ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2973/20 Справа № 212/4662/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
особи, відносно якої застосовані
примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
потерпілої ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001055 за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2020 року, якою до ОСОБА_7 було застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2020 року застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом - Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді поміщення до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, що виключають його небезпечну поведінку.
Мотивуючи своє рішення, суд зазначив, що в діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, що підтверджується дослідженими у суді доказами, зазначені дії вчинені ним у стані неосудності, оскільки на період вчинення суспільно небезпечного діяння він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними внаслідок психічного захворювання та на даний час не видужав.
Згідно з висунутим обвинуваченням, ОСОБА_7 28.04.2019 року перебуваючи з дозволу власника в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , де у кімнаті зазначеної квартири побачив належне потерпілій ОСОБА_9 майно а саме: бойлер марки Hi-therm в корпусі білого кольору, модель V13080, в кількості 1 одиниця, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №922 від 07.05.2019 становить 2375,33 гривень.
В цей час у ОСОБА_7 раптово виник намір на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.
Після чого, в період часу з 28.04.2019 по 03.05.2019, ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, з корисливого мотиву, переконавшись у відсутності можливих свідків і очевидців, та в тому, що його дії носять таємний характер, з кімнати зазначеної квартири таємно викрав майно: бойлер марки Hi-therm в корпусі білого кольору, модель V13080.
Після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.
Своїми злочинними діями, ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2375,33 гривень, згідно висновку судово -товарознавчої експертизи №922 від 07.05.2019.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції змінити та виключити посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_7 при вчиненні суспільно небезпечного діяння.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність. Так, відповідно до дослідженого судом першої інстанції висновку судово-психіатричної експертизи № 93 від 07.05.2020 року ОСОБА_7 в період вчинення інкримінованого йому діяння страждав та страждає психічним захворюванням в формі шизофренії параноїдальної безперервно поточної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло ОСОБА_7 можливості в період, що відноситься до інкримінованого діяння, віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) та керувати ними.
Прокурор вказує, що з зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.
Отже, висновки суду про таке психічне ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно-небезпечного діяння не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, а відтак є свідченням неправильного застосування такого закону.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив задовольнити її в повному обсязі з підстав наведених у ній.
Захисник, обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_9 не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає їх достатньо обґрунтованими.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.
Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Тобто, осудність - це юридична передумова вини і кримінальної відповідальності, обов`язкова ознака суб`єкта злочину та лише психічно здорова людина свідомо обирає варіанти поведінки, здатна розуміти те, що чинить і тому може бути відповідальною за свої діяння. В той час, як неосудність виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності, оскільки при такому стані особа під час вчинення діяння не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної психіки, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема, висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 93 від 07.05.2020 року ОСОБА_7 у період часу вчинення інкримінованого йому правопорушення страждав і на теперішній час страждає хронічним стійким психічним захворюванням у формі шизофренії параноїдної і за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Висновки суду першої інстанції, що ОСОБА_7 скоїв суспільно небезпечне діяння у стані неосудності є правильними з огляду на наявність стійкого психічного захворювання у формі шизофренії параноїдної, яким він страждав в період інкримінованого йому діяння та в даний час страждає, що позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними в період інкримінованих діянь, а також останній не може усвідомлювати свої дії та керувати ними і на сьогоднішній день, тому суд обґрунтовано, відповідно до вимог ч. 2 ст. 513 КПК України, застосував примусові заходи медичного характеру.
Водночас, суд першої інстанції помилково зазначив в своїй ухвалі про спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_7 при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки, як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі прокурора, мотив злочину, вмотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини і прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає в неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту.
З цих підстав апеляційний суд вважає, що доводи прокурора підлягають задоволенню, а тому з ухвали суду першої інстанції необхідно виключити посилання на спрямованість умислу, мети і мотиву дій ОСОБА_7 при вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2020 року, якою до ОСОБА_7 було застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом, змінити.
Виключити з ухвали посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_7 при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
В іншій частині ухвалу залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4