Справа № 643/7347/19
Провадження № 1-кп/643/558/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.12.2020 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції з Покровською Виправною Колонією "№17" та Валківськом районном судом Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001012 від 27.02.2019 року, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леб`яже Зачепилівського району Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, який одружений, має неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
В судовому засіданні 16.12.2020 року прокурором заявлено клопотання про продовження ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб.
В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що на даний час виникла необхідність в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, з наступних підстав. До завершення судового розгляду та ухвалення рішення по суті потрібно дослідити докази, допитати свідків та потерпілих, та у разі необхідності провести інші процесуальні дії, однак з урахуванням особливостей оцінки доказів під час судового розгляду здійснити зазначені дії неможливо до закінчення дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 . У той же час ризики, які слугували підставою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, не зникли та не зменшились. Існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з вчиненням тяжкого кримінального правопорушення та у зв`язку з суворістю покарання за вчинений злочин у разі визнання його винуватості, крім того, обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, постійної роботи. Також ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків. Враховуючи викладене, є обґрунтовані підстави вважати, що до обвинуваченого ОСОБА_5 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, оскільки обвинувачений у разі знаходження на волі може переховуватись з метою уникнути кримінальної відповідальності у зв`язку з вчиненням тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадження. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким умисним злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Крім того, у Київському районному суді м. Харкова перебували на розгляді обвинувальні акти за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125 КК України, ч. 1 ст. 125 КК України, які розглянуто 18.11.2019 року, судом прийнято рішення про визнання ОСОБА_5 винним у скоєнні даних злочинів та призначено покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечував проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_9 просив ухвалити справедливе та законне судове рішення.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд керується таким.
Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого насильницького злочину проти життя та здоров`я особи, який передбачений ч. 1 ст. 121 КК України. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Як вбачається з даних обвинувального акту, ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину за наступних обставин. Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 27.02.2019 року несподівано для ОСОБА_4 наніс останньому рукояткою ножа два удари в область голови, від яких потерпілий впав на підлогу. Потім, згідно даних обвинувального акту, ОСОБА_5 засунув лезо ножа в рот потерпілому, чим спричинив останньому ушиблено-рвані рани верхньої та нижньої губ. Потім ОСОБА_5 , згідно пред`явленого обвинувачення, рукояткою ножа наніс ОСОБА_4 два удари в область голови, від яких потерпілий втратив свідомість. В той час, коли потерпілий втратив свідомість, ОСОБА_5 згідно обвинувального акту спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу зі зміщенням та травматичною екстракцією 3 зубів, після чого відрізав лезом ножа ліву вушну раковину потерпілого, а коли ОСОБА_4 втратив свідомість, засунув останньому в рот шматок відрізаної лівої вушної раковини.
Крім того, згідно вироку Київського районного суду м. Харкова від 18.11.2019 року, який набрав законної сили, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у вигляді арешту строком 6 місяців. Згідно вказаного вироку, ОСОБА_5 26.03.2017 року в ході конфлікту з тестем наніс останньому удар ножом в область живота справа. Також згідно вироку, ОСОБА_5 26.02.2019 року в ході конфлікту з ОСОБА_10 наніс останній більше 10 ударів в область тулуба рукою, в якій тримав кілограмову гантелю. Вказані кримінальні правопорушення, згідно вироку, вчинені 26.03.2017 року та 26.02.2019 року. Обвинувальні акти затверджені прокурором відповідно 29.05.2017 року та 28.03.2019 року.
Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, яке згідно обвинувального акту мало місце 27.02.2019 року, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується в даному кримінальному провадженні, вчинено після того, як ОСОБА_5 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні умисного насильницького злочину проти здоров`я особи, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні, та кримінальне правопорушення, що згідно вироку мало місце 26.03.2017 року, вчинені з використанням ножа.
У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, а також те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого насильницького злочину, суд приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.
Судом допитано потерпілого і останній відмовився від дачі пояснень, в зв`язку з чим ризик незаконного впливу на нього з боку обвинуваченого мінімізовано.
Разом з тим суд приходить до висновку щодо продовження існування ризику переховування обвинуваченого від суду.
Так, як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним наявність ризиків, на які посилався прокурор в клопотанні, та відхиляє доводи захисника щодо відсутності підстав для подальшого тримання ОСОБА_5 під вартою.
За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.
З урахуванням наведеного, суд не може визнати обґрунтованими заперечення захисника проти клопотання прокурора.
Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на строк до 24:00 год. 13 лютого 2020 року включно.
Одночасно суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_5 , що згідно Рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року він має право оскаржити в апеляційному порядку дану ухвалу в частині продовження строку тримання його під вартою.
Керуючись ст. 183, 331, 336, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 , на строк до 24:00 годин 13 лютого 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Для ОСОБА_5 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя ОСОБА_1