ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2702/20 Справа № 213/3860/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області, апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001111 відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, не одружений, освіта професійно-технічна, працює слюсарем-ремонтником в ТОВ «Метпром Груп», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
27 серпня 2018 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.185 ч.1 КК України до штрафу в сумі 850 гривень,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 1 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання покарання у вигляді 4 (чотирьох) місяців арешту.
Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на відшкодування завданої злочином моральної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень, витрати з правничої допомоги 1000 (одну тисячу) гривень, а всього 11000 (одинадцять тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 на відшкодування завданої злочином моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень, витрати з правничої допомоги 1000 (одну тисячу) гривень, а всього 6000 (шість тисяч) гривень.
Як встановлено судом, ОСОБА_8 , 14 жовтня 2018 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, знаходячись в громадському місці в світлу пору доби, біля під`їзду будинку №7 по вул. Кронштадтська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, реалізуючи такий, що раптово виник, умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, що знайшла свій вираз в прагненні показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві шляхом спричинення тілесних ушкоджень раніше йому незнайомих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , під виглядом наміру заступитись за свою знайому ОСОБА_11 без будь-якої об`єктивної необхідності, використовуючи малозначний привід, через бажання показати свою зверхність, пов`язане з неповагою до особи, байдужим ставленням до законів і правил поведінки, не використовуючи надані законодавством України можливості повідомлення повноважених органів Національної поліції України, щодо можливого, на його думку, порушення прав ОСОБА_12 , діючи умисно, кулаком правої руки наніс один удар в область обличчя ОСОБА_10 , спричинивши таким чином їй тілесні ушкодження у вигляді забійної рани нижньої губи ліворуч, крововиливів на слизовій оболонці верхньої і нижньої губи ліворуч, які за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. Побачивши як ОСОБА_8 наносить тілесні ушкодження ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , що знаходився поблизу, на лавці біля буд. АДРЕСА_2 , вирішив зупинити протиправні дії раніше незнайомого йому ОСОБА_8 , для чого висловлюючи зауваження з вимогою негайно припинити хуліганські дії відносно ОСОБА_10 , підійшов до ОСОБА_8 , який продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на хуліганство, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства діючи умисно, кулаком правої руки наніс один удар ОСОБА_9 в область обличчя, після чого ОСОБА_9 впав на землю та ОСОБА_8 взутою ногою наніс йому не менше одного удару в область тулубу, спричинивши таким чином останньому тілесні ушкодження у вигляді синців навколо ока та на передній черевній стінці по середній лінії на 3 см. нижче пупа, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.
Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, доведена поза розумним сумнівом.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та зазначити в мотивувальній частині оскаржуваного вироку обставину, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_8 - рецидив злочину та вчинення злочину щодо особи похилого віку, посилаючись на те, що при ухваленні вироку суд першої інстанції вказаних обставин не врахував, чим порушив вимоги ст. 65 КК України, ст. 368 КПК України та роз`яснення, викладені в ППВСУ Про практику призначення судами кримінального покарання №7 від 24 жовтня 2003 року.
Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року та ухвалити новий, перекваліфікувавши дії обвинуваченого зі ч. 1 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_8 посилається на те, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам статті 370 ЦПК України.
Так, обвинувачений зазначає, що при розгляді справи судом були порушені засади кримінального провадження, судом не дано належної оцінки тому факту, що у ході досудового розслідування обвинуваченому не було надано захисника, не роз`яснено право на захист. У судовому засіданні обвинуваченому, також, не було надано захисника з початку розгляду справи і тільки на останнє судове засідання після зміни обвинувачення йому було надано захисника. Ці порушення, на думку ОСОБА_8 , свідчать про необ`єктивність суду і порушують вимоги ст.17 КПК України.
Також, ОСОБА_8 зазначає, що докази, на які посилається суд у вироку не є належними та допустимими, тому що судом дана суб`єктивна оцінка без врахування фактичних обставин справи та пояснень обвинуваченого, що потягло за собою порушення вимог ст. ст. 85-86 КПК України.
Обвинувачений не погоджується в своїй скарзі із правовою кваліфікацією інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 296 КК України, зазначаючи, що суд першої інстанції при розгляді справи не взяв до уваги пояснення ОСОБА_12 , яка розповіла, що в той день вона вийшла на вулицю перекурити. Люди, які сиділи біля під`їзду лаялись нецензурно, вона зробила зауваження, а її образили. ОСОБА_12 зайшла до квартири та розповіла мені про те, що відбулось. Разом ми вийшли на вулицю і після моїх зауважень розпочалась бійка.
Суд не прийняв до уваги пояснення обвинуваченого про обставини справи і вказав у вироку, що вина останнього підтверджується його поясненнями, поясненнями свідка ОСОБА_12 та потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а також іншими матеріалами справи, такий висновок, на думку ОСОБА_8 , є необґрунтованим.
На досудовому розслідуванні та у судовому засіданні обвинувачений визнавав свою вину у спричиненні тілесних ушкоджень потерпілим на ст. 125 ч. 1 КК України, а не за ч. 1 ст. 296 КК України.
Також, на думку обвинуваченого, у судовому засіданні не було встановлено, що він мав намір вчинити хуліганські дії. Він вийшов на вулицю з`ясувати у зв`язку з чим образили його знайому ОСОБА_12 . Людей, крім потерпілих та свідка ОСОБА_13 , на вулиці не було. ОСОБА_8 підійшов до потерпілих та запитав, чому образили ОСОБА_14 . Потерпіла ОСОБА_10 почала штовхати його та ображати, підійшов ОСОБА_9 та цей конфлікт було завершено. Всього цей конфлікт тривав 2-3 хвилини. Поряд сторонніх не було, зауваження ніхто не робив, дітей також не було. Він мав тілесні ушкодження, але до поліції не звертався.
Після того, як вони повернулись до квартири, через деякий час потерпілі почали стукати у двері квартири ОСОБА_14 , через що ми змушені були викликати поліцію.
Обвинувачений вважає, що конфлікт виник з підстав особистих ворожих стосунків, тому його дії не можуть буди кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України. Завдання ним тілесних ушкоджень потерпілим визнає, однак, при правовій кваліфікації дій за ч. 1 ст. 125 КК України.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував.
Обвинувачений в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, додатково в судовому засіданні пояснив, що вважає вирок суду занадто суворим, а кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 296 КК України невідповідною фактичним обставинам кримінального провадження.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні апеляційну скаргу свого підзахисного підтримав та просив її задовольнити, що апеляційної скарги прокурора, то захисник просив задовольнити її частково.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що подані апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 296 КК України - скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неповнота судового розгляду.
Згідно ч. 1 ст. 410 КПК України, неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.
Відповідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Вищевказаних положень кримінального процесуального законодавства України при судовому провадження відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 296 КК України судом першої інстанції дотримано не було.
Так, із матеріалів кримінального провадження за №0001111 вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження. Відповідний обвинувальний акт із реєстром матеріалів кримінального провадження було направлено 01 жовтня 2019 року до суду першої інстанції.
23 жовтня 2019 року судом першої інстанції було проведено попереднє судове засідання, постановлено ухвалу про призначення подальшого судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України.
30 жовтня 2019 року в судовому засіданні було допитано обвинуваченого та потерпілих в межах висунутого ОСОБА_8 обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України, в ході якого останній вину у вчиненні злочину за ознаками нанесення потерпілим легких тілесних ушкоджень визнав та розкаювався.
12 листопада 2019 року в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_15 та 21 лютого 2020 року свідка ОСОБА_12 в межах висунутого ОСОБА_8 обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України.
Таким чином, із вищенаведеного вбачається, що допит потерпілих обвинуваченого та свідків, а також встановлення всіх фактичних обставин кримінального провадження було здійснено судом в межах висунутого органами досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто, за ознаками нанесення потерпілим легких тілесних ушкоджень.
В подальшому, 12 травня 2020 року прокурором надається до суду першої інстанції змінений обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , згідно змісту якого останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, за ознаками хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
13 травня 2020 року під час судового засідання, в присутності обвинуваченого, було оголошено зміст зміненого прокурором обвинувального акту з перекваліфікацією дій ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 1 ст. 296 КК України, оголошено перерву та 15 травня 2020 року судом постановлено ухвалу, якою доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Дніпропетровській області надати обвинуваченому ОСОБА_8 адвоката для здійснення його захисту за обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
09 червня 2020 року захисник обвинуваченого подав заяву про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , однак будь-яких поміток вказана заява щодо фактичного ознайомлення захисника не містить, як і не містять жодних відповідних розписок матеріали кримінального провадження.
11 червня 2020 року суд першої інстанції перейшов до судових дебатів. При цьому, в журналі судового засідання було відображено, що обвинувачений визнає вину у вчиненні злочину та повністю розкаюється, однак запису в якому саме злочині визнає винним себе ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України чи ч. 1 ст. 296 КК України, вказаний журнал судового засідання не містить.
06 липня 2020 року в судовому засіданні заслухано останнє слово обвинуваченого та оголошено вирок, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у вигляді арешту строком на 4 місяці.
Таким чином, з огляду на вище проаналізовані обставини проведення судом першої інстанції судового розгляду відносно ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку, що судом було допущено грубе порушення прав обвинуваченого на належний судовий захист його прав та інтересів в суді, оскільки фактично весь час судом досліджувались докази та допитувались свідки, потерпілі та обвинувачений в межах кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і тільки наприкінці судового провадження прокурором було надано змінений обвинувальний акт, згідно змісту якого ОСОБА_8 вже обвинувачувався у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, тобто, більш тяжкого злочину, за яке передбачено більш суворе покарання, і надавши захисника обвинуваченому, суд першої інстанції не надав достатньо часу для побудування лінії захисту обвинуваченого та його захисника, а також можливості подачі доказів на спростування висунутого нового обвинувачення, тим більше, що як вбачається із позиції захисту ОСОБА_8 винним себе у вчинення злочину за ознаками хуліганства не визнає.
Також, колегія суддів звертає увагу, що всупереч позиції обвинуваченого, який винним себе в чиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України не визнав і наполягає на попередній кваліфікації його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку зазначив, що ОСОБА_8 визнав свою вину в повному обсязі, при цьому, суд не вказує у вчиненні якого саме злочину обвинувачений визнає себе винним.
Окрім цього, судом в мотивувальній частині вказано, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України доведена поза розумним сумнівом і посилається на покази допитаних в ході судового провадження потерпілих, свідка та самого обвинуваченого, які, зокрема, надавали свої покази в ході судового провадження в межах висунутого органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Будь-яких обґрунтувань, з яких підстав суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 1 ст. 296 КК України мотивувальна частина обвинувального вироку, також, не містить.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ряд допущених судом істотних порушень кримінального процесуального законодавства України, що призвело до неповного розгляду кримінального провадження, а також, безпосередньо порушення судом права обвинуваченого на захист є безумовною підставою для скасування вироку Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Тож, керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 296 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4