Провадження № 1-кс/686/9440/20
У Х В А Л А
31 серпня 2020 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницькому скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим, -
В судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_3 , скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні.
Слідчий, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, що, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги по суті.
Заслухавши пояснення скаржника та його представника, дослідивши матеріли кримінального провадження, прихожу до наступних висновків.
Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди ч.1 ст.55 КПК України.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого - абз.1 ч.2 ст.55 КПК України.
Частиною 5 ст.55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
21.07.2020 року до ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому надійшло клопотання від ОСОБА_4 в якому остання просила залучити її до участі у даному провадженні як потерпілу.
Постановою слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_5 від 22.07.2020 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. В обґрунтування прийнятого рішення слідчий послався на те, що на даний час у кримінальному провадженні будь-які докази, які б свідчили про те, що можливим вчиненням кримінального правопорушення останньому завдано моральної, фізичної або майнової шкоди відсутні; досудове розслідування у даному провадженні здійснюється за фактом викрадення належного ПП «ФріВест» майна, а ОСОБА_4 не є представником вказаною юридичної особи.
Надаючи оцінку вказаній постанові суд звертає свою увагу на наступні обставини.
Відмовляючи у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у даному кримінальному провадженні слідчим зазначено, що на даний час досудовим розслідуванням не було встановлено факту заподіяння останньому ні моральної, ні фізичної, ні матеріальної шкоди.
Водночас, слідчий суддя зазначає, що ухвалюючи оскаржувану постанову, слідчим не було звернуто увагу на положення абз. 1 ч.2 ст.55 КК України та не надано належної оцінки тій обставині, що у заяві про вчинений злочин, за яким розпочато досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, фактично зазначено, що вчиненням цього злочину була викрадено належне заявнику майно, тобто по суті зазначено про вчинення даного кримінального правопорушення стосовно самого заявника ( ОСОБА_4 ). При цьому суд зазначає, що підставою для відмови у залученні особи до провадження як потерпілого, з огляду на приписи ч.5 ст.55 КПК України, є наявність очевидних і достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті. Оскаржувана постанова слідчого посилання на такі обставини не містить, а мотиви її ухвалення зводяться по суті лише до того, що на даному етапі слідства не здобуто доказів, які б підтверджували обставини, на які посилається заявник щодо вчинення стосовно неї злочину.
З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова слідчого не відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України, а зроблені у ній висновки є припущеннями та належним чином не обґрунтовані.
Що стосується вимоги про зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_4 потерпілою у даному кримінальному провадженні, то в цій частині вимоги скарги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч.1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України прокурор та слідчий є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання у яку осіб, що не мають на те повноважень забороняється.
Керуючись ст.ст. 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.
В решті у задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1