Справа № 212/7603/20
У Х В А Л А

16 жовтня 2020 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Покровського ВП КВП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянину України, з середньотехнічною освітою, офіційно не працевлаштованому, не одруженому, на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей не має, не судимому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 0001810 від 16.10.2020 за ч.2 ст. 345 КК України, -

встановив:

16 жовтня 2020 року до слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого СВ Покровського ВП КВП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , яке погоджено з прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_4 15 жовтня 2020 року близько 21-50 годині умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження під час виконанням цим працівником службових обов`язків. Спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку кон`юктиви лівого ока ІІ ступеню та хімічного опіку кон`юктиви правого ока І ступеню.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 345 КК України.

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 345 КК України, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, за яке передбачається покарання у вигляді позбавленням волі, враховуючи особу підозрюваного, який не має стійких соціальних зв`язків у виді офіційного працевлаштування, не одружений, що може свідчити про ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення в подальшому кримінальної відповідальності.

Окрім цього орган досудового розслідування зазначає, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, цей ризик обумовлений тим, що ОСОБА_4 вчинив злочин з мотивів явної неповаги до суспільних цінностей із застосуванням хімічної речовини, що характеризує його як агресивну особу та вказане свідчить, що останній може здійснювати тиск на зазначених осіб з метою зміни ними показів в подальшому, та таким чином ОСОБА_4 зможе уникнути відповідальності за скоєний ним злочин.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 на задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наполягав, просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 заперечували проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили застосувати менш суворий запобіжний захід, вказували на те, що ОСОБА_4 не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування, суду. Окрім іншого просили врахувати, що ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря психіатра та являється учасником АТО, проживає у цивільному шлюбі з дівчиною, яка перебуває у стані вагітності.

Слідчий суддя заслухавши думку учасників процесу, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходить до наступного висновку.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 16.10.2020 за № 0001810, за правовою кваліфікацією за ст. 345 ч.2 КК України.

16 жовтня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Копію клопотання та доданих матеріалів підозрюваний отримав о 12 год. 00 хв. 16 жовтня 2020 року.

Надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як зазначено у ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема в п. 80 рішення від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 177 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Враховуючи те, що запобіжним заходом обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винною у вчиненні злочину, а тому обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" N 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, N 300-A).

При розгляді питання про обрання запобіжного заходу слідчим суддею враховано відомості про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, офіційно не працює, не одружений, являється учасником АТО, перебуває на обліку у лікаря психіатра.

Документальних відомостей про те, що підозрюваний, перебуваючи на волі переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину матеріали клопотання не містять.

Суд вважає, що слідчий у клопотанні, не вмотивував, доводи, про те, що тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з урахуванням суспільного інтересу та особливостей кримінального провадження переважує принцип поваги до свободи особистості.

Крім того, суд вважає, що під час розгляду клопотання прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При прийнятті судового рішення враховуються положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 . При цьому, суд зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 не може бути безумовною підставою для обрання щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

Разом із тим, суд приходить до висновку про те, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 та тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним, призводять до висновку про те, що ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду, існує.

Враховуючи наведені вище дані про особу підозрюваного, його вік, суд приходить до висновку, що запобіганню ризику можливого переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду, достатнім буде обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце свого проживання цілодобово із покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України запобіжного заходу тримання під вартою залишити без задоволення.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово без дозволу слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язок не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, за межі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання, прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою.

Строк дії ухвали становить два місяці, тобто до 16 грудня 2020 року.

Ухвалу передати до Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_4 , про що необхідно повідомити слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1