Справа №639/4701/20
Провадження №1-кс/639/1967/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» - ОСОБА_3 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження за скаргою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на порушення її прав під час тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в частині надання медичної допомоги, -

в с т а н о в и в :

На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга ув`язненої ОСОБА_4 в порядку вимог ст.206 КПК України щодо ненадання ув`язненій належної медичної допомоги під час утримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

В обґрунтування скарги зазначено, що їй в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» не надається необхідна медична допомога через відсутність призначених їй медикаментів. Зазначає, що має проблеми зі здоров`ям, а тому просить надате відповідне лікування.

ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила слідчого суддю її задовольнити.

Представник ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» - ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечувала, пославшись на той факт, що ув`язненій ОСОБА_4 надається необхідна медична допомога в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», про що надала суду довідку про надання медичної допомоги останній за період знаходження її в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Прокурор ОСОБА_5 до судового засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою в якій просила проводити розгляд справи за її відсутністю.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали та надані до суду докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.
Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення ЕСПЛ від 18.12.2008 у справі «Ухань проти України», заява № 30628/02).
Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.
Відповідно до пункту 2.3 Розділу ІІ «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», затвердженого наказом Міністерства юстиції України, МОЗ України № 239/5/104 від 10.02.2012, медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.
Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.
У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.
Відповідно до пункту 138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 у справі «Каверзін проти України» (Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України» (Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява № 3456/05, п. 78, від 4 жовтня 2005 року «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява № 46468/06, п. 140, від 22 грудня 2008 року, і «Євген Олексеєнко проти Росії» (Yevgeniy Alekseyenko v. Russia), заява № 41833/04, п. 104, від 27 січня 2011 року).
Згідно наданих до суду матеріалів, встановлено, що ОСОБА_4 прибула до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» 29.08.2019 року.

По прибуттю до установи була оглянута черговим медичним працівником. На час огляду скарг на стан здоров`я не пред`являла. Загальний стан здоров`я на час огляду був задовільний.
Під час перебування в умовах СІЗО ОСОБА_4 неодноразово проводилися огляди лікарями: інфекціоністом, невропатологом, терапевтом з постановкою діагнозів та призначенням відповідного лікування.

Востаннє, 28.07.2020 року ОСОБА_4 отримала АРВТ на 1 місяць. А також закінчила курс противовірусної терапії лікування хронічного вірусного гепатиту «С». Призначено: УЗД органів черевної порожнини, клінічний аналіз крові, клінічний аналіз сечі, аналіз крові на цукор у плановому порядку - за чергою. Заплановано: на жовтень 2020 року аналіз крові на ефективність лікування хронічного вірусного гепатиту «С» в умовах лабораторії «СІНЕВО».
10.08.2020 року була оглянута лікарем - інфекціоністом. Висновок: Скарги на загальну слабкість, головний біль, зниження апетиту. Загальний стан здоров`я задовільний. АТ 120/75 мм. рт.ст., вага 54 кг. Клінічний аналіз сечі та аналіз крові на цукор - в межах норми. Клінічний аналіз крові - лімфоцитоз, що відповідає діагнозу: ВІЛ-інфекція, III клінічна стадія. Кандидоз слизової оболонки ротової порожнини. Реконвалісцент хронічного вірусного гепатиту «С».
Станом на теперішній час загальний стан здоров`я ОСОБА_4 , 1972 р.н., задовільний.
Дослідженням в судовому засіданні матеріалів встановлено, що обов`язки працівників медичної частини щодо надання медичної допомоги та організації проведення медичного обстеження ув`язненій ОСОБА_4 були виконані в повному обсязі.
З огляду на наведене вище, враховуючи що доводи ОСОБА_4 щодо порушення її прав на надання медичної допомоги адміністрацією ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» не знайшли свого підтвердження при розгляді скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, проте з урахуванням пояснень заявника слідчий суддя звертає увагу адміністрації ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та адміністрації ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» на своєчасне надання медичної допомоги особам, які перебувають під вартою.
Керуючись вимогами ст.ст. 26, 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1