ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/1726/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/486/20 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 09 серпня 2019 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Слобожанське (Комсомольське), Зміївського району Харківської області, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, раніше судимого
1) 25.10.2010 року за ч.1ст.309 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
2) 15.12.2012 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст. 70, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, звільнений 01.08.2014 на підставі ухвали суду Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.07.2014;
3) 11.10.2016 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;
4) 21.03.2017 року за ч. 3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, звільнений по відбуттю покарання 20.02.2019 року.
визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України - 3 років позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 18 червня 2019 року близько 13 год. 00 хв. прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , та перестрибнувши через паркан потрапив на територію подвір`я, де через незачинені двері проник до приміщення сараю-прибудови та скориставшись тим, що його злочинні дії ніким помічені не будуть, з корисливих мотивів, таємно, протиправно, повторно, з метою наживи, викрав грошові кошти в розмірі 1000 гривень та мобільний телефон ТМ «Nокіа», моделі 6300, бувший у вжитку, вартістю, згідно з висновком товарознавчої експертизи №2048/19 від 20.06.2019 - 521,00 грн., разом з сім-карткою мобільного оператора ТМ «ВФ Україна», вартістю, згідно з висновком товарознавчої експертизи №2048/19 від 20.06.2019, - 100 грн, які знаходились в кишенях барсетки, що належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1621,00 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок Зміївського районного суду Харківської області від 09 серпня 2019 року щодо нього скасувати, оскільки призначене судом покарання є надмірне суворим і не відповідає особі обвинуваченого. Призначити обвинуваченому нове покарання із застосуванням ст.75 КК України. В обґрунтування посилається на те, що судом при призначенні покарання не в повній мірі враховано те, що він визнав вину в повному обсязі; розкаявся у скоєному; сприяв розкриттю злочину; відшкодував шкоду у зв`язку з чим у потерпілого відсутні претензії; позитивно характеризується за місцем мешкання; сплатив процесуальні витрати на залучення експерта до справи, що підтверджується квитанцією.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав вирок законним і обґрунтованим та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
Висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, а саме.

Врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який скоїв тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, що вказує на відсутність міцних соціальних зав`язків у обвинуваченого, на обліку у лікарів психолога та нарколога не перебуває, за даними Комсомольської селищної ради скарг на обвинуваченого до адміністративної комісії не надходило.
На думку органу пробації, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий, виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк становить небезпеку для суспільства (а.с.31-33).
Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом враховано обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 скоїв тяжкий злочин, за які законом передбачено покарання до 6 років позбавлення волі; раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, проте на шлях виправлення не став, обравши для себе поведінку, пов`язану із продовженням вчинення злочинної діяльності.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі, а призначення більш м`якого виду покарання - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 про можливість призначення йому більш м`якого покарання із застосування ст.75 КК України є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 09 серпня 2019 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: