СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4284/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2020 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі: ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Слідчого СУ ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 у досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000753 від 26.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду міста Києва надійшло клопотання Слідчого СУ ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, а саме: на грошові кошти у безготівковому вигляді, які знаходяться на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «СП «АТАД К» (01032, АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) відкриті в Акціонерному банку «Південний» (МФО бунку 328209) за №№ НОМЕР_2 , та 0015988.
Слідчим управління Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження № 00000753 від 26.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Під час досудового розслідування встановлено, що 26.06.2020 року до СУ ГУ НП в Київській області, з письмовою заявою звернувся ОСОБА_4 , в якій вказав на факт вчинення шахрайства щодо належного йому майна.
В судове засідання слідчий не з`явився.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 3, 4 ст. 168 КПК України слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третім особами таким майном.

Частинами 1, 2 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, приймаючи до уваги вище викладене і загальні засади кримінального провадження, клопотання не підлягає задоволенню, оскільки клопотання не містить належного обґрунтування, а також до клопотання не надано належних доказів для задоволення вказаного клопотання, а також відсутні докази того, що цивільна справа перебуває на розгляді в суді.

Керуючись ст. ст. 131, 170-173, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені клопотанні клопотання Слідчого СУ ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 у досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000753 від 26.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України про накладення арешту на майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1