УХВАЛА
КИЇВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Справа № 757/31635/17-к Апеляційне провадження:11сс/824/1037/2020 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2

7 липня 2020 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретареві - ОСОБА_5 ,

за участю апелянта ОСОБА_6 , шляхом проведення відеоконференцзв`язку,

у відкритому судовому засіданні в розташуванні суду розглянувши матеріали судової справи за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 9 грудня 2019 року, якою частково задоволено скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, що полягала у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, викладених в його заяві від 15 травня 2017 року, а також додатково надані матеріали, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 9 грудня 2019 року частково задоволено скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, що полягала у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, викладених в його заяві від 15 травня 2017 року.

На обгрунтування слідчий суддя послався на те, що до матеріалів скарги не долучено та в засідання не надано інформації, яка б свідчила про офіційне прийняття та реєстрацію заяви ОСОБА_6 від 15 травня 2017 року про вчинення злочину, а тому прийняв рішення про зобов`язання уповноваженої особи Генеральної прокуратури України розглянути заяву ОСОБА_6 в порядку, визначеному ч. 4 ст. 214 КПК України.

В іншій частині слідчий суддя вирішив в задоволенні скарги відмовити.

Не погодившись зі вказаним рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій акцентує увагу на тому, що слідчий суддя, розглянувши його скаргу в строк більше трьох

років, прийняв незрозуміле, невмотивоване та необґрунтоване рішення, до того ж, не лише сам не заявив про самовідвід, за наявності до цього достатніх підстав, але й заявлений ОСОБА_6 відвід слідчому судді безпідставно був залишений без задоволення.
В силу викладеного апелянт просить скасувати оскаржену ним ухвалу слідчого судді, задовольнити його скаргу та зобов`язати Генеральну прокуратуру України внести відповідні відомості до ЄРДР і направити матеріали разом із його заявою до Львівського територіального управління ДБР для відкриття кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, виступ апелянта на підтримку апеляційних вимог, в якому він детально виклав попередні події, які змусили його звернутися зі скаргою до слідчого судді, вказавши, що протягом з 2015 року службові особи Гусятинського відділу Чортківської місцевої прокуратури, Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області, Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської регіональної прокуратури фактично усунулися від проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якому його визнано потерпілим, в чому він вбачає ознаки не лише кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України, а також і ст. ст. 365 і 235 цього ж кодексу, однак, будь-якої оцінки цим доводам скарги слідчий суддя не надав, незрозумілість же рішення слідчого судді полягає в тім, що, вказавши на часткове задоволення його скарги, фактично він лише зобов`язав уповноважених осіб Генеральної прокуратури України зареєструвати його заяву від 15 травня 2017 року, що фактично було виконано, і не задовольнив вимоги про внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР, вирішити питання про об`єднання кримінальних проваджень, визначити підсудність об`єднаного кримінального провадження за територіальним управлінням ДБР та визначити процесуальне керівництво проведення досудовим розслідуванням за прокурорами Генеральної прокуратури України, а не за прокурорами Львівської регіональної прокуратури, щодо яких, та їхніх безпосередніх підлеглих прокурорів він також ставив питання про відкриття кримінального провадження, провівши судові дебати, в яких апелянт підтримав апеляційні вимоги, перевіривши та обговоривши доводи апелянта в сукупності з матеріалами судової справи і додатково наданими прокурорами відомостями, судова колегія визнає наступне.

ч. 4 ст. 214 КПК України, на яку посилається в оскарженій ухвалі слідчий суддя, і виконати вимоги якої зобов`язує уповноважену особу Генеральної прокуратури, зобов`язує слідчого, прокурора, іншу службову особу, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення, вказуючи, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Між тим, як видно з пояснень в апеляційному засіданні самого ОСОБА_6 та додатково наданих прокурорами відомостей, заява ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення від 15 травня 2017 року була прийнята та зареєстрована в Генеральній прокуратурі встановленим порядком, за не було прийняте відповідне рішення, матеріали заяви направлені до Тернопільської та Львівської регіональних прокуратур з пропозицією долучити її до матеріалів кримінального провадження № 0000148.

Слідчий суддя також встановив, і це вказано в оскарженій ухвалі, що ОСОБА_6 отримав відповідь з Генеральної прокуратури України про те, що його заява про вчинення злочинів була направлена до Тернопільської та Львівської регіональних прокуратур, а від останньої він отримав також відповідь про те, що ця заява долучена до матеріалів кримінального провадження, яке проводиться за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України.

Інші доводи та вимоги скарги, зокрема щодо внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ст. 365, 367, 235 КК України, до ЄРДР, про об`єднання кримінальних проваджень в одне провадження, визначення підсудності об`єднаного кримінального провадження, з уточненнями - саме за територіальним управлінням ДБР, про визначення процесуального керівництва за прокурорами Генеральної прокуратури України, а не Львівської регіональної прокуратури, слідчий суддя, як видно з тексту ухвали, не лише не досліджував, а й не оцінював і, відмовивши в їх задоволенні, жодним чином своє рішення не обґрунтував та не вмотивував.

Уже зі вказаних підстав оскаржена ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як така, що не ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному дослідженні доказів і доводів скаржника, вимог його скарги, і в цій частині апеляційну скаргу судова колегія задовольняє.

Що ж стосується апеляційної вимоги про прийняття рішення по суті скарги, тобто зобов`язання Генеральної прокуратури внести відомості до ЄРДР, прийняти рішення про об`єднання кримінальних проваджень, визначити підсудність об`єднаного кримінального провадження за територіальним управлінням ДБР, а процесуальне керівництво - за прокурорами Генеральної прокуратури України (нині - Офісу Генерального прокурора), то, в силу вимог ст. 23 КПК України про безпосередність дослідження доказів, ч.3 ст. 404 КПК України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції вправі дослідити докази, які були досліджені судом першої інстанції, якщо вони були досліджені не повністю, або з порушеннями, та може дослідити докази, які не були досліджені цим судом, лише якщо про їх дослідження заявлялись клопотання під час розгляду в суді першої інстанції, або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, а також в силу особливостей судового контролю на цій стадії судового провадження, визначених ст. 422 КПК України, судова колегія позбавлена можливості досліджувати та оцінювати надані додаткові відомості, а тому й приймати рішення по суті скарги, отже в цій частині відмовляє в задоволенні апеляційних вимог, і, скасовуючи оскаржену ухвалу слідчого судді, призначає новий розгляд скарги у суді першої інстанції.

В силу вказаного вище, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 9 грудня 2019 року, якою частково задоволено скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, що полягала у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, викладених в його заяві від 15 травня 2017 року задовольнити частково, вказану ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд скарги у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: