У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 534/1437/20
Провадження № 1-кс/534/378/20

01 жовтня 2020 року м. Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 (за матеріалами кримінального провадження, внесеними до ЄРДР за №0000223 від 29.09.2020) про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся прокурор Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 в якому порушує питання про накладення арешту на вилучений 29.09.2020 автомобіль марки «Mazda» модель «626», червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 і який перебуває у користуванні ОСОБА_5 з позбавленням права відчуження, розпорядження та використання, який буде зберігатись на території майданчику для зберігання транспортних засобів ВП №2 КВП ГУНП в Полтавській області, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні вул. Добровольського, 6.

Необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження вмотивована слідчим тим, що вказаний транспортний засіб зберіг на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, тому має значення для досудового розслідування і може бути використаний як доказ.

За змістом внесеного клопотання, 29.09.2020 до чергової частини ВП № 2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області надійшла доповідна записка судового експерта Полтавського НДЕКЦ МВС ОСОБА_6 , про те, що 29.09.2020, в результаті дослідження ідентифікаційних номерних позначень автомобіля марки «Mazda» модель «626», червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , було виявлено спилювання номерного позначення двигуна.

Відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000223 від 29.09.2020 та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України.

29.09.2020 в ході огляду місця події, а саме території ТСЦ 5348, що знаходиться за адресою: Полтавська область м. Горішні Плавні, вул. Строни, 11-А, працівниками поліції було виявлено, оглянуто та вилучено автомобіль марки «Mazda» модель «626», червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , який було вилучено та визнано у якості речового доказу і поміщено на майданчик тимчасового утримання на території ВП № 2 КВП ГУНП в Полтавській області.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки «Mazda» модель «626», червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , його власником є ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: Полтавська область, Диканський район с. Стасі.

У судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити, посилаючись на викладенні у ньому обставини.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти застосування заходів забезпечення кримінального провадження не заперечував.

Володілець майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, з огляду на ч. 1 ст. 172 КПК України його неявка не є перешкодою для розгляду клопотання про арешт майна.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до п.1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Зі змісту поданого клопотання убачається, що вилучене під час огляду вищевказане майно, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000223 від 29.09.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.290 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З доданих до клопотання документів вбачається, що вилучене майно має значення речового доказу для кримінального провадження.

Метою застосування арешту у даному випадку є відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Слідчий суддя зауважує, що стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням практики ЄСПЛ щодо права на мирне володіння майном, слідчий суддя вважає за можливе накласти арешт на автомобіль марки «Mazda» модель «626», червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 та перебуває у користуванні ОСОБА_5 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.

Враховуючи викладене, клопотання про арешт вилученого майна слід задовольнити.

Керуючись ст.ст.98,170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити повністю.

Накласти арешт на автомобіль марки «Mazda» модель «626», червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_4 та перебуває у користуванні ОСОБА_5 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним транспортним засобом.

Місцем зберігання арештованого майна визначити територію майданчику тимчасового утримання автомобілів відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська області, м. Горішні Плавні, вул.Добровольського,6.

Арешт на транспортний засіб накладається до його скасування у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Роз`яснити учасникам розгляду справи право на звернення із клопотанням про скасування арешту майна, в порядку ст.174 КПК України.

Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено о 08 год. 10 хв. 05.10.2020.