Справа № 591/5751/20
Провадження № 1-кс/591/2530/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представників скаржника адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , розглянувши скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000129 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 10.07.2020 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та спонукання слідчого до виключення з ЄРДР відповідних відомостей,

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми звернувся захисник ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 з зазначеною скаргою, яку мотивував тим, що повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, зокрема не містить прав підозрюваного, викладення її суті, обгрунтування, фактичних обставин кримінального правопорушення, тобто відсутній зміст підозри, у повідомленні про підозру не вказано на беззаперечність фактів, викладених у тексті повідомлення та відсутні посилання на докази, кваліфікація є невірною, оскільки в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 КК України, на момент повідомлення про підозру у слідчого не було доказів на підтвердження наявності обгрунтованої підозри його підзахисного за ч. 2 ст. 121 КК України, слідчим невірно надано оцінку доказам, слідчим безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання про допит свідків та проведення експертизи, повідомлення про підозру не затверджено печаткою прокурора. Також посилається на те, що стороною обвинувачення не було проведено перевірку заяв ОСОБА_3 про застосовування незаконних методів досудового розслідування, що захисником було встановлено 16.09.2020 під час опитування ОСОБА_3 . Крім того вважає слідчий експеримент від 09.07.2020 недопустимим доказом оскільки ОСОБА_3 перед проведенням слідчого експерименту не був повідомлений про право відмовитися від дачі показань.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 скаргу підтримав з мотивів, зазначених в ній та просив при винесенні рішення за наслідками розгляду скарги не враховувати надані слідчим докази, отримані після вручення повідомлення про підозру, тобто після 10.07.2020.

Захисник ОСОБА_5 скаргу також підтримав, вважає, що пред`являючи підозру слідчий взагалі не досліджував та не розглядав питання суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на думку захисника на момент повідомлення про підозру у сторони обвинувачення не було доказів того, що ОСОБА_3 спричиняв тілесні ушкодження навмисно.

Підозрюваний підтримав позицію захисників.

Прокурор та слідчий заперечили проти скарги, вважають, що повідомлення про підозру було здійснено відповідно вимог чинного законодавства.

Дослідивши вказану скаргу та надані докази слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 10.07.2020 о 17 год. 26 хв. ОСОБА_3 був повідомлений про підозру за ч. 2 ст. 121 КК України (а.с. 93-94).

Як вбачається зі змісту оскаржуваного документу повідомлення про підозру було погоджено прокурором, здійснювалося повноважною особою, а саме слідчим за участю захисника, підозрюваному ОСОБА_3 були роз`яснені його права, повідомлення про підозру вручено особисто підозрюваному в день його складання. Також у повідомленні про підозру викладено зміст, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Також на момент здійснення повідомлення про підозру існували достатні докази для підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, зокрема це лікарське свідоцтво про смерть (а.с. 76), пояснення свідка ОСОБА_8 та протоколи проведення слідчого експерименту за його участю (а.с.82-88), протокол допиту підозрюваного ОСОБА_3 та протокол слідчого експерименту за його участю (а.с.93-99), інші досліджені докази у судовому засіданні (а.с.108, 119-121, 127-129, 135-137).

Тому суд вважає, що слідчим було дотримано вимоги ст. 277 КПК України щодо змісту повідомлення про підозру, а також дотримано вимоги ст.ст. 276-278 КПК України щодо порядку повідомлення про підозру.

Питання ж дотримання порядку збору доказів, наявність чи відсутність істотних порушень прав людини і основоположних свобод під час збирання доказів органами досудового розслідування, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України) і не можуть бути у даному випадку підставою для скасування повідомлення про підозру, а можуть бути вирішені судом під час оцінки доказів в нарадчій кімнаті та ухваленні судового рішення по суті провадження.

Крім того, не можна погодитись і з твердженнями захисника про те, що оголошена ОСОБА_3 підозра є необгрнутованою.

Так, щоб визначити необґрунтованість підозри, необхідно досліджувати докази, проте згідно логіки КПК, слідчі судді не можуть оцінювати докази з точки зору достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, тому що це є безпосередньою прерогативою суду під час судового провадження

Водночас, згідно позиції, що висловлена у рішеннях ЄСПЛ і яку використовують слідчі судді, зокрема «Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Тобто, обґрунтованою є підозра яка побудована на фактах, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження.

За наявності обґрунтованих даних, які спростовують усі чи деякі обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий за погодженням із прокурором має право змінити раніше повідомлену підозру чи, за наявності для цього підстав, прийняти рішення про закриття провадження.

При цьому, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті їх оцінки з точки зору достатності й допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи недоведення винуватості особи, а з тією метою, щоб визначити ймовірність причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також те, чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Сукупність здобутих органами досудового розслідування зазначених вище доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України також була встановлена ухвалами слідчих судді при застосуванні запобіжних заходів (а.с. 104-107).

Крім того стороною обвинувачення надано ряд доказів на підтвердження наявності обгрунтованої підозри, здобутих вже після повідомлення про підозру, зокрема це висновки судово-медичних експертиз (а.с.77-81, 89-92, 100-103, 117-118, 125-126, 133-134), протоколи допиту (111-113) та протоколи проведення слідчого експерименту (а.с.114-116, 130-132).

Твердження скарги про необхідність затвердження повідомлення про підозру печаткою прокурора не грунтується на вимогах КПК України.

Посилання захисника на необхідність перевірки заяви ОСОБА_3 про застосовування незаконних методів досудового розслідування також не може бути підставою для скасування повідомлення про підозру, оскільки така підстава для скасування не передбачена КПК України, доказів того що станом на момент здійснення повідомлення про підозру існувала така заява стороною захисту не надана, заява підозрюваного про застосування недозволених методів досудового розслідування може бути перевірена в передбаченому КПК України порядку.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя не вбачає порушення норм процесуального та матеріального права, які б давали можливість скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 121 ч.2 КК України.

Керуючись ст.ст. 303-304 КПК України,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні скарги захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 відмовити за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1