ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/911/20 Справа № 207/1405/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7
підозрюваного (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 14.05.2020 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 чт. 190 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробуванням терміном 1 рік

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року клопотання слідчого Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було задоволено частково, та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 22 серпня 2020 року із забороною залишати місце постійного мешкання : АДРЕСА_2 з 21.00 години по 06.00 годину.
Рішення суду обґрунтовано тим, що оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі й передбачені ст. 178 КПК України, а також враховуючи, що прокурором в суді не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти доведеним під час розгляду справи ризикам, приймаючи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання та офіційної реєстрації, те, що підозрюваний ОСОБА_8 неофіційно працює за трудовим договором, має соціальні зв`язки: проживає з цивільною дружиною та утримує двох неповнолітніх дітей, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту, що передбачено ст.181 КПК України та полягає в забороні підозрюваному ОСОБА_8 залишати житло з 21.00 год. по 06.00 год. з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст.194 КПК України.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 24.06.2020 року та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при обранні запобіжного заходу суд в повній мірі не врахував тяжкість та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, а також той факт, що підозрюваний ОСОБА_8 не зробив для себе належних висновків, не дивлячись на попередні судимості та на те, що він вчинив злочин в період іспитового строку за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 14.05.2020 року за ч.2 ст. 190 КК України і знову вчиняє нове кримінальне правопорушення проти власності.
Вважає, те, що ОСОБА_8 було вчинено нове кримінальне правопорушення у короткий проміжок часу після проголошення вироку, а також відсутність офіційного місця роботи, відсутність стійких соціальних зв`язків, які б зумовили вплив на ОСОБА_8 та допомогли б йому стати на шлях виправлення, високу імовірність вчинення інших кримінальних правопорушень, унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Крім того, на думку прокурора, ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідка ОСОБА_10 , оскільки остання є його співмешканкою та може змінити свої показання в судовому засіданні. До того ж, ОСОБА_8 не має офіційного місця роботи та не має інших джерел отримання доходу, окрім як вчинення нових корисливих злочинів, що зумовлює високу імовірність вчинення інших кримінальних правопорушень.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав за викладених у ній підстав, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 ці вимоги закону були дотримані.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до п`яти років, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України, особу підозрюваного та стан його здоров`я. Отже, всі обставини, враховані судом першої інстанції та дослідженні в апеляційному порядку, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.
За викладених обставин, колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 червня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000662 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4