ун. № 759/92/21
пр. № 1-кп/759/626/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2021 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002884 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта середня, перебуває в цивільному шлюбі, офіційно не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту: захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 , 16.03.2016 приблизно о 12 год. 05 хв., знаходячись по вул.Симиренка, 22-Б в м. Києві, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, відкрито викрав чуже майно, яке належать ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріального збитку на суму 2 610 гривень.

Так, ОСОБА_3 , 16.03.2016 приблизно о 12:00 годині, знаходячись біля будинку №22-Б по вул. Симиренка в м. Києві, спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, помітивши раніше незнайомого ОСОБА_6 , який в цей час виходив з пункту обміну валют за вище вказаною адресою, з метою відкритого викрадення чужого майна вступив в злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 22-Б, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, діючи злагоджено та узгоджено, 16.03.2016 приблизно о 12:05 годині підбігши до потерпілого ОСОБА_6 , наніс декілька ударів руками в область голови останньому в наслідок чого той втратив рівновагу та впав на землю, після цього невстановлена досудовим розслідуванням особа нанесла ще декілька ударів кулаками потерпілому в потилицю, після чого ОСОБА_3 зірвав з плеча потерпілого ОСОБА_6 рюкзак марки «Терра Інкогніто» вартістю 500 гривень, в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 2000 гривень, мобільний телефон «Самсунг» вартістю 100 гривень, в середині якого знаходилась картка мобільного оператора «Лайф» яка матеріальної цінності для потерпілого не становить на рахунку якої знаходилось 10 гривень, абонемент клубу «СпортЛайф», який матеріальної цінності для потерпілого не становить, після чого спільно з невстановленою особою з місця вчинення кримінального правопорушення зникли в невідомому напрямку, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 2610 гривень.

Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.186 ч.2 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, який не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

17 грудня 2020 року між заступником керівника Київської місцевої прокуратури №8 ОСОБА_7 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні №0002884 та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ст.186 ч.2 КК України. Обвинувачений у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з встановлення іспитового строку 2 (два) роки, з покладенням обов`язків передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Обвинувачений також взяв на себе інші зобов`язання.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості, судом під час засідання у відповідності до вимог ч.4 ст.469 КПК України перевірено та підтверджено, що потерпілий у кримінальному провадженні надав письмову згоду прокурору на укладання угоди про визнання винуватості та дійсно не заперечує проти її затвердження.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити ОСОБА_3 узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений та захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

На підставі об`єктивних з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ст.186 ч.2 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_3 узгодженого сторонами цієї угоди покарання.

Процесуальні витрати по справі покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України,

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.373, 374 та 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 17 грудня 2020 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 17 грудня 2020 року покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки та на підставі ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, скасувати, звільнивши його негайно з під варти в залі судового засідання.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертизи, на користь держави у розмірі 703 гривні 68 копійок.

Речові докази по справі: автомобіль марки «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 , повернути законному володільцю ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: