Справа №577/3582/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/265/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/3582/20 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2020 року, якою відносно

ОСОБА_7 , АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01 липня 2016 року Кролевецьким районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців,

застосовано умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

УСТАНОВИЛА:

У апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 ставиться питання про скасування ухвали суду, у зв?язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинами справи. Просить повторно дослідити докази та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2020 року, заяву засудженого ОСОБА_8 було задоволено та звільнено останнього умовно достроково від відбування покарання, призначеного за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 01 липня 2016 року, на невідбуту частину покарання у виді обмеження волі на строк 5 місяців 11 днів.

Своє рішення суд вмотивував тим, що засуджений відбув 2/3 частини призначеного покарання, позитивно характеризується, протягом останніх 2 років має виключно заохочення, а тому є особою, що довела своє виправлення.

Вимоги апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 мотивує тим, що при прийнятті ухвали суд першої інстанції не врахував, що засуджений не відбув 2/3 строку заміненого покарання ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 травня 2020 року. Також, прокурор зазначає і про відсутність сталості в поведінці засудженого, а характеристика ДУ «Конотопський ВЦ № 130» має дані лише про не значний період часу.

Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури учасників провадження було проінформовано, при цьому клопотання про відкладення не надійшло, а їх участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов`язковою, оскільки в змінені апеляційній скарзі не ставиться питання щодо погіршення становища засудженого. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Прокурор просить розглянути провадження без участі прокурора. Апеляційну скаргу підтримує.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла наступного висновку.

Розглядаючи заяву засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, в порядку статті 81 КК України, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, на підставі ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі чи позбавлення волі, може бути застосоване умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, а згідно вимог ч. 2 цієї норми закону умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, на переконання колегії суддів, єдиною і достатньою підставою умовно -дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей кримінального покарання - виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Необхідно зазначити, що сумлінна поведінка включає в себе не тільки пасивну форму поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, неухильному додержанні загальноприйнятих норм і правил поведінки тощо, а й активну форму його поведінки (активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, сумлінне ставлення до навчання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо).

Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти постійну свідому участь засудженого у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, внесення раціоналізаторських пропозицій, сумлінне виконання трудових обов?язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.

Зокрема, як убачається з матеріалів провадження, що 01 липня 2016 року Кролевецьким районним судом Сумської області ОСОБА_7 було засуджено за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 27 вересня 2016 року вирок Кролевецького районного суду Сумської області відносно ОСОБА_7 від 01 липня 2016 року, був залишений без змін та зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_7 строк тримання під вартою з 02 липня 2016 року по 27 вересня 2016 року, включно з розрахунку один день за два, згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838 VIII від 26 листопада 2015 року).

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 травня 2020 року в порядку задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 , останньому було замінено невідбуту частину покарання більш м?яким, на строк 10 місяців 24 дні, у виді обмеження волі.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 17 липня 2020 року ОСОБА_7 згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838 VIII від 26 листопада 2015 року), було також зараховано час перебування під вартою з 26 травня 2020 року по 02 липня 2020 року, з розрахунку один день за два.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2020 року ОСОБА_7 було умовно достроково звільнено від відбування покарання, призначеного за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 01 липня 2016 року.

Згідно характеристики від 22 вересня 2020 року засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно. Початок строку 04 квітня 2015 року, кінець строку 04 березня 2021 року. Працевлаштований підсобним працівником на виробництві установи, до праці ставиться сумлінно. Самостійно виконує роботи із самообслуговування. Має достатній рівень необхідних навичок.

Під час перебування в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» з 14 квітня 2015 року характеризувався негативно.

З 11 жовтня 2016 року відбував покарання в ДУ «Шосткинська ВК (№66)», де характеризувався негативно.

З 04 січня 2018 року відбував покарання в ДУ «Сумська ВК (№116)», де характеризувався позитивно.

З 02 липня 2020 року року відбуває покарання в ДУ «Конотопський виправний центр (№ 130)», де характеризується позитивно.

Крім того, 29 січня 2021 року на адресу Сумського апеляційного суду від ДУ «Конотопський виправний центр № 130» надійшли матеріали щодо притягнення ОСОБА_7 за порушення умов відбування покарання та направлення його до ДІЗО.

З довідки про заохочення та стягнення відносно ОСОБА_7 вбачається, що останній у період з 2018 року по 2020 рік мав 6 заохочень, в тому числі і під час перебування в ДУ «Конотопський виправний центр (№ 130)» та мав 7 стягнень за період з 2015 року до 2018 року.

Звернувся засуджений ОСОБА_7 до суду 17 вересня 2020 року, тобто в межах строків, передбачених статтею 81 КК України.

Зазначені обставини, на думку колегії суддів, дають підстави вважати, що поведінка ОСОБА_7 протягом тривалого періоду була стала і зорієнтовано, в цілому, на позитивний та правослухняний напрямок.

Сам по собі факт, що мав місце 01 грудня 2020 року з засудженим ОСОБА_7 дійсно свідчить про допущене ним порушення, однак єдиний такий факт, під час досить тривалої позитивної поведінки (з 2018 року по 2020 рік) не може однозначно свідчити про негативну поведінку засудженого та переорієнтування його, саме на деліктну діяльність. Тим паче, що психологічна характеристика від 02 грудня 2020 року (долучена до нових матеріалів) вказує, що ОСОБА_7 є досить не агресивним, спокійним, відкритим, на заходи психолого педагогічної корекції реагує добре.

Таким чином, колегія суддів вважає, що дані матеріали однозначно не можуть вказувати на руйнування досягнутого засудженим результату виправлення тим паче, що кінець строку відбування покарання припадає на 04 березня 2021 року.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора щодо не можливості суду розглядати дані питання через те, що з моменту заміни покарання засудженому не минули строки, передбачені статтею 81 КК України.

Так, дані вимоги зводяться до того, що після заміни ОСОБА_7 останній не міг звертатися до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення, у строки які він направив такі заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особи, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м?яким покаранням. У цих випадках більш м?яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком, а згідно ч. 5 цієї норми закону, до осіб, яким покарання замінене більш м?яким, може бути застосоване умовно - дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст. 81 цього Кодексу. При цьому, умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин (п. 2 ч. 3 ст. 81 КК).

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого, таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права (п. 1) та законність (п. 2). Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 1 і ч. 2 ст. 8 КПК України).

Під час кримінального провадження суд зобов?язаний неухильно додержуватися вимог КК України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов?язковість яких надана ВРУ, вимог інших актів законодавства. Закони та інші нормативно - правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК України. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК України. У разі якщо норми КПК України суперечать міжнародному договору, згода на обов?язковість якого надана ВРУ, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ. У випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу (ч. 1, ч. 3-6 ст. 9 КПК України).

На національному рівні КСУ у своєму рішенні від 29 червня 2010 року у справі № 17 - рп/2010 за конституційним поданням Уповноваженого ВРУ з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п. п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5 - рп/2005 той же Суд вказав, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

Аналогічним рішенням від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine), ЄСПЛ визначив концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб «він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов?язків осіб, національні органи зобов?язані застосовувати найбільш сприятливий для осіб підхід», тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи, у даному конкретному випадку на користь засудженого ОСОБА_9

«Якість закону» є автономним поняттям, створеним ЄСПЛ у процесі тлумачення положень Конвенції, вимоги до якого добре проілюстровані також і у справі «Корецький та інші проти України» (Koretskyy and Оthers v. Ukraine), 03.04.2008, п. 47-47, заява № 40269/02), де Суд дійшов такого висновку: «навіть припускаючи, що положення закону було правильно розтлумачене судами та втручання базувалося на формальній підставі, закріпленій у національному законодавстві», та черговий раз нагадав, що «вислів «передбачений законом» у п. 2 ст. 11 Конвенції не тільки вимагає, аби дія, яка оскаржується, була передбачена національним законодавством, а й також містить вимогу щодо якості закону».

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), 23.09.1998, п. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія. Вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права». При цьому ЄСПЛ неодноразово зверталась увага на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу «правової визначеності» (п. 31 рішення у справі «Ракевич проти Росії» (Rakevich v. Russia); п. 109 рішення у справі «Церква Бесарабської Митрополії та інші проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. Moldova); п. 53 рішення у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine); п. 19 рішення у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine).

Виходячи із системного аналізу вказаного вище кримінального законодавства України, судової практики КСУ та рішень ЄСПЛ, колегія суддів вважає, що у випадку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, строк, передбачений п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, повинен рахуватися саме з моменту початку строку відбування покарання, призначеного вироком суду, а не після заміни покарання в порядку виконання вироку, оскільки іншого порядку обрахунку строку, після відбуття якого можуть бути застосовані положення ч. 1 ст. 81 КК України законодавцем не передбачено, і така позиція не суперечить принципу правової визначеності, який є невід?ємною та органічною складовою принципу верховенства права.

ОСОБА_7 відбув дві третини призначеного вироком суду покарання у виді позбавлення волі строком 7 років 6 місяців (позбавлення волі) та частково у виправному центрі (обмеження волі), а тому він підпадає під дію положень ст. 81 КК України.

На підставі викладеного, судове рішення є законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 вересня 2020 року, якою ОСОБА_7 звільнено умовно достроково від відбування покарання, призначеного за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 01 липня 2016 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4