниз на цегляне покриття подвір`я. При цьому ОСОБА_10 руки під голову не підставляв. Удар відбувся колінами та лобом, де в подальшому вона побачила гулю червоного кольору на лобі зліва. Після цього вона, ОСОБА_44 , допомогла ОСОБА_10 підвестися та посадила ОСОБА_10 на шлакоблочну плиту, що була біля паркану на відстані близько двох метрів від сходів. ОСОБА_44 на місці показала, як саме сів ОСОБА_10 , при цьому він скаржився на головний біль та «мерехтіння мушок» перед очима. Через декілька хвилин вона допомогла ОСОБА_10 підвестися і він пішов в будинок, тримаючись за стіну руками. При вимірюванні висоти східців, з яких впав ОСОБА_10 , вона склала 37 см (т. 1 а.с. 170-174);

-додатковим висновком експерта № 269 від 17.10.2012 року, згідно яких тілесні ушкодження, що були виявлені при судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_10 , які входять до комплексу черепно-мозкової травми і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю потерпілого, могли виникнути і за обставин, на які вказує ОСОБА_9 в протоколу відтворення обстановки і обставин події (т. 2 а.с. 9-10);

-додатковим висновком експерта № 269 від 16.10.2012 року, відповідно до яких тілесні ушкодження, що були виявлені при судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_10 , які входять до комплексу черепно-мозкової травми та знаходяться в прямому причинному звязку зі смертю, могли виникнути і за обставин, на які вказує ОСОБА_44 в протоколі ВООП, однак є незрозумілою відсутність тілесних ушкоджень в області колін потерпілого, що мали б з`явитись за вказаних обставин(т.2, а.с.14-15);

- протоколом від 13.10.2012 року відтворення обстановки і обставин події за участі потерпілої ОСОБА_15 з фототаблицею, згідно якого потерпіла на місці вчинення злочину, а саме, в будинку АДРЕСА_3 , розповіла та показала як та за яких обставин ОСОБА_24 наносив ОСОБА_28 тілесні ушкодження. (т.2, а.с.17-23);

-додатковим висновком експерта №269 від 17.10.2012 року, відповідно до якого тілесні ушкодження, що були виявлені при судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_10 , які входять до комплексу черепно-мозкової травми та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю могли виникнути і за тих обставин , на які вказує ОСОБА_15 в протоколі ВООП. Однак в інших ділянках тулубу та на кінцівках куди, згідно ВООП, спричиняли удари ,тілесних ушкоджень виявлено не було. (т.2, а.с.26-27);

-протоколом виїмки від 10.10.2012 року , згідно якого на пропозицію слідчого ОСОБА_15 видала медичну картку поліклінічного відділення ОМЛ №1 на ОСОБА_10 ( т.2 а.с. 31);

-протоколом огляду предметів від 13.10.2012 року , згідно якого оглянуто медичну картку поліклінічного відділення ОМЛ №1 на ОСОБА_10 , в якій знаходяться медичні документи , аналізи, записи лікарів про стан здоров`я ОСОБА_10 , а також кардіограми серця.Останній запис зроблений лікарем-терапевтов 18.11.2004 року( т.2 а.с. 32);

-Додатковим висновком експерта №269 від 17.10.2012 року, відповідно до яких при судово-медичній експертизі в мед. документах на ім`я ОСОБА_10 виявлені ознаки захворювань: гіпертонічна хвороба, ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз. Ознаки даних захворювань мали підтвердження при судово-медичній експертизі трупу, а також при судово-гістологічному дослідженні відібраних шматочків органів. Однак, зважаючи на відсутність атеросклеротичних змін з боку судин головного мозку не можна сказати, що виявлені внутрішньочерепні зміни є наслідком загострення зазначених хвороб. Крім того, морфологічні особливості внутрішньочерепних змін не дозволяють їм знаходитись в прямому причинному звязку з алкогольним сп`янінням.(т.2, а.с.36-37);

-протоколом від 14.10.2012 року допиту свідка ОСОБА_48 , відповідно до якого остання показала, що в липні 2012 року вона працювала лікарем на станції швидкої допомоги м.Олександрія. 19 липня 2012 року заступила на чергування разом з фельдшером ОСОБА_49 та водієм ОСОБА_50 . Цього дня, близько 20год. 00хв. надійшов виклик про те, що в будинку АДРЕСА_3 був побитий ОСОБА_10 . Прибувши на вказаний виклик о 20 год. 13 хв. вони зайшли до двору вказаного домоволодіння, їх зустріла жінка, яка представилась ОСОБА_51 та запросила їх до будинку. Зайшовши до будинку, в одній з кімнат на ліжку, що стояло зліва, вони побачили чоловіка, який лежав поперек ліжка, ноги були спущені на підлогу, головою в напрямку дальньої стіни. ОСОБА_52 повідомила їм, що це її чоловік ОСОБА_10 , а також те, що він протягом останніх трьох днів вживав спиртні напої. Крім того, ОСОБА_52 повідомила їх про те, що цього ж дня, в вечірній час, точного часу вона не вказала, між її чоловіком та невідомим виникла сварка, яка переросла в бійку, внаслідок якої ОСОБА_10 невідомим було спричинено тілесні ушкодження в область голови. Після чого, вона, свідок, перевірила пульс у ОСОБА_10 та встановила, що в останнього відсутні ознаки життя і констатувала смерть останнього. В ході огляду тіла ОСОБА_10 вона також виявила під лівим оком останнього синець, більше ніяких тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_10 вона не помітила. Вона зателефонувала до чергової частини Олександрійського МВ та повідомила про смерть ОСОБА_10 . Після чого, вони поїхали на інші виклики. (т.2, а.с.43);

-протоколом допиту свідка ОСОБА_53 від 14.10.2012 року, відповідно до якого остання показала, що вона разом з чоловіком ОСОБА_54 проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Поряд з ними, в будинку АДРЕСА_3 , проживав ОСОБА_10 з дружиною ОСОБА_52 та сином останньої ОСОБА_55 . За час проживання останніх по сусідству вона сварок між ними жодного разу не бачила. ОСОБА_10 зловживав спиртними напоями і вона часто бачила його в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, їй було відомо, що ОСОБА_10 наймався до людей на підробіток, допомагав їм по господарству. Вона часто бачила як в гості до ОСОБА_10 декілька разів приходив ОСОБА_24 , якому було років 18 і який, як їй відомо, проживав разом з батьками по АДРЕСА_1 . Вона не бачила сварок між ОСОБА_41 та ОСОБА_35 . ОСОБА_19 був за характером спокійною людиною, у нього були нормальні відносини з сусідами. 19.07.2012 року вона була вдома та поралась по господарству. Криків з території домоволодіння АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_19 з родиною, того дня вона не чула. Близько 22год. цього ж дня вона почула шум автомобіля біля свого двору, вийшла з двору та побачила працівників поліції, які стояли біля будинку №37. На запитання, що трапилось, хтось з працівників поліції їй відповів, що ОСОБА_17 вбив ОСОБА_10 . За яких саме обставин трапилось вказане їй не відомо. При цьому, свідок зазначила, що хоча ОСОБА_10 і зловживав алкогольними напоями, в її присутності жодного разу не падав. (т.2, а.с.44-45);

-протоколом від 05.09.2013 року відтворення обстановки та обставин події з фототаблицями до нього, яке було проведено за участі потерпілої ОСОБА_15 та яка розповіла та показала як та за яких обставин ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження. Так, 19.07.2012 року близько 19 год. вона перебувала на кухні свого будинку, а ОСОБА_10 лежав на ліжку в залі та до нього зайшов ОСОБА_23 . Потім вона почула звуки, схожі на удари, та зайшла до зали і побачила, що ОСОБА_10 лежить на ліжку на спині, головою в напрямку ближньої стіни, а ОСОБА_24 наносить йому удари зверху вниз кулаками обох рук в область обличчя та скроневої частини голови. Вона почала кричати щоб ОСОБА_24 перестав бити ОСОБА_56 . Після чого ОСОБА_24 вийшов з кімнати(т.2, а.с.169-172);

-протоколом від 05.09.2013 року відтворення обстановки та обставин події з фототаблицями до нього, яке було проведено за участі свідка ОСОБА_44 та яка пояснила, що 19.07.2012 року близько 18год. вона зайшла до подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 . В цей час ОСОБА_10 стояв на ганку та палив цигарку. Вона підійшла до нього ближче та привіталась, при цьому, вона помітила, що ОСОБА_10 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Раптово ОСОБА_10 не втримався на ногах та з прискоренням впав з ганку на цегляну доріжку біля ганку. Висота ганку близько 50см. Вона допомогла ОСОБА_10 піднятись і останній пішов до будинку. Через декілька секунд вона почула з будинку звук, схожий на падіння людини. Після чого вона зайшла до веранди будинку, яка є першою із кімнат та з якої йде вхід до кухні, і побачила, що на підлозі кухні в положенні на животі, головою до дальньої стіни кухні, лежить ОСОБА_10 . При цьому, підлога в кухні зроблена з керамічної плитки. Вона знову допомогла ОСОБА_10 піднятись на ноги і той самостійно пішов до однієї з кімнат будинку, а саме зали, а вона пішла до магазину. Чи були у ОСОБА_10 тілесні ушкодження до того як він впав з ганку, вона не звернула уваги(т.2, а.с.176-179);

Під час розгляду справи за дорученням суду органом досудового розслідування призначалася комісійна судово-медична експертиза, проведення якої було доручено експертам КЗ » Кіровоградське обласне бюро СМЕ»

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №183 від 08.10.2013 року на тілі ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: крововиливи під м`які мозкові оболонки, забій головного мозку з ушкодженням м`яких тканин голови, синці лівої навколо очної ділянки та вилицевої ділянки зліва, крововилив у білкову оболонку лівого ока. Виявлені тілесні ушкодження не могли виникнути при падінні з положення стоячи та з висоти. Так як при виникненні ушкоджень при падінні характерна наявність ушкоджень первинного контакту (потилична ділянка, скронева ділянка, лобна ділянка), а також наявність ушкоджень з боку головного мозку в проекції контакту та наявність ушкоджень на протилежній частині долі головного мозку, що відсутнє в даному випадку. Тілесні ушкодження, які виявлені на трупі ОСОБА_10 могли виникнути при обставинах, на які вказує підсудний ОСОБА_9 , під час відтворення обстановки та обставин події від 30.08.2012 року. Тілесні ушкодження, які мали місце, знаходяться в прямому причинному звязку з настанням смерті ОСОБА_10 . Локалізація тілесних ушкоджень, виявлених при експертизі трупа ОСОБА_10 відповідає тим обставинам, на які вказує ОСОБА_9 під час відтворення обстановки та обставин події від 30.08.2012 року. При цьому, кількість тілесних ушкоджень, які мали місце на трупі ОСОБА_10 не відповідає кількості травматичних впливів на які вказує ОСОБА_15 під час відтворення обстановки та обставин події від 30.08.2012 року. Ушкодження, які мали місце на трупі ОСОБА_10 не могли утворитись при обставинах, на які вказує ОСОБА_44 під час проведення відтворення обстановки та обставин події від 30.08.2012 року. Тілесні ушкодження, виявлені при експертизі трупа ОСОБА_10 , виникли від локального травматичного контакту з тупим об`єктом. Не могли виникнути при падінні з положення стоячи та падінні з висоти. Тілесні ушкодження, які мали місце у вигляді черепно-мозкової травми: : крововиливи під м`які мозкові оболонки, забій головного мозку з ушкодженням м`яких тканин голови, синці лівої навколо очної ділянки та вилицевої ділянки зліва, крововилив у білкову оболонку лівого ока, знаходяться в прямому причинному звязку з настанням смерті. Можуть відповідати строку, вказаному в постанові(19.07.2012р.)(т.2, а.с.183-187);

Відповідно до висновку судово-медичного експерта-гістолога №8к від 07.10.2013 року під час проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 лікарем судово-медичним експертом-гістологом зроблено висновки: Вогнища забиття мозку в таламусі. Субарахноїдальний крововилив. Крововиливи прижиттєві, давністю до 4-х діб(т.3, а.с.19-21).

На підставі постанови суду від 22 травня 2014 року по справі була призначена повторна комісійна судово-медична експертиза трупа ОСОБА_10 , проведення якої було доручено експертам бюро судово-медичних експертиз управління охорони здоров`я Кіровоградської обласної державної адміністрації.

Згідно висновку експерта №100 від 25.06.2014 року причиною смерті ОСОБА_10 є черепно-мозкова травма з крововиливами під м`які мозкові оболонки та забоєм головного мозку. Згідно даних висновку експерта №8к від 07.10.2013р. відділення судово-медичної гістології КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи», при судово-медичному гістологічному дослідженні мали зміни з боку головного мозку у вигляді гомогенізації мікої мозкової оболонки, інфільтрованої гемолізованими еритроцитами з відділенням фібріну, лейкоцитарні інфільтрати в товщі крововиливу, скупчення пігменту по краю вогнища, наявність фібробластів. Порівнюючи дані зміни з характеристиками вказаними в методичних рекомендаціях «Гистологическое определение прижизненности и давности механических повреждений», Барнаул 2009г., крововиливи прижиттєві, давністю до чотирьох діб. Крововилив під м`яку мозкову оболонку звичайно проявляється дуже сильним головним болем, короткочасною втратою свідомості, психомоторним збудженням чи пригніченням свідомості. На другу, третю добу може підвищуватись температура тіла. Миттєвої смерті, за такий короткий проміжок часу, не буває. Ушкодження, які мали місце на трупі ОСОБА_10 не могли утворитись при обставинах, на які вказує ОСОБА_44 під час проведення відтворення обстановки та обставин події від 30.08.2012 року. У звязку з відсутністю опису механізму утворення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_10 в протоколі допиту свідка ОСОБА_33 від 21.07.2012 року говорити про можливість чи неможливість утворення тілесних ушкоджень не можливо. Тілесні ушкодження у вигляді синця лівої навколо очної ділянки та вилицевої ділянки зліва, крововилив в білкову оболонку лівого ока мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження, що мали місце на обличчі ОСОБА_10 , могли виникнути при падінні та при ударі кулаком в ліву вилицеву ділянку і створити єдиний крововилив. Локалізація тілесних ушкоджень, виявлених при експертизі трупа ОСОБА_10 відповідає тим обставинам, на які вказує ОСОБА_9 під час відтворення обстановки та обставин події від 30.08.2012 року. На трупі ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синця навколо очної ділянки та вилицевої ділянки зліва, крововиливу у білкову оболонку лівого ока, які могли виникнути від одного травматичного впливу(т.3, а.с.22-27).

В процесі розгляду справи на підставі постанови суду від 25 лютого 2015 року по справі була призначена повторна судово-медична експертиза, проведення якої було доручено Головному бюро судово-медичної експертизи МОЗ України.

Відповідно до висновку експерта №239/15 від 08.06.2017 року(експертиза за матеріалами справи) внутрішньочерепні крововиливи такої локалізації та характеру, як це зазначено в висновку експерта №269 від 03.09.2012 року, є властивими для травми з прискорення. При цьому, мікроскопічна морфологічна картина крововиливів в речовину головного мозку, описана при дослідженні гістологічних препаратів, вказує на їх утворення в строк від однієї до чотирьох діб перед настанням смерті ОСОБА_10 , тобто виникнення вказаних крововиливів «за 15-20 хвилин до смерті» є неможливим. При дослідженні трупа ОСОБА_10 описано лише наявність синця навколо лівого ока з крововиливом в білкову оболонку очного яблука, який, з урахуванням його морфології та локалізації, утворився від дії травмуючого предмету з обмеженою поверхнею контакту в ліву пара орбітальну ділянку, а виникнення крововиливів в речовину та під оболонку головного мозку такого обсягу та локалізації, як це зазначено у Висновку експерта №269 від 03.09.2012 року від травмуючої дії такого характеру неможливо. Крім того, при проведенні судово-медичних експертиз гістологічних препаратів від трупа даних, що б свідчили про наявність ознак виражених хворобливих змін судин головного мозку, які могли б призвести до виникнення вищеописаних крововиливів немає. Таким чином у ОСОБА_10 мала місце черепно-мозкова травма з крововиливами в речовину та під оболонки головного мозку, яка і призвела до настання смерті. Вказана черепно-мозкова травма могла утворитись внаслідок падіння на площині та ударі головою об тупий твердий предмет з переважаючою поверхнею контакту не менше ніж за 24 години до настання його смерті та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Ушкодження в ділянці лівого ока з крововиливом в білкову оболонку ока утворились від дії в ліву параорбітальну ділянку тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею контакту незадовго до настання смерті, можливо від одного удару кулаком в обличчя, як на це вказує ОСОБА_9 в протоколі допиту підозрюваного від 21.07.2012 року і не могли виникнути при падінні з висоти власного зросту з ударом об тупий предмет з переважаючою поверхнею контакту, як на це вказує свідок ОСОБА_57 . Вказане ушкодження в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не знаходиться та має ознаки легких тілесних ушкоджень(т.3, а.с.104-122).

Згідно висновку експерта №47 від 06.06.2017 року (за матеріалами справи) на основі опрацьованих даних судово-медичного дослідження шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_10 , виявлені патологічні зміни в м`яких мозкових оболонках та тканині мозку у вигляді крововиливів в сукупності свідчать про їх прижиттєвий характер та давність їх від 24 годин до 4-х діб(згідно даних літератури)(т.3, а.с.123-124).

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_58 пояснила, що вона була членом комісії при проведенні судово-медичної експерти №239/15 від 08.06.2017 року. Давність настання смерті лікар визначив на другий день після її настання, коли робив розтин тіла. За матеріалами справи відомо, що людина померла 19 числа і труп оглядався на місці події, є відповідний протокол огляду місця події. А розтин тіла відбувався, згідно висновку експерта, 20 числа; зазначено час, коли проводився розтин тіла, якщо такий час вказано. Тобто, від моменту смерті до моменту розтину експерт визначає час і вказує його. Судово-медична експертна комісія, в якій вона приймала участь, визначила, що потерпілий отримав ушкодження не менше, ніж за 24 години до моменту смерті, а не до моменту розтину. Всі свідки, всі учасники події вказують на якісь події, які відбулись безпосередньо за кілька годин до настання смерті. Відбулось якесь побиття, людина падала незадовго до настання смерті. Їхня комісія встановила, що черепно-мозкова травма, субарахноїдальний крововилив виникли не за дві години і не за п`ять годин, і не за шість, і не за десять, і не за дванадцять, а мінімум за 24 години, а то і більше. Тобто, їм не менше як доба дві доби, три доби, не більше чотирьох діб. Тобто, вони виникли не під час події, про яку говорять свідки. Якщо є люди, які вказують на події за добу, дві, три до настання смерті, то це саме ті події, під час яких потерпілий отримав такі травми. Просто в протокольній частині відсутні покази таких людей про те, що відбувалось з людиною, яка померла, за добу, дві доби назад. Зазначила, що коли вони визначали цей час, то вони не опирались на покази свідків. Їм не дуже цікаві покази свідків. Згідно результатів гістологічного дослідження, виконане не тільки Головним бюро судово-медичної експертизи, а і у висновку експерта № 47 від 06.06.2017 р., зазначено,що виявлено зміни гістологічного препарата оболонки головного мозку, крововиливи не свіжі, бо там є фібрин. Це давні крововиливи. Там є клітинна реакція, що вказує, що їм не дві години, а що доба і більше. Ці ж клітини вивчали гістологи Кіровоградського бюро і вони теж бачили ці клітинні реакції. І якщо звернути увагу на висновок комісійної судово-медичної експертизи, то там експерти «акуратно» вказують, що черепно-мозкова травма і такі-то зміни головного мозку свідчать про те, що черепно-мозкова травма має ознаки ушкодження, отриманого за чотири доби до смерті. А в іншому місці вони вказують, що могли виникнути за обставин, на які вказують ті люди. Тобто, от такі суперечності в їх висновку. А у висновку , складеному за її участі, суперечностей немає.

Зазначила, що у ОСОБА_10 є одне ушкодження, що виглядає як свіже. Це ушкодження на верхній повіці, очне яблуко з крововиливом під оболонку і розповсюдився цей синець на нижню повіку і на виличну ділянку. Це могло утворитись від одного удару. Якби цьому ушкодженню було б чотири дні, або навіть три дні, то воно мало б жовтувато-зеленкуватий відтінок. Але ж воно описане без жовтизни і без зеленого відтінку. Ніхто його на гістологічне дослідження не брав. Тобто, під мікроскопом якби глянули на ці м`які ділянки, то могли б сказати точно коли вони виникли чи за годину до настання смерті, чи за якийсь інший час. Але тому синцю не більше трьох діб. Можливо він виник і за тих обставин, на які вказує ОСОБА_24 , бо він каже, що вдарив в обличчя один раз. Але те, що сталось з головним мозком, не відноситься до цього удару, тому що ушкодження головного мозку таке, що не могло виникнути від удару в ділянку правої очниці. Головний мозок описаний так, як це буває при падінні з ударом потиличної ділянки голови на пласку поверхню з усієї сили, коли людина падає навзнак і ударяється головою. Там є ушкодження головного мозку і в ділянці мозочку. Комісія експертів Кіровоградського бюро писали, що немає ушкоджень в ділянці, скажемо так «контакту». Але це не зовсім так, бо є в ділянці мозочку це задня поверхня голови. І субарахноїдальний крововилив на полюсах і на базальних ділянках це класика падіння з висоти і удар головою об пласку поверхню. Ця травма не від удару кулаком. ОСОБА_59 вписується в травму ока і навколо очних тканин, але не з черепно-мозковою травмою. Черепно-мозкова травма утворилась за інших обставин, це тільки падіння.

ОСОБА_19 падав задовго до цієї події. З їхнього висновку зрозуміло, що на той момент, коли була сутичка, про яку говорять всі учасники, незадовго була якась подія до настання смерті, і на той момент у ОСОБА_10 уже була черепно-мозкова травма, уже був субарахноїдальний крововилив. І про це говорять гістологічні препарати. Під мікроскопом видно зміни, що свідчать про те, що цій черепно-мозковій травмі до чотирьох діб і він її отримав за якихось інших обставин.Удари, що наносив ОСОБА_24 , могли потяжчити черепно-мозкову травму, що вже була у ОСОБА_56 . Але таких даних немає. Відсутні дані про те, що мались свіжі крововиливи, що додались до тих, які вже мались. Зазначила, що вона не може сказати, що щось потяжчилось. Зазначила, що є два видимі тілесні ушкодження це черепно-мозкова травма окремо, і ушкодження в ділянці ока окремо. Це дві різні дії. Вони не могли утворитись за рахунок однієї дії. Черепно-мозкова травма це тяжкі тілесні ушкодження, а інше ушкодження, зовнішнє, єдине (бо інші ушкодження не описані) ушкодження ока і навколо ока м`яких тканин це легке тілесне ушкодження. Ушкодження в ділянці ока могло утворитись незадовго до смерті. А так як воно не бралось на гістологічне дослідження для з`ясування питання коли воно утворилось, чи за 20 хвилин до смерті, чи більше по часу, то цього вже не зможе з`ясувати ніхто. Але ушкодженню навколо ока не більше трьох діб. Вона зазначила, що це легке тілесне ушкодження, якщо це не зазначено у висновку експертизи. Не всі удари закінчуються тілесними ушкодженнями. Дуже часто трапляється так, що людину б`ють і руками і ногами, а вона отримує два-три синці. Тому, може і наносились ОСОБА_28 удари, що залишились без сліду, а може і не наносились. Судово-медичним дослідженням це визначити неможливо, тому комісія так і написала, що це не відноситься до їхньої компетенції.В даному випадку це насильницька смерть. А якого роду насилля то вже вирішувать слідству. Якщо людина йшла, перечепилась і впала, то це також насильство. В даному випадку також насильницька смерть, бо людина померла від травми, а не від захворювання.Людина ходила з черепно-мозковою травмою, а при черепно-мозковій травмі треба лежати, не рухатись. При цій травмі заборонено ходити, фізично працювати, напружуватись, вживати алкогольні напої. Треба лежати в нейро-хірургічному відділенні, отримувати ліки, крапельниці. А тут ОСОБА_19 ходив, пив, їв, спілкувався, кажуть люди що падав і помер. З цією черепно-мозковою травмою він жив.З також черепно-мозковою травмою ОСОБА_19 міг себе обслуговувати, бо вона не перешкоджає активному рухові, виконувати якісь дії, ходити, працювати. Людина не звертає увагу на себе, та і трохи під впливом алкоголю. Черепно-мозкова травма, якій характерний субарахноїдальний крововилив, могла виникнути через падіння на площину на пласку поверхню. Від ударів не характерно отримання такої черепно-мозкової травми.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_60 , яка склала висновок експерта №47 від 06.06.2017 року, в судовому засіданні пояснила, що від моменту заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_28 до моменту смерті пройшло не менше 24 години, а максимум 4 доби. Такі дані згідно літератури, якою користуються всі гістологи. Субарахноїдальний крововилив не міг виникнути за 15-20 хв. до смерті. Для експертизи не надано було гістологічних матеріалів, були надані лише матеріали справи. Дана експертиза була виконана на підставі висновків попередніх експертиз. Для проведення гістологічної експертизи їм не було надано ніяких препаратів.

Прокурором після дослідження всіх доказів по справі було винесено постанову від 19 серпня 2020 року про зміну в суді пред`явленого органами досудового слідства, якою змінив обвинувачення, з яким справа надійшла до суду відносно ОСОБА_9 з ч.2 ст. 121 КК України на ч.1 ст. 125 КК України.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_9 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

На переконання колегії суддів оцінюючи досліджені докази та аналізуючи їх в сукупності, суд першої інстанції прийшов правильного висновку про необхідність перекваліфікації дій підсудного з ч.2 ст. 121 КК України на ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Так, як ОСОБА_9 19 липня 2012 року близько 18 години 30 хвилин за місцем проживання потерпілого ОСОБА_10 , умисно наніс останньому удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя, а саме в ділянку лівого ока та вилиці, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: синця лівої очниці та вилиці, крововиливу у білкову оболонку лівого ока, які відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 100 від 25.06.2014 року, та № 239/15 від 08.06.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Сам підсудний в судовому засіданні суду першої інстанції визнав, що наніс один удар кулаком правої руки в область лівого ока потерпілого. Крім того, потерпіла ОСОБА_15 зазначала, що ОСОБА_9 наносив удари по обличчю потерпілого, та згідно оголошених показань свідка ОСОБА_37 , останній зазначав, що ОСОБА_9 йому говорив, що вдарив потерпілого ОСОБА_10 . Висновками судово-медичної експертизи № 100 від 25.06.2014 року, та № 239/15 від 08.06.2017 року та поясненнями експерта ОСОБА_61 підтверджено нанесення ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 за обставин які зазначені і самим підсудним і дані тілесні ушкодження могли виникнути і від одного травматичного впливу, а саме удару кулаком, як і зазначив сам ОСОБА_9 . А черепно-мозкова травма, субарахноїдальний крововилив, які стали причиною смерті потерпілого виникли мінімум за 24 години до смерті ОСОБА_10 і відповідно не могли бути нанесені ОСОБА_9 саме в той час, коли і були спричиненні легкі тілесні ушкодження ОСОБА_10 . Підсудний ОСОБА_9 , наносячи потерпілому удар кулаком з значною силою в обличчя, об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у даному випадку - за умисне заподіяння ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень.

Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі та є взаємоузгодженими між собою і відповідають дійсним фактичним обставинам справи, встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_9 винним у вчиненні усного легкого тілесного ушкодження, тому його дії правильно перекваліфіковані кваліфіковані з ч.2 ст.12 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу підсудного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що ОСОБА_9 , вперше притягується до кримінальної відповідальності, злочин вчинив в неповнолітньому віці, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку Служби у справах дітей не перебував, по місцю навчання характеризується позитивно, на час вчинення злочину проживав з батьками, умови проживання задовільні; обставини, що пом`якшують покарання є вчинення злочину неповнолітнім, обставини, що обтяжують покарання є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а тому обґрунтовано дійшов висновку, що покарання у виді громадських робіт, яке в даному випадку буде справедливим та достатнім для досягнення його мети.

Також, судом першої інстанції правильно враховано те, що на час розгляду справи закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за даний злочин, а тому відповідно до ч.5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Разом із тим згідно ч. 1 ст.106 КК України звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Тобто, згідно вироку суду ОСОБА_9 визнано винним за ч. 1 ст. 125 КК України, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком, за який згідно п. 1 ч. 2 ст. 106 КК України встановлено строк давності у виді 2 років.

Тому, підставами для звільнення ОСОБА_9 від покарання визначених ч.5 ст.74 КК України є вимоги визначені як у ст. 49 КК України (загальні вимоги щодо звільнення у зв`язку із закінченням строків давності) так і вимоги ст. 106 КК України (яка є спеціальною по відношенню до ст. 49 КК України, так як ОСОБА_9 є особою, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років), а тому доводи прокурора в цій частині знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

Проте доводи прокурора про те, що вирок підлягає зміні в резолютивній частині шляхом виключення посилання суду на призначення покарання у виді громадських робіт строком 70 годин, є необґрунтованими та безпідставними.

Оскільки суперечать позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 11.02.2020 року по справі №718/1755/18, провадження № 51-8551км18, згідно з якої, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку наявності передбачених ст. 49 КК підстав та згоди обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Якщо ж обвинувачений заперечує проти звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, судове провадження проводиться в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК може звільнити від нього засудженого.

Доводи захисника ОСОБА_7 , про те, що перекваліфікація прокурором дій ОСОБА_12 з ч.2 ст.121 на ч.1 ст. 125 КК України була вчинена з порушенням норм КПК України (в редакції 1960 року), та про те, що в зв`язку з перекваліфікацією, ОСОБА_15 втратила статус потерпілої по справі за фактом спричинення її чоловіку легких тілесних ушкоджень, оскільки вони не стоять в причинному зв`язку з настанням його смерті, по справі не була подана скарга приватного обвинувачення, що є підставою для скасування вироку суду першої інстанції та закриття провадження є необгрутованими та безпідставними.

Так, судом першої інстанції правильно встановлено статус потерпілої ОСОБА_15 , та зазначено, що у кримінально-правовому розумінні потерпілий це особа, якій злочином завдано моральну, фізичну або майнову шкоду .( ч.1 ст. 49 КПК України). Згідно ч.5 ст. 49 КПК України у справах про злочини, внаслідок яких сталася смерть потерпілого, права потерпілого, передбачені даною статтею, мають його близькі родичі.

Ст. 32 КПК України визначено термін «близькі родичі» - батьки, дружина, чоловік, діти, рідні брати і сестри, дід, баба, внуки. Тобто, ОСОБА_15 , дружина загиблого ОСОБА_10 яка є потерпілою по даній справі, є близьким родичем загиблого ОСОБА_10 в розумінні ст.32 КПК України і відповідно наділена всіма правами потерпілого, в тому числі і подавати заяви про притягнення до кримінальної відповідальності підсудного.

Крім того з приводу перекваліфікації прокурором дій ОСОБА_12 з ч.2 ст.121 на ч.1 ст. 125 КК України слід зазначити, що прокурором було винесено постанову від 19 серпня 2020 року про зміну в суді пред`явленого органами досудового слідства, якою змінив обвинувачення відносно ОСОБА_9 з ч.2 ст. 121 КК України на ч.1 ст. 125 КК України.

Потерпіла ОСОБА_15 не заперечувала в судовому засіданні суду першої інстанції з тим, що в діях підсудного є склад злочину, передбачений ч.1 ст. 125 КК України разом із тим підтримала обвинувачення і за ч.2 ст. 121 КК України і за ч.1 ст. 125 КК України.

Згідно п. 26 постанови Пленуму ВСУ №13 від 02.07.2004 року « Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів « зазначено, що необхідно звернути увагу судів на обов`язковість одержання від потерпілого письмової або усної заяви (скарги) про притягнення до кримінальної відповідальності підсудного у справі публічного обвинувачення, коли результати судового слідства свідчитимуть про необхідність змінити кваліфікацію злочину на статтю кримінального закону, якою передбачено відповідальність за якийсь зі злочинів, перелічених у ч. 1 ст. 27 КПК ( 1001-05 ) (справи приватного обвинувачення). У разі відмови потерпілого подати таку скаргу (заяву) і за наявності до того відповідних підстав підсудний має бути виправданий за відсутністю складу злочину, що не позбавляє потерпілого права звернутися до суду із заявою про порушення кримінальної справи у межах строків давності, передбачених ст. 49 КК.

При цьому колегія суддів враховує, що потерпілою ОСОБА_15 була подана заява про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_9 за спричинення легких тілесних ушкоджень її чоловіку ОСОБА_10 , відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 125 КК України.

Крім того, при цьому колегія суддів також враховує, що підтримання потерпілим будь-якого з обвинувачень - як початкового, так і зміненого, є проявом його позиції про застосування щодо обвинуваченого заходів кримінальної репресії. Відповідна позиція, а також волевиявлення про притягнення винного до кримінальної відповідальності, з яким особа, що зазнала шкоди, зверталася в будь-якій формі до правоохоронних органів і від якого в подальшому не відмовилася, є підставою для продовження кримінальної справи після зміни його форми з публічної на приватну. В зазначеному випадку суд наділений повноваженнями ухвалити за результатами судового розгляду обвинувальний вирок із кваліфікацією діяння як злочину приватного обвинувачення.

Так, реалізація судом першої інстанції права за результатами судового розгляду незалежно від думки потерпілого перекваліфікувати діяння на статтю кримінального закону, що передбачає відповідальність за злочин приватного обвинувачення, не є ігноруванням позиції потерпілого щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності за такий злочин. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 288/1158/16-к.

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що судом першої інстанції правильно перекваліфіковано дії ОСОБА_12 з ч.2 ст.121 на ч.1 ст. 125 КК України. Тому підстави для закриття провадження на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_9 складу злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та на підставі п.7 ч.1 ст.6 КПК України за відсутністю скарги приватного обвинувачення відсутні.
Порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 362, 366, 367, 373, 377, 379 КПК України (в редакції 1960 року) колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2020 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання на підставі ч.5 ст. 74 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності передбачених ст. 49, 106 КК України.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4