Справа № 453/483/20
№ провадження 1-кп/453/91/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження №0000191 від 15 квітня 2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, заміжньої, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 2014 року народження, із середньою-спеціальною освітою, не працюючої, раніше не судимої, -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358 та ч.2 ст. 190 КК України,-

встановив:

ОСОБА_5 , 30 березня 2017 року перебуваючи в приміщенні управління праці та соціального захисту населення Сколівської РДА в м. Сколе по вул. Д. Галицького, №10, достовірно знаючи, що згідно ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які доглядають за особами, які досягли 80-річного віку;) підробила офіційні документи, зокрема повторно, власноручно на бланку затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України №204 від 22.03.2007 року внесла неправдиві відомості в декларацію про доходи та майновий стан своєї сім`ї за період з 01.09.2016 року по 28.02.2017 року, в якій у розділі II вказала, що її чоловік ОСОБА_7 здійснює соціальний догляд за особою похилого віку, яка досягла 80- річного віку, знаючи, що він фактично такий догляд не здійснював, оскільки в періоди з 28.07.2016 року по 06.01.2017 року, з 09.01.2017 року по 13.01.2017 року та з 04.02.2017 року по 27.03.2017 року перебував за межами Державного кордону України на тимчасових заробітках, а також в даний розділ внесла неправдиві відомості щодо здійснення нею соціального догляду за особою похилого віку, яка досягла 80-річного віку, достовірно знаючи, що вона фактично такий догляд не здійснювала, оскільки в періоди часу з 04.02.2017 року по 27.03.2017 року перебувала за межами Державного кордону України. Після чого ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що оригінали документів є підроблені, використала їх при подачі пакету документів, з метою одержання державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї. На підставі поданих ОСОБА_5 документів та заповненої нею власноручно заяви і декларації про доходи сім`ї, управлінням праці та соціального захисту населення Сколівської РДА в період з 01.03.2017 року по 31.08.2017 року при відсутності чоловіка ОСОБА_7 та її в Україні упродовж від одного до кількох місяців у задекларованому періоді, їй було призначено та нараховано державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї, впродовж шести місяців, яку вона отримала, всього на загальну суму 12228,92 гривень. В результаті умисних дій ОСОБА_5 в період з 01.03.2017 року по 31.08.2017 року шляхом обману та зловживання довірою, повторно заволоділа чужим майном, а саме державними коштами на загальну суму 12228,92 гривень, які було їй нараховано та виплачено в філії Львівського ОУ АТ «Ощадбанк» ТВБВ №10013/0179 на особистий рахунок № НОМЕР_1 , як державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї, чим завдала матеріальної шкоди державному бюджету.
Окрім цього, ОСОБА_5 , 30 березня 2017 року, перебуваючи в приміщенні управління праці та соціального захисту населення Сколівської РДА, м.Сколе, вул. Д.Галицького, №10, Львівської області, достовірно знаючи, що згідно ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які доглядають за особами, які досягли 80-річного віку) повторно підробила офіційні документи та використала їх, власноручно, на бланку затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України №204 від 22 березня 2007 року, внесла неправдиві відомості в декларацію про доходи та майновий стан своєї сім`ї за період з 01 вересня 2016 року до 28 лютого 2017 року в якій у розділі II вказала, що її чоловік ОСОБА_7 здійснює соціальний догляд за особою похилого віку, яка досягла 80-річного віку, знаючи, що він фактично такий догляд не здійснював оскільки в періоди з 28 липня 2016 року по 06 січня 2017 року, з 09 січня 2017 року по 13 січня 2017 року та з 04 лютого 2017 року по 27 березня 2017 року, перебував на тимчасових заробітках у Республіці Польща, а також в даний розділ вносила неправдиві відомості щодо здійснення нею соціального догляду за особою похилого віку, яка досягла 80-річного віку, достовірно знаючи, що вона фактично такий догляд не здійснювала, оскільки в періоди з 04 лютого 2017 року по 27 березня 2017 року перебувала на тимчасових заробітках у Республіці Польща. Після цього, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що оригінали документів є підроблені, використала їх при подачі пакету документів, з метою одержання державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї.
У результаті умисних дій ОСОБА_5 повторно підробила офіційні документи, на бланку затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України №204 від 22 березня 2007 року, власноручно внесла неправдиві відомості в декларацію про доходи та майновий стан своєї сім`ї, що надало їй право на нарахування та отримання державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї, з метою їх використання.
Ухвалою суду від 01 липня 2020 року задоволено клопотання обвинуваченої ОСОБА_5 та звільнено її від кримінальної відповідальності за ч.ч.1, 4 ст. 358 та ч.1 ст. 190 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а судовий розгляд стосовно неї продовжено за ч.3 ст. 358 та ч.2 ст. 190 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358 та ч.2 ст. 190 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала повністю та дала покази про те, що дійсно вчиняла злочини при обставинах, які вказані в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо її не карати та звільнити її від покарання на підставі п. «В» ч.1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки має на утриманні одну малолітню дитину, стосовно якої вона не позбавлена батьківських прав(заява за вх.№5573 від 13 листопада 2020 року).

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання обвинуваченої, не заперечує щодо задоволення такого.

Представник потерпілого ОСОБА_8 не з`явилась, подала клопотання(вх.№5443 від 09 листопада 2020 року), в якому просить справу слухати у її відсутності, цивільний позов не заявлявся. Крім того вказує, що у випадку наявності підстав для звільнення ОСОБА_5 від відповідальності, не заперечує проти такого.

Враховуючи те, що обвинувачена свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнала повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.
На підставі вищевикладеного, суд, допитавши обвинувачену, заслухавши думку прокурора з приводу призначення покарання та задоволення клопотання щодо застосування ЗУ «Про амністію у 2016 році», дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 358 та ч.2 ст. 190 КК України, оскільки вона повторно підробила офіційний документ та повторно заволоділа чужим майном шляхом обману та зловживання довірою.
ОСОБА_5 вчинила нетяжкий злочин.
Обтяжуючих вину обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Помякшуючими вину обвинуваченої ОСОБА_5 , обставинами, суд вбачає щире каяття у скоєних кримінальних правопорушеннях та активне сприяння розкриттю злочину.
При визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, їх характер та наслідки, особу обвинуваченої, яка позитивно характеризується за місцем реєстрації, раніше не судима, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, а також те, що вона повністю визнала свою вину, має на утриманні малолітню дочку, щиро розкаюється у вчинених кримінальних правопорушеннях.
Як вбачається із досудової доповіді, виконаної 27 травня 2020 року Сколівським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області на обвинувачену ОСОБА_5 , результати її оцінки показали середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, а тому виправлення обвинуваченої без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).
У зв`язку із зазначеним, суд вважає за доцільне під час вирішення питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_5 покарання обмежитись межами санкції ч.2 ст. 190 та ч.3 ст. 358 КК України, а тому їй слід призначити покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів із застосуванням ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

Відповідно до п. «В» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 має малолітню дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій не виповнилося 18 років на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», батьківських прав не позбавлена, як вбачається із довідки виданої службою у справах дітей Сколівської РДА від 10 листопада 2020 року. Судом також досліджено, що ОСОБА_5 вчинила вказані злочини, передбачені ч.2 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році». Крім того, дані злочини відносяться до нетяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України.

Таким чином, на обвинувачену ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року. Обвинувачена ОСОБА_5 просить звільнити її від покарання на підставі п. «В» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Перешкод для застосування амністії та звільнення від відбування призначеного покарання з цих підстав ОСОБА_5 судом не встановлено. За таких обставин, відповідно до ст. 86 КК України, на підставі п. «В» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 слід звільнити від відбування призначеного покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченій ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме: що амністія у подальшому, протягом наступних десяти років до неї не може бути застосована.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні обвинуваченій не обирався та, враховуючи вимоги ст.ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і дані про її особу, суд не вбачає підстав для його визначення на цей час.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити згідно положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190 та ч.3 ст. 358 КК України і призначити їй покарання:

- за ч.3 ст. 358 КК України у виді 3 (трьох) років обмеження волі;

- за ч.2 ст. 190 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Згідно ст. 86 КК України та на підставі п. «В» ч.1 ст. 1 Закону України Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання.

Речовий доказ: справу № 425757 на прізвище ОСОБА_5 про призначення їй державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї, яка передана на відповідальне зберігання в Управління соціального захисту населення Сколівської РДА, - їм залишити.

Копію вироку вручити обвинуваченій та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Сколівського районного суду ОСОБА_1
Львівської області