Справа № 185/4698/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000747 від 06 травня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого вищу освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2019 року за ч. 2 ст. 125 КК України, яким йому призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2019 року, яким йому призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
21.10.2019 року вищевказаний вирок надійшов для виконання до Павлоградського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області.
У подальшому, 28.10.2019 року, у приміщенні Павлоградського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області, розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Світличної Ганни, 53, засуджений ОСОБА_6 став на облік та був ознайомлений під розписку з порядком та умовами відбування призначеного судом покарання, а також попереджений про те, що у разі ухилення від виконання покарання у вигляді громадських робіт його буде притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.
Далі, за наказом начальника Державної установи «Павлоградська виправна колонія (№142)» від 30.10.2019 гр. ОСОБА_6 приступив до відбування покарання.
Разом з тим протягом періоду відбування покарання у виді 200 годин громадських робіт з 30 жовтня 2019 року по 05 травня 2020 року ОСОБА_6 допустив загалом 15 невиходів на громадські роботи без поважних причин, в тому числі 2 невиходи протягом грудня 2019 року (02.12.2019 та 09.12.2019), 2 невиходи протягом січня 2020 року (02.01.2020, 29.01.2020), 4 невиходи у лютому 2020 року (02.02.2020, 17.02.2020, 24.02.2020, 25.02.2020), 4 невиходи протягом березня 2020 року (03.03.2020, 10.03.2020, 24.03.2020, 30.03.2020), 3 невиходи протягом квітня 2020 року (07.04.2020, 13.04.2020, 20.04.2020).
Станом на 26.05.2020 року ОСОБА_6 відпрацював всі 200 годин громадських робіт, призначених вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2019 року.
Таким чином, засуджений ОСОБА_6 , будучи в належній формі ознайомленим із порядком та умовами відбування покарання, достовірно знаючи про наслідки не виконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, ігнорував вимоги законодавства, умисно ухилявся від покладених на нього обов`язків та не з`являвся на громадські роботи до Державної установи «Павлоградська виправна колонія (№142)» без поважних причин, тим самим ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, до якого його було засуджено вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2019 року.
Ознаки встановленого судом діяння відповідають ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Установлені в судовому засіданні обставини обвинувачення підтверджуються наступними доказами.

Показами обвинуваченого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні вказав, що вину він не визнає, пропуски у нього були за станом здоров`я, не було фінансів, тому він не звертався до лікарні. Погодився, що мали місце неявки, але він все відпрацював. Ніяких документів з приводу хвороб він надати не може. Він хворів кожного місяця, тому і не з`являвся. Повідомляв ОСОБА_7 про неявки через хворобу в телефонному режимі.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначив, що обвинувачений починав добре відпрацьовувати, не пропускав, листопад - не пропускав, грудень - 2 пропуски, січень - 2 пропуски, лютий - 4 пропуски. Він повідомив, що хворів та лікувався вдома, до лікарні не звертався. На перше подання слідчий відділ відмовив органу пробації. У березні 2020 року - 4 пропуски, ОСОБА_6 повідомив, що хворів удома до лікарні не звертався. Квітень 2020 року - 3 пропуски. Органом пробації було надіслано подання до поліції. Документів щодо поважності пропусків ОСОБА_6 не надавав. У травні місяці ОСОБА_6 все відпрацював. На час подачі подання - на кінець квітня було не відпрацьовано 23 години.
Свідок ОСОБА_7 повідомила, що обвинувачений ОСОБА_6 у них відпрацьовував, спочатку добре. Свідок працювала завідувачем складу у виправній колонії. Спочатку ОСОБА_6 добре працював. У вересні 2019 року він все відпрацьовував. Кожен місяць складався графік. У 2020 році були невиходи обвинуваченого. Свідок йому телефонувала, він повідомив, що їде. Коли той 2 рази не виходив на відпрацювання, то свідок повідомляла про це орган пробації. Свідок телефонувала ОСОБА_6 , він не брав слухавку та не перетелефонував. Заперечила, що ОСОБА_6 їй телефонував та повідомляв, що не вийде відпрацьовувати. Також він не звертався, щоб редагувати графік. ОСОБА_6 повідомляв, що неофіційно працює. Пізніше ОСОБА_6 все відпрацював.
Відповідно до вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2019 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

28.10.2019 року засуджений ОСОБА_6 став на облік та був ознайомлений під розписку з порядком та умовами відбування призначеного судом покарання, а також попереджений про те, що у разі ухилення від виконання покарання у вигляді громадських робіт його буде притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.
Відповідно до наказу начальника Державної установи «Павлоградська виправна колонія (№142)» від 30.10.2019 гр. ОСОБА_6 приступив до відбування покарання. У цей же день було складено графік виходу на роботу засудженого ОСОБА_6 на 30, 31 жовтня 2019 року, які було ним відпрацьовано.
Відповідно до копій табелів обліку ОСОБА_6 відпрацював без пропусків листопад 2019 року, допустив 2 невиходи у грудні 2019 року (02.12.2019 року, 09.12.2019 року), 2 невиходи протягом січня 2020 року (02.01.2020 року, 29.01.2020 року), 4 невиходи у лютому 2020 року (03.02.2020 року, 17.02.2020 року, 24.02.2020 року, 25.02.2020 року), 4 невиходи протягом березня 2020 року (03.03.2020 року, 10.03.2020 року, 24.03.2020 року, 30.03.2020 року), 3 невиходи протягом квітня 2020 року (07.04.2020, 13.04.2020, 20.04.2020).
Відповідно до довідок лікувальних закладів за місцем проживання на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з 02.12.2020 року до дат надання довідок (12.05.2020 року, 15.05.2020 року, 18.05.2020 року) обвинувачений ОСОБА_6 не перебував.

Відповідно до довідки з філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області станом на 26.05.2020 року ОСОБА_6 відпрацював всі 200 годин громадських робіт, призначених вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2019 року.
Судом було забезпечено сторонам можливість надавати докази як на підтвердження обвинувачення, так і на спростування обставин обвинувачення.
Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними і приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, оскільки обвинувачений без поважних причин навмисно ухилявся від виконання покарання у вигляді громадських робіт за попереднім вироком, причини неявки є неповажними.

Призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд керується ст. 65 КК України і враховує, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків.

Суд враховує особу обвинуваченого, який засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2019 року за ч. 2 ст. 125 КК України, яким йому призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт, незважаючи на застосування щодо нього покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, від його відбуття ухилявся без поважних причин, що свідчить про недосягнення раніше призначеним покаранням цілей і завдань закону про кримінальну відповідальність. Станом на день ухвалення вироку ОСОБА_6 відпрацював всі призначені йому 200 годин громадських робіт.

У той же час обвинувачений по місцю проживання згідно з характеристикою характеризується задовільно. На обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває.

Пом`якшуючі та обтяжуючі обставини відповідно до обвинувального акту не встановлені.

Прокурор просив призначити покарання у вигляді арешту.

Враховуючи викладене, зокрема, позицію сторони обвинувачення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин та дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, йому необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді арешту.

Речові докази відсутні. Судові витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) місяця арешту.

Строк відбуття покарання обраховувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_6 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1