Провадження № 11-кп/824/3874/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.187 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
із участю

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2012 року за ч.2 ст.187, ч.4 ст.296, ч.2 ст.296, ч.1 ст.122 КК України із застосуванням положень ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, -

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.
Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_8 остаточно рахувати з часу його затримання, а саме з 15 липня 2019 року.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , залишено у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили та ухвалено утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Цим же вироком вирішено питання про речові докази та цивільний позов.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, вчиненого за наступних обставин.

ОСОБА_8 , будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, вчинив новий умисний тяжкий злочин за наступних обставин.
Так, 14.07.2019 року, приблизно о 22 год. 45 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу під`їзду № 4 буд.36 по вул. Жмеринській в м. Києві, за попередньою змовою групою осіб, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, вчинив напад на ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого та заволодів ним.
При цьому, 14.07.2019 року у вечірній час ОСОБА_8 зустрівся з невстановленою слідством особою у невстановленому досудовим слідством місці на території Святошинського району м. Києва, після чого близько 22 год. 30 хв. 14.07.2019 року прибув разом з останнім до будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_8 , не зважаючи на те, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, з метою покращення свого матеріального становища та маючи відповідний досвід у скоєнні злочинів, домовився з невстановленою досудовим розслідуванням особою вчинити напад на громадян з метою заволодіння їх майном, вступивши між собою у попередню злочинну змову.
З метою виконання спільного злочинного умислу, ОСОБА_8 разом з невстановленою слідством особою, 14.07.2019 року, приблизно о 22 год. 45 хв., продовжуючи знаходитись біля будинку № 36 по вул. Жмеринській в м. Києві, помітили раніше їм незнайомого ОСОБА_10 , який знаходився поблизу під`їзду № 4 зазначеного будинку, на поясі якого знаходилась барсетка з особистими речами, якими вирішили спільно заволодіти.
Безпосередньо реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 , 14.07.2019 року, приблизно о 22 год. 45 хв., разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, підійшли до ОСОБА_10 та застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, стали умисно наносити удари кулаками рук в область голови та обличчя потерпілого, вчинивши таким способом напад, внаслідок яких ОСОБА_10 втратив рівновагу та впав на землю. Подолавши таким чином намір потерпілого ОСОБА_10 чинити опір, ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, вирвав з пояса потерпілого чоловічу барсетку чорного кольору, вартістю 500 грн., в якій знаходились: батьківські картки в кількості 4 шт., які не становлять матеріальної цінності для потерпілого.
Заволодівши в такий спосіб чужим майном, ОСОБА_8 спільно з невстановленою слідством особою з місця вчинення злочину втекли, завдавши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 500 грн., однак незабаром ОСОБА_8 був викритий та затриманий працівниками поліції.
В результаті спільних злочинних дій з невстановленою досудовим розслідуванням особою, потерпілому ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді:
- закритої травми правого ока: перелому медіальної (внутрішньої) стінки лівої орбіти з ущемленням жирової клітковини в лінії перелому, синець на повіках, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-1462-2019 від 29.08.2019 року відносять до середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я);
- закритої травми носа: перелому правої носової кістки, синця на спинці в середній третині, яка згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-1465-2019 від 29.08.2019 року відносять до легких тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я);
- крововиливу на слизовій поверхні верхньої губи зліва; синця на повіках лівого ока, лівої скроневої ділянки, передньої черевної стінки праворуч, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-1465-2019 від 29.08.2019 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Не погоджуючись із вказаним рішенням обвинуваченим ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, у якій він просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2020 року змінити, кваліфікувавши його дії за ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання в межах санкції вказаної статті.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що він визнає вину частково та не заперечує факт нанесення ним потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. Однак обвинувачений вказує, що він намагався захистити себе і свою співмешканку та наніс удар ногою потерпілому в голову. Після чого, підбіг незнайомець « ОСОБА_11 » і почав наносити удари ногами і руками потерпілому. Вказана особа під час досудового розслідування не встановлена та відсутні будь-які докази, що він вступив з ним в злочинну змову. Проте, саме ця особа заволоділа речами потерпілого ОСОБА_10 . ОСОБА_8 вказує, що йому не було вручено обвинувальний акт та не ознайомлено з матеріалами кримінального провадження.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції заступником прокурором Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу, в якій вона не оспорюючи вирок в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного ОСОБА_8 покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років із конфіскацією майна. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, суд першої інстанції ухвалюючи вирок не застосував закон, який підлягає застосуванню. Зокрема, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.2 ст.187 КК України суд першої інстанції не застосував додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке є обов`язковим.

Представником потерпілого ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_12 подано заперечення на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , в яких він просить відмовити в задоволенні вказаної апеляційної скарги, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2020 року залишити без змін. Мотивуючи свої доводи зазначає, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим. В свою черга версія обвинуваченого ОСОБА_8 щодо обставин вчинення протиправних дій у відношенні потерпілого ОСОБА_10 є спробою уникнути відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги сторони захисту та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково, вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку, із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо обсягу та доведеності вини ОСОБА_8 , правильно кваліфікувавши його дії за ч.2 ст.187 КК України.

В оскаржуваному вироку місцевий суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, вина ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

У суді першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково, не заперечив час вчинення, місце вчинення злочину та спосіб за яких він завдав тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , а саме, що він 14.07.2019 року, приблизно о 22 год. 45 хв., перебуваючи поблизу під`їзду № 4 буд. АДРЕСА_2 , дійсно наніс потерпілому ОСОБА_10 удари ногою по голові, при цьому його майно не викрадав і розбою не вчиняв. Причиною його дій була неправомірна поведінка потерпілого ОСОБА_10 .

У суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_10 показав, що 14.07.2019 року десь о 22.00 годині вони з дружиною сиділи на лавочці біля будинку АДРЕСА_2 поблизу під`їзду №4. Недалеко від них сиділи молоді люди, а саме обвинувачений ОСОБА_8 , якась дівчина, та ще одна особа, які почали лузати насіння та смітити. Коли вони з дружиною підійшли до них, то вони доброзичливо до них віднеслись, але коли їм зробили зауваження, щоб не лузали насіння, бо в них немає прибиральниці, то вони почали неадекватно висловлюватись на їх адресу та відреагували досить зухвало. Тоді його дружина пішла та принесла їм віник, однак обвинувачений та інша особа , вибили з рук віник і почали наносити удари спочатку в ліву скроню, а коли він впав, почали вдвох з іншою особою наносити удари в область голови, скільки саме ударів він не пам`ятає, бо був у непритомному стані. У його дружини зірвали золотий ланцюжок з шиї, який втікаючи загубили. Була викрадена барсетка, в якій знаходились особисті речі, а саме, флешки зі службовою інформацією, чотири банківські карточки, ким саме була викрадена не памятає та стягнули перстень з лівої руки. Він вважає, але не може стверджувати, бо був у непритомному стані, що перстень був викрадений іншою особою. Барсетка була викинута десь метрів 100-150 від місця вчинення злочину. Він був в такому стані, що не пам`ятає, хто конкретно викрадав барсетку та коштовності. Дані особи відразу почали тікати з місця вчинення злочину через стадіон. Ніхто не намагався допомогти йому бо це все відбувалось дуже швидко. Йому нанесли тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_13 показав, що десь влітку 2019 року в вечірній час, місця він не пам`ятає, він приїхав до своєї дівчини в Святошинський район, конкретної адреси не пам`ятає. Вони сиділи на лавочці та він був свідком, як двоє молодих хлопців почали бійку, і він побачив як обвинувачений ОСОБА_8 перший вдарив потерпілого ногою в область голови, також інша особа яка була з обвинуваченим теж наносила удари ногою. Він не бачив як забирали барсетку, але коли потерпілий піднявся барсетки не було при ньому, потерпілий та його дружина одразу побігли за ними. Це все відбувалось швидко та зненацька.
Свідок ОСОБА_14 допитаний в суді першої інстанції показав, що ввечері вони з обвинуваченим ОСОБА_8 вийшли прогулятися та направились до свого знайомого ОСОБА_15 за адресою АДРЕСА_3 . Вони присіли на вільній лавочці, почали лускати насіння, до них підійшли чоловік з жінкою, як потім вияснилось, це була пара ОСОБА_16 , вони були настроєні досить агресивно, почали робити їм зауваження чому вони тут сидять та смітять. Женя (обвинувачений) сказав їм, щоб принесли віник і ми все приберемо. Жінка ОСОБА_10 принісши віник почала махати ним, вела себе неадекватно, обвинувачений ОСОБА_17 відібрав у неї цей віник. Прибіг ОСОБА_11 , який до цього вів словесну перепалку з ОСОБА_11 , та почав кидатися на обвинуваченого. ОСОБА_17 його вдарив першим один раз ногою, ОСОБА_11 теж почав бити ОСОБА_11 . Барсетку вони не брали, коли вони втікали барсетку викинув ОСОБА_11 який був з ними і вони її підібрали. На досудовому слідстві вона говорила про те, що обвинувачений ОСОБА_17 відібравши барсетку у потерпілого побіг у невідомому напрямку.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину також підтверджується дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, а саме:
- висновок експерта № 042-1465-2019 від 29.08.2019 року, згідно якого дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням даних викладених у «Висновку експертного дослідження» №041-1854-2019 від 16.07.2019, свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 15.07.2019 о 01.10, у нього мали місце тілесні ушкодження: а) закрита травма носа: перелом правої носової кістки, синець на спинці носу в середній третині; б) закрита травма правого ока: перелом медіальної (внутрішньої) стінки лівої орбіти з ущемленням жирової клітковини в лінії перелому, синець на повіках; в) крововилив на слизовій верхньої губи зліва; синці на повіках лівого ока, лівої скроневої ділянки, передньої черевної стінки праворуч.
Відповідно п. п. 4.6. та 2.2.1./в «Правил», зазначене тілесне ушкодження у п. б) даних Підсумків, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил», вказане тілесне ушкодження у п. а) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.5. «Правил», кожне з вказаних тілесних ушкоджень у п. в) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя.
Характер та морфологія виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворились внаслідок травматичної дії тупими предметами, характерні властивості яких в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати вказаному терміну.
- протокол огляду місця події від 27.08.2019 року, відповідно до якого була оглянута ділянка місцевості, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 36, 4 під`їзд (том 2, а. с. 1-6,);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання, згідно якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав особу обвинуваченого ОСОБА_8 за білою плямою на волоссі голови ( т.1 а.с. 222).

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про відсутність попередньої змови на вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та необхідність кваліфікації його дій за ч.1 ст.122 КК України спростовуються встановленими фактичними обставинами, що підтверджені доказами, яким місцевий суд у порядку ст.94 КПК України дав оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийняв обґрунтоване рішення про доведеність винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Зокрема, домовленість групи осіб про вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбуватися у будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.
Судом першої інстанції правильно встановлено спільність умислу, спрямованого на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, підтверджено конклюдентними діями, адже ОСОБА_8 та інша невстановлена досудовим слідством особа, діяли як співвиконавці. Вказані особи спільно завдавали удари потерпілому ОСОБА_10 . Після подолання опору потерпілого заволоділи його майном, та почали тікати з місця події разом. Вказані обставини підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_13 .
Наявність таких обставин свідчить про спільну мету та узгодженість дій нападників, що свідчить про їх попередню домовленість.
Таким чином судом першої інстанції вірно кваліфіковані дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.187 КК України.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про те, що йому не було відкрито матеріали досудового розслідування та не вручено копію обвинувального акту, чим було порушено право на захист, також не заслуговують на увагу, оскільки вони були перевірені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з необхідністю призначення обвинуваченому більш суворого покарання за ч.2 ст.187 КК України.
У відповідності до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення першої інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.1 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Положеннями п.1 ч.1 ст.65 КК України передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу.

Так, санкцією ч.2 ст.187 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна.

Разом з тим, призначаючи покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції в порушення вимог п.1 ч.1 ст.65 КК України, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки не призначив обвинуваченому додаткового покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України у виді конфіскації майна.
Враховуючи, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання відповідно до вимог ст. 420 КПК України підлягає скасуванню з постановленням, в цій частині, апеляційним судом нового вироку.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому, враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даних, що всебічно характеризують особу винного й відображають його посткримінальну поведінку, як прояв ставлення до вчиненого. Адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.
Призначаючи покарання ОСОБА_8 колегія суддів враховує конкретні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий та реально відбував покарання у виді позбавлення волі, не працює, шкоду завдану злочином не відшкодував, вчинив умисний корисливий злочин із застосуванням насильства. Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання колегією суддів не встановлено.

Отже, на думку колегії суддів, обставини справи в їх сукупності, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 дають підстави суду апеляційної інстанції для призначення останньому покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

На переконання апеляційного суду, саме таке покарання буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість ОСОБА_8 і на кваліфікацію його дій, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 420, 421 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного йому покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.187 КК України у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 необхідно рахувати з 15.07.2019 року.
У решті вирок Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк із моменту вручення копії вироку.

Головуючий:

Судді: