Справа № 185/5187/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001066 від 17 червня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, без освіти, не працюючого, не одруженого, не маючого місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 30.07.2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 125 КК України,
у вчиненні кримінального кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року, яким йому призначено покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
20.02.2020 року до Павлоградського міськрайонного відділу філії Державна установа «Центр пробації» у Дніпропетровській області надійшов вищевказаний вирок.
25.02.2020 року ОСОБА_6 був ознайомлений з порядком відбування покарання, а також з наслідками за ухилення від виконання громадських робіт, про що була відібрана підписка під розпис та анкета, у якій останній вказав, що на даний час не працює.
25.02.2020 року ОСОБА_6 було видане направлення до КП «Затишне місто» м. Павлограда, згідно з яким останній повинен був приступити до відбування покарання з 27.02.2020 року.
27.02.2020 року згідно з Наказом № 133 КП «Затишне місто» м. Павлограда ОСОБА_6 був прийнятий до дільниці благоустрою на відпрацювання 120 годин громадських робіт по 4 години кожного дня у вільний від основної роботи чи навчання час.
02.03.2020 року ОСОБА_6 приступив до відбування покарання у виді громадських робіт.
ОСОБА_6 до КП «Затишне місто» для відбуття призначеного судом покарання для відпрацювання громадських робіт згідно зі складеним ним графіком на березень 2020 року не з`являвся 6 та 23 березня 2020 року, а також не з`являвся для складання графіку та відпрацювання громадських робіт у травні, липні та червні 2020 року.
Станом на 28.07.2020 ОСОБА_6 не відпрацював 80 годин громадських робіт з присуджених йому судом 120 годин громадських робіт. Не зважаючи на те що, ОСОБА_6 неодноразово було роз`яснено зміст ч. 2 ст. 38 КВК України та ч. 2 ст. 389 КК України, останній продовжував ухилятися від призначеного судом покарання, громадські роботи не відбував.
ОСОБА_6 , продовжуючи діяти умисно, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання покладених на нього ухвалою суду обов`язків йому загрожує кримінальна відповідальність, діючи у формі бездіяльності, без поважної причини не з`явився до КП «Затишне місто» для відпрацювання громадських робіт, про причину неявки нікому не повідомив, чим ухилився від відбування громадських робіт.
Таким чином, ОСОБА_6 , будучи в належній формі ознайомленим із порядком та умовами відбування покарання у вигляді 120 годин громадських робіт, присуджених йому вироком суду, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, про що був неодноразово письмово попереджений, ігнорував вимоги законодавства, умисно ухилився від покладених на нього обов`язків, не відбував громадські роботи в КП «Затишне місто», чим ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт, присуджених йому Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, тобто скоїв кримінальне правопорушення проти правосуддя.
Ознаки встановленого судом злочинного діяння відповідають ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Установлені в судовому засіданні обставини обвинувачення підтверджуються наступними доказами.

Показами обвинуваченого ОСОБА_6 , який заявив, що за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області йому було призначено покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. Йому роз`яснили порядок відбування покарання та попередили про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт. Також було роз`яснено, що є ухиленням від громадських робіт. Він відпрацював 40 годин. Потім його викликали до органу пробації та попередили, що він буде притягнутий до відповідальності. Потім його викликали до прокуратури і дали час, щоб він відпрацював інші години, але він їх не відпрацював, бо в нього був оплачуваний підробіток. В період до 28 липня 2020 року не хворів, за межами України не перебував. У вчиненому розкаюється, вину визнає повністю.
Відповідно до вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 120 (сто двадцять) годин.

Згідно з копією підписки від 25.02.2020 року ОСОБА_6 був ознайомлений з порядком відбування покарання, а також з наслідками за ухилення від виконання громадських робіт.
Згідно з копією анкети від 25.02.2020 року ОСОБА_6 було зазначено, що він не працює.
Згідно з копією направлення від 25.02.2020 року ОСОБА_6 було видане направлення до КП «Затишне місто» м. Павлограда, згідно з яким останній повинен був приступити до відбування покарання з 27.02.2020 року.
Відповідно до Наказу № 133 КП «Затишне місто» м. Павлограда від 27.02.2020 року ОСОБА_6 був прийнятий до дільниці благоустрою на відпрацювання 120 годин громадських робіт по 4 години кожного дня у вільний від основної роботи чи навчання час.
02.03.2020 року ОСОБА_6 приступив до відбування покарання у виді громадських робіт.
Відповідно до копії табелю виходу на роботу особи, засудженої до громадських робіт за березень 2020 року ОСОБА_6 не з`являвся 6 та 23 березня 2020 року до КП «Затишне місто» для відбуття призначеного судом покарання для відпрацювання громадських робіт.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_6 від 24.04.2020 року він зобов`язався 27.04.2020 року прибути до КП «Затишне місто» м. Павлограда для відпрацювання громадських робіт, а також його було попереджено про кримінальну відповідальність у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_6 від 14.05.2020 року він не з`явився для відпрацювання та складання графіку на квітень та травень місяць 2020 року через хворобу, але підтверджуючих документів не надав, а також його знову було попереджено про кримінальну відповідальність у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання 14.05.2020 року та 15.06.2020 року.
Відповідно до довідок лікувальних закладів за місцем проживання на стаціонарному та амбулаторному лікуванні обвинувачений не перебував.

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними і приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, оскільки обвинувачений без поважних причин навмисно ухилявся від виконання покарання у вигляді громадських робіт за попереднім вироком, причини неявки є неповажними.

Призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд керується ст. 65 КК України і враховує, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий за кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, незважаючи на застосування щодо нього покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, від його відбуття ухилявся без поважних причин, що свідчить про недосягнення раніше призначеним покаранням цілей і завдань закону про кримінальну відповідальність.

У той же час обвинувачений по місцю проживання згідно з характеристикою характеризується задовільно. На обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває.

В якості пом`якшувальних обставин суд враховує визнання вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння встановленню істини.

Обтяжуючі обставини в обвинувальному акті не встановлені. Водночас суд не може визнати обтяжуючою обставиною рецидив злочину, бо у пред`явленому обвинуваченні така обставина відсутня, а суд позбавлений права виходити за межі пред`явленого обвинувачення.
Прокурор просив призначити покарання у вигляді арешту.

Враховуючи викладене, зокрема, позицію сторони обвинувачення, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставини та дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, йому необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді арешту.

Оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, вчинено після ухвалення вироку Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року за ч. 1 ст. 125 КК України, за яким призначено покарання у вигляді громадських робіт в розмірі 120 годин, але до повного відбуття покарання, то покарання обвинуваченому необхідно призначити за сукупністю вироків, за правилами ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Невідбута частина покарання за попереднім вироком складає 80 годин, які за правилами ч. 1 ст. 72 КК України підлягають переведенню в більш суворий вид покарання.

Речові докази відсутні. Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) місяця арешту.

На підставі ст. 72 КК України невідбуте покарання, призначене ОСОБА_7 вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року, у вигляді 80 годин громадських робіт перевести в арешт з розрахунку 8 годин громадських робіт - 1 день арешту.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року у вигляді 1 (одного) дня арешту і остаточно ОСОБА_7 визначити покарання у вигляді арешту строком 1 (один) місяць 1 (один) день.

Строк відбуття покарання обраховувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_6 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1