ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 жовтня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 жовтня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12 год. 00 хв. 04.12.2020 року, без визначення розміру застави.
На вказану ухвалу обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, вважає рішення районного суду незаконним, упередженим та необґрунтованим, просить постановити нову ухвалу, якою обрати йому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що в клопотанні прокурора вказано, що він є раніше судимим, при цьому остання судимість вироком 07.08.2012 року за ст. 190 ч. 2 К України, яка є погашеною, а також вказує на те, що районним судом було порушено процесуальний порядок винесення рішення.

ЄУНСС: 725/2053/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_7
НП: 11-кп/822/459/20 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК України
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу районного суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Ухвалюючи рішення про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, передбаченим статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.
Відповідно до ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
Згідно ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Ст. 331 КПК України, передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Ухвалюючи рішення про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, передбаченим статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
На думку колегії суддів, дані вимоги закону при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 судом першої інстанції були дотримані повністю.
Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачується в тому, в період часу з 17 по 18 грудня 2018 року, переслідуючи умисну корисливу мету, направлену на незаконне заволодіння транспортним засобом, вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та іншими на даний час невстановленими особами, з метою заволодіння транспортним засобам належним ОСОБА_10 .
З цією метою ОСОБА_9 , діючи як керівник даної злочинної групи, спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , та іншими на даний час невстановленими особами, обумовили план вчинення злочину та ролі кожного з її учасників.
Так, 17 грудня 2018 року біля 12.00 год. ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , та інші невстановлені на даний час особи, діючи під керівництвом та за участю ОСОБА_9 на автомобілі марки «OPEL CORSA» д.н.з. НОМЕР_1 прибули на територію СТО, що розташоване по вул. Каштанова, 10, в м. Чернівці, де на той час перебував ОСОБА_10 , на автомобілі марки Volksvagen LT д.н.з. НОМЕР_2 реєстрації Республіки Польща, який знаходиться в його володінні та користуванні.
В цей час, ОСОБА_8 , діючи спільно з ОСОБА_6 під керівництвом ОСОБА_9 здійснили напад на потерпілого ОСОБА_10 , що виразилось у нанесенні ОСОБА_6 та ОСОБА_8 декількох ударів руками та телескопічним кийком по обличчю потерпілого від яких останній втратив свідомість та впав на землю. При цьому інші невстановлені учасники злочинної групи, під керівництвом ОСОБА_9 , знаходились поряд та забезпечували недопущення потерпілим та іншими особами вчинення опору та протидії їхнім протиправним діям.
Після того, як потерпілий прийшов до тями, ОСОБА_6 діючи в інтересах всіх учасників групи, знову наніс декілька ударів по тілу та голові ОСОБА_10 , та в подальшому здійснив, всупереч волі останнього, його обшук в ході якого відкрито, заволодів майном потерпілого, а саме: двома мобільними телефонами марки «IPhone 4» та «XIAOMI RED MY 5», грошима в сумі 1400 гривень, закордонним паспортом потерпілого та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «Volksvagen LT» д.н.з. НОМЕР_2 , реєстрації Республіки Польща, який перебував в користуванні останнього.
В результаті нанесення ударів потерпілому ОСОБА_10 , було завдано тілесні ушкодження у вигляді синців: навколо правового ока; навколо лівого ока; по передній поверхні шиї в нижній третині. Садна: в тім`яній ділянці з ліва ближче до вінцевого шва; в тім`яній ділянці ближче до лямбдоподібного шва, які згідно висновку експерта №1086 від 27.12.2018 відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Вчинивши достатні дії, для унеможливлення вчинення опору потерпілим ОСОБА_10 , учасники групи: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та інші на даний час невстановлені особи, під керівництвом ОСОБА_9 , всупереч волі потерпілого, не даючи йому вільно рухатись та залишити дане місце, посадили його в автомобіль марки «OPEL CORSA» д.н.з. НОМЕР_1 та разом з ним направились в напрямку с. Лужани Кіцманського району Чернівецької області.
Під час транспортування потерпілого, з метою унеможливлення бути викритими та в подальшому встановлення місця утримання потерпілого, учаснику злочинної групи накинули потерпілому ОСОБА_10 , на голову ганчірку.
В подальшому в період часу з 12 години 40 хвилин 17.12.2018 по 02 годин 00 хвилин 18.12.2018, учасниками злочинної групи ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , та іншими невстановленими на даний час слідством особами під керівництвом ОСОБА_9 , потерпілого було доставлено та утримано всупереч його волі, в будинку АДРЕСА_2 .
У вказаний період часу учасники злочинної групи в складі: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та інших невстановлених на даний час слідством особами, під керівництвом ОСОБА_9 , відносно потерпілого вчинялись дії, щодо його залякування та унеможливлення втечі з будинку, де він утримувався.
Поряд з цим, у період часу з 12 години 40 хвилин 17.12.2018 по 02 годин 00 хвилин 18.12.2018, учасники злочинної групи ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та інші невстановлені на даний час слідством особи, під керівництвом ОСОБА_9 , подавляючи волю потерпілого, маючи у своєму розпорядженні свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, з метою отримання можливості розпоряджатись автомобілем марки «Volksvagen LT» д.н.з. НОМЕР_2 Республіки Польща, надали вказівку ОСОБА_12 , який являється помічником потерпілого (водієм), доставити автомобіль «Volksvagen LT» д.н.з. НОМЕР_2 Республіки Польща, за адресою вул. Н. Сотні, 2, в м. Чернівці, де передати ключі від нього учаснику злочинної групи ОСОБА_6 .
ОСОБА_12 , виконав вказівку учасників групи та доставив 18.12.2018 приблизно о 04 годині 00 хвилин автомобіль «Volksvagen LT» д.н.з. НОМЕР_2 Республіки Польща, за адресою вул. Н. Сотні, 2, в м. Чернівці, де передав ключі від вказаного автомобіля учаснику злочинної групи ОСОБА_6 .
В подальшому, досягнувши поставленої мети, а саме отримавши можливість вільно розпоряджатись транспортним засобом, який був у користуванні потерпілого ОСОБА_10 автомобілем марки «Volksvagen LT» д.н.з. НОМЕР_2 Республіки Польща, учасники злочинної групи: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та інші невстановлені на даний час слідством особи, під керівництвом ОСОБА_9 відвезли потерпілого, на автомобілі марки «OPEL CORSA» д.н.з. НОМЕР_1 , до його місця проживання за адресою АДРЕСА_3 де його залишили.
Після цього, учасники злочинної групи, маючи в своєму розпорядженні автомобіль марки «Volksvagen LT» д.н.з. НОМЕР_2 Республіки Польща, реалізували його своєму знайомому ОСОБА_13 за гроші в сумі 2000 доларів США, які часники злочинної групи розподілили між собою.
В результаті вказаних дій вище вказані особи незаконно заволоділи транспортним засобом - автомобілем марки «Volksvagen LT» д.н.з. НОМЕР_2 Республіки Польща, вартістю 89 078,88 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_6 17 грудня 2018 року біля 12.00 год. спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими на даний час невстановленими особами, перебуваючи на території станції технічного обслуговування, що розташоване по вул. Каштанова, 10, в м. Чернівці де на той час перебував потерпілий ОСОБА_10 . В подальшому, ОСОБА_8 , діючи спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_6 під керівництвом ОСОБА_9 з метою подальшого заволодіння майном здійснили напад на потерпілого ОСОБА_10 , що виразилось у нанесенні ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 , декількох ударів руками та телескопічним кийком по обличчю потерпілого від яких останній втратив свідомість та впав на землю. При цьому інші учасники злочинної групи в тому числі ОСОБА_6 , під керівництвом ОСОБА_9 , знаходились поряд та забезпечували недопущення потерпілим та іншими особами вчинення опору їхнім протиправним діям. Після того, як потерпілий прийшов до свідомості, ОСОБА_6 діючи на власний розсуд незалежно від волі інших учасників групи, незаконно, відкрито, скориставшись відсутністю опору з боку потерпілого ОСОБА_10 , заволодів його майном, а саме з правої кишені штанів грошима в сумі 1400 грн., чим завдав останньому матеріальної шкоди на вказану суму.
Вчинивши достатні дії, для унеможливлення вчинення опору потерпілим ОСОБА_10 , учасники групи: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 під керівництвом ОСОБА_9 , незаконно позбавили волі потерпілого, після чого силоміць в супереч його волі посадили потерпілого до салону автомобіля марки «OPEL CORSA» д.н.з. НОМЕР_1 , та повезли його в напрямку с. Лужани Кіцманського району Чернівецької області.
Під час транспортування потерпілого, з метою унеможливлення бути викритими та в подальшому встановленими місця утримання потерпілим, накинули останньому на голову ганчірку.
В подальшому приблизно в період часу з 12 години 40 хвилин 17.12.2018 по 02 годин 00 хвилин 18.12.2018, учасниками злочинної групи ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , та іншими невстановленими на даний час слідством особами під керівництвом ОСОБА_9 , потерпілого було доставлено та незаконно в всупереч його волі утримано, в будинку АДРЕСА_2 .
У вказаний період часу учасники злочинної групи в складі: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , та інших невстановлених на даний час слідством особами, під керівництвом ОСОБА_9 , відносно потерпілого вчинялись дії, щодо його залякування та унеможливлення втечі з будинку, де він утримувався.
В подальшому, досягнувши поставленої мети, а саме отримавши можливість вільно розпоряджатись транспортним засобом, який був у користуванні потерпілого ОСОБА_10 автомобілем марки «Volksvagen LT» д.н.з. НОМЕР_2 Республіки Польща, учасники злочинної групи: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , та інші невстановлені на даний час слідством особи, під керівництвом ОСОБА_9 відвезли потерпілого, на автомобілі марки «OPEL CORSA» д.н.з. НОМЕР_1 , до його місця проживання за адресою АДРЕСА_3 де його залишили.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст. 146 КК України, ч.2 ст. 289 КК України, ч.2 ст. 186 КК України.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21 грудня 2018 року було обрано відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався районними судами.
Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 11.08.2020 року, ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.10.2020р.
Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 жовтня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12 год. 00 хв. 04.12.2020 року, без визначення розміру застави.
Ст. 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, обвинувачується, у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене максимальне покарання у виді восьми років позбавлення волі, вагомість зібраних у кримінальному провадженні доказів вказує на наявність обґрунтованої підозри вчинення ним злочину, тому є достатні підстави вважати, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України.
Як видно із змісту оскаржуваної ухвали районного суду ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12 год. 00 хв. 04.12.2020 року, тобто прийнято по суті правильне процесуальне рішення, оскільки ОСОБА_6 було раніше обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Під час розгляду районним судом клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, районний суд оцінив особу обвинуваченого, те що він обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, один з який у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, те що обвинувачений притягався до кримінальної відповідальності, а також встановлені під час досудового розслідування ризики, відповідно до ст. 177 ч.1 КПК України, а саме: що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення покарання; знаходячись на волі, може незаконно впливати на потерпілих та свідків; може продовжити свою злочинну діяльність та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Районним судом встановлено, що раніше заявлені ризики, які були враховані при обранні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися і не зменшились, та для їх запобігання, районний суд вважає, що слід продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і апеляційний суд.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на матеріалах справи.
Застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Доводи апелянта про незаконність оскаржуваної ухвали є безпідставними та спростовуються правильними висновками районного суду.
Посилання апелянта на процесуальні порушення з боку районного суду під час винесення рішення не підтверджені та є надуманими.
Доводи апелянта про відсутність судимості є безпідставними, стороною обвинувачення, в судовому засіданні представлені дані про наявність судимості у ОСОБА_6 за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.06.2013 року за ст. 121 ч. 1 КК України.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни ухвали районного суду та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 176-178, 182, 183, 194, 331, 404, 405, 407, 418, 419 КПК колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 06 жовтня 2020 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , строку тримання під вартою до 12 год. 00 хв. 04.12.2020 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач /підпис/ ОСОБА_1
Судді /підпис/ ОСОБА_2
/підпис/ ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."
Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

13.10.2020 року

(дата засвідчення копії)