УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2020 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницький міський суд Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Вишенського ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадження №0000984 від 12.12.2020, яка полягає у нездійснені процесуальних дій в установлений КПК України строк,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаною скаргою, яку мотивує тим, що 11.12.2020 суд зобов`язав внести відомості до ЄРДР по заяві ОСОБА_3 від 15.11.2020. Згодом, 15.12.2020 ОСОБА_3 було вручено витяг з ЄРДР, однак, в порушення ч.2 ст.55 КПК, слідчий не вручив пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого. Бездіяльність слідчого полягає в тому, що він досі не виконав процесуальну дію з вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, яку за законом повинен безумовно виконати. Невручення пам`ятки про права та обов`язки потерпілого, як того вимагає ч.2 ст.55 КПК, є фактом бездіяльності слідчого, який триває і досі, тому просив скаргу задовольнити.
В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засіданні не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Враховуючи короткі строки розгляду даної категорії справ та належне повідомлення сторін про розгляд скарги, які в судове засідання не з`явились без поважних на те причин та не повідомили суд про причини неявки, а тому слідчий суддя вважає за необхідне розглянути скаргу у відсутність сторін, відповідно до ч.3 ст. 306 КПКУкраїни.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги встановив наступне.

Слідчим Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000984 від 12.12.2020 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України.
15.12.2020 ОСОБА_3 було вручено витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000984, як заявнику, однак, в порушення ч.2 ст.55 КПК, слідчий не вручив пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
Правовими приписами ч. 1 ст. 303 КПК України чітко встановлено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

За змістом цієї норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.

Проаналізувавши вимоги ст.55 КПК України вбачається, що обов`язок органів, які здійснюють кримінальне провадження, виносити постанову лише у випадку відмови особі про визнання його потерпілим, а при задоволенні не є обов`язковим.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що невручення ОСОБА_3 постанови про відмову у визнані його потерпілим у кримінальному провадженні №0000984 від 12.12.2020 дає підстави вважати, що слідчим його статус потерпілого не заперечується.

Отже, слідчий суддя вважає, що відсутність постанови слідчого про відмову ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим, та відсутність відомостей від слідчого, щодо роз`яснення ОСОБА_3 його прав та обов`язків як потерпілого, свідчить про наявність бездіяльності слідчого у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляє ухвалу згідно з правилами цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відомості зазначені в скарзі знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому скаргу останнього слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Визнати бездіяльність слідчого Вишенського ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 у кримінальному провадження №0000984 від 12.12.2020, яка полягає у нездійснені процесуальних дій в установлений КПК України строк.

Зобов`язати слідчого Вишенського ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 вчинити дії, передбачені ч.2 ст. 55 КПК України, у кримінальному провадження №0000984 від 12.12.2020, та вручити ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Ухвала слідчого судді не підлягає апеляційному оскарженню.

Слідчий суддя