Справа № 507/1312/20
Провадження № 1-кп/507/17/2021
Номер рядка звіту 227
В И Р О К
04.02.2021 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Іванівка Любашівського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого на посаді стрілка-водія ТОВ «Срібна Брама», одруженого, раніше не судимого,
про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 1.7. «Водії зобов язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності»;
п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 10.1. «Перед початком руху, пере строюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 10.9. «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб»,
заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, не переконався, що перед початком руху заднім ходом, своїми діями він не створить небезпеку для інших учасників, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був травмований та йому спричинено наступні тілесні ушкодження: відкрита проникаюча черепно - мозкова травма - забій головного мозку важкого ступеня, осколковий перелом лобної кістки з переходом на стінки лівої орбіти та ліву тім`яну кістку; перелом правої тім`яної кістки, забійно - рвана скальпована рана лівої лобно-тім`яно-скроневій ділянки, синці та садна обличчя, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Допущені водієм ОСОБА_3 порушення вимог п. п. 1.5., 1.7., 2.3. б), 10.1., 10.9. «Правил дорожнього руху» України, які знаходяться в прямому причино - наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо - транспортної події, призвели до вчинення кримінального правопорушення та настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя малолітньому потерпілому ОСОБА_6 .
Таким чином, дії ОСОБА_3 , кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 , винним у вчиненні протиправних дій визнав себе повністю, щиро розкаявся та зокрема розповів, що він із вулиці на своєму автомобілі заднім ходом заїжджав в гараж та не переконався у відсутності перешкод, не побачив малолітню дитину та вчинив на нього наїзд, внаслідок чого малолітній ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Законний представник малолітнього потерпілого - ОСОБА_7 згідно заяви просила кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 розглянути у її відсутність, претензій матеріального характеру не має, просила його суворо не карати та не позбавляти водійських прав, бо це позбавить його можливості надавати матеріальну допомогу на реабілітацію дитини (а.с.16, 41).
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні злочину, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та реєстрації, працює на посаді водія-стрільця в ТОВ «Срібна брама» та за місцем роботи характеризується виключно позитивно, одружений, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, також суд враховує його поведінку в судовому засіданні, під час якого він зробив для себе належні висновки, критично ставиться до своїх дій. Поряд із тим, суд враховує пом`якшуючі та обтяжуючу обставини.
Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: добровільне відшкодування заподіяної шкоди, щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини
Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, достатнім буде покарання призначене у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, тобто із звільненням від відбування призначеного судом покарання із випробуванням. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.
Разом з тим, відповідно до роз`яснень, наданих в п.21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2004 р. слідує, що у кожному випадку призначення покарання за ч. 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами.
Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд вважає недоцільним його застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_3 з наступних підстав.
Так, санкція ч.2 ст.286 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду.
Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_3 вчинив злочин з необережності, також обвинувачений в добровільному порядку відшкодував законному представнику потерпілого заподіяну шкоду, з огляду на що остання не має до нього будь-яких претензій, раніше не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. Також суд враховує думку законного представника потерпілого, яка просила суворо не карати ОСОБА_3 , не позбавляти його водійських прав та враховує клопотання директора ТОВ «Срібна брама», в якому він просив не позбавляти водійських прав ОСОБА_3 , який працює на посаді водія-стрільця в ТОВ «Срібна брама» (а.с.41, 62). За таких обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за недоцільне застосовувати до ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Крім того, призначення покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, ОСОБА_3 не обирався, підстав для його обрання не має.
Цивільний позов не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.
Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів в загальному розмірі 4576 грн. 32 коп. відповідно до вимог ст. ст.118, 122, 124 ч. 2 КПК України, підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання - 5 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 4576 грн. 32 коп. на користь держави.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засідання.

Суддя: ОСОБА_1