У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» листопада 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001222 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2020 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іркутськ Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

-обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 12 грудня 2020 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить обрати відносно нього запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, а саме цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням КПК України.

Зазначає, що клопотання подано прокурором в останній день закінчення попередньої ухвали, а з урахуванням положень ч. 1 ст. 199 КПК України, суд не мав права його розглядати.

На думку апелянта, судом першої інстанції порушені його права на захист, оскільки в порушення вимог ч. 2 ст. 184 КПК України, на ознайомлення із клопотанням прокурора та підготовку свого захисту йому було надано лише 2 години.

Зазначає, що клопотання прокурора містить посилання на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які ґрунтуються на припущеннях, без посилання на докази.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою закінчується, підстав для зміни запобіжного заходу немає, та наявні ризики, передбачені п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Інший запобіжний захід не може гарантовано запобігти цим ризикам.

Врахувавши, що судове провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прийнявши до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя своєї матері, має громадянство РФ та тривалий час проживав на території цієї країни, свідки та потерпілий у судовому засіданні наразі не допитані, зважаючи на те, що обвинувачений не має офіційного місця роботи та притягався до кримінальної відповідальності за вчинення іншого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та доцільність продовження строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду, вивчивши надані судом матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Приймаючи зазначене рішення, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відомості про яке 02.04.2019 р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001222.

Як вбачається зі змісту ухвали, суд першої інстанції погодився з доводами прокурора про наявність ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя своєї матері, має громадянство іншої держави, свідки та потерпілий у судовому засіданні наразі не допитані, не має офіційного місця роботи та притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

З урахуванням ступеню тяжкості злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , даних про його особу, суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи наявним ризикам запобігти не зможуть та не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Доводи обвинуваченого про те, що суд розглянув клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з порушенням вимог КПК України, оскільки таке клопотання було подано в останній день закінчення попередньої ухвали, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки з ухвали суду вбачається, що суд першої інстанції, продовжуючи ОСОБА_5 строк тримання під вартою, керувався положеннями ст. 331 КПК України.

Щодо твердження апелянта про порушення права на захист шляхом несвоєчасного подання прокурором клопотання про продовження строку тримання під вартою, то з матеріалів провадження вбачається, що 15.10.2020 р. перед початком судового засідання обвинувачений відмовився отримати від прокурора клопотання. Тому прокурор вручив йому клопотання під час судового засідання, а судом оголошено перерву для надання обвинуваченому часу на ознайомлення зі змістом клопотання. Таким чином, порушення права на захист обвинуваченого не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, про що просить обвинувачений ОСОБА_5 , не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 грудня 2020 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8