Справа № 738/1404/20
№ провадження 1-в/738/216/2020
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2020 року Менський районний суд Чернігівської області
у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія № 91» клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, -
В С Т А H О В И В:

У жовтні 2020 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, яке мотивує тим, що він відбуває покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 29.09.2017, яким засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі. В своєму клопотанні засуджений зазначає, що на даний час він відбув 3/4 частини призначеного покарання, на підприємстві установи не працевлаштований, оскільки запропоновані йому варіанти роботи за цивільно-правовою угодою не відповідають вимогам ч. 1 ст. 81 КВК України, якою закріплено право засуджених на оплачувану працю, проте неодноразово залучався до виконання робіт з благоустрою установи. Вважає, що своєю сумлінною поведінкою він довів своє виправлення та заслуговує на застосування до нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Захисник засудженого ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала подане клопотання, вважає його обґрунтованим, наполягала на задоволенні.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 , посилаючись на те, що клопотання подано передчасно, засуджений не довів свого виправлення та перевиховання.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка в.о.начальника відділення СПС № 4 ОСОБА_7 охарактеризував засудженого ОСОБА_5 посередньо. В Менській ВК 91 відбуває покарання з 13.06.2018, не працевлаштований, бажання не виявляє, на міри виховної роботи з цього приводу не реагує. На думку свідка, засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення і потребує подальшого нагляду за його поведінкою в умовах ізоляції від суспільства.

Представник спостережної комісії Менської РДА в судове засідання не з`явилися, але відповідно до вимог ч. 4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання засудженого, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, з`ясувавши думку прокурора, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 29.09.2017 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі. Зараховано в строк покарання час перебування під вартою в період з 28.02.2016 по 27.04.2016 та з 05.05.2016 по 20.06.2017 в порядку ст. 72 ч. 5 КК України.
Строк відбування покарання обчислюється з 28.02.2016.
На час розгляду клопотання засуджений відбув 3/4 частини призначеного судом покарання.
Суд враховує, що фактичне відбуття зазначеного в законі строку покарання це формалізована підстава для умовно-достроково звільнення. Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким орієнтує суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.
З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений з 06.05.2016 перебуває в місцях позбавлення волі. За час перебування у Артемівській УВП № 6 порушень вимог встановленого режиму тримання не допускав, розпорядок дня виконував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. До суспільно корисної праці не залучався, не заохочувався.
Відбуваючи покарання в ДУ «Менська ВК №91» з 13.06.2018 по теперішній час, засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе наступним чином: дотримується вимог встановленого порядку відбування покарання під контролем, розпорядок дня виконує, на профілактичних обліках не перебуває, на виробництві установи засуджений не працевлаштований, бажання не виявляє, на міри виховної роботи з цього приводу не реагує. Залучається до виконання робіт з благоустрою установи та поліпшенні житлово-побутових умов засуджених, до яких відноситься посередньо. Заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі та відділенні відвідує, реагує на них позитивно. Залучений до програми диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», яку реалізує за планом, а саме відвідує кімнату молитов. З персоналом установи, з представниками адміністрації ввічливий та чемний, на зроблені зауваження реагує належним чином.
Судом також взято до уваги висновок Спостережної комісії Менської РДА (протокол № 32 від 26 жовтня 2020 року) про те, що застосування пільги до засудженого ОСОБА_5 у вигляді умовно дострокового звільнення від подальшого відбування покарання є передчасним.

Враховуючи вищевикладене, а також особу засудженого, який за ввесь період відбування покарання не має жодного заохочення, що свідчить про пристосовницьких характер відбування покарання, тому суд не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його виправлення та перевиховання, а саме: бажання працевлаштуватись, активної участі в суспільному житті, сумлінного виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарної поведінки в побуті та прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а тому приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, він не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи і його клопотання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання подано передчасно і задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

На ухвалу прокурором, захисником може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою в семиденний строк з часу отримання її копії.

Головуючий: ОСОБА_1