КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
15 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
за участі:
прокурора ОСОБА_6
В С ТА Н О В И Л А

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30.04.2020 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 29 червня 2020 року без визначення розміру застави.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов?язання.
В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений вказує на безпідставність пред?явленого йому обвинувачення за ч.2 ст.187 КК України, яке ґрунтується лише на неправдивих показаннях потерпілого, а також на нічим непідтвердженому обвинуваченні за ч.3 ст.186 КК України в якому не вказано спосіб його вчинення. Апелянт наголошує на тому, відомості до ЄРДР були внесені зі спливом 24 годин, що є порушенням ст.214 КПК України, яке тягне порушення порядку отримання всіх інших доказів. Також обвинувачений зазначає, що повідомлення про підозру було вручено його батьку, а йому самому фактично було вручено 14.08.2019, тобто з порушенням ст.278 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 , з огляду на відсутність від нього клопотань про його участь в апеляційному розгляді, в судове засідання не доставлявся. При цьому, про розгляд апеляційним судом апеляційної скарги і обвинувачений і захисник повідомлені завчасно у належний спосіб, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило. Враховуючи вказане колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд наявних апеляційних вимог існуючим складом.
Заслухавши доповідь судді, заслухавши думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого оскільки оскаржувана ухвала втратила свою дію та є неактуальною, перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали контрольного провадження, яке надійшло з Дніпровського районного суду міста Києва разом з апеляційною скаргою обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів керується наступним.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30.04.2020 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 29 червня 2020 року без визначення розміру застави.
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у пред?явленому обвинуваченні, віку та стану здоров?я, майнового стану, міцності соціальних зв?язків, репутації обвинуваченого, ризику повторення чи продовження ним протиправної поведінки. Зокрема суд врахував, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти життя та здоров?я, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, наразі обвинувачується у вчиненні тяжких корисливих злочинів, за які законом передбачено відповідальність від чотирьох до восьми років позбавлення волі (ч.3 ст.186 КК України) та від семи до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна (за ч.2 ст.187 КК України), офіційно не працює, законних джерел доходу не має, на даний час щодо нього здійснюється кримінальне провадження Печерським районним судом міста Києва за п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1,3 ст.357 КК України. Вказане, на думку суду, свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого, а також підтверджує існування ризиків, передбачених ст.177 КК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, зважаючи на наступне.
Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Так, перевіркою доводів апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .
Рішення про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд належним чином мотивував, пославшись та обґрунтувавши наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а також врахувавши обставини, визначені ст.178 КПК України, пов`язані з характеризуючими особу обвинуваченого даними.

Зокрема судом обґрунтовано зазначено, що має місце ризик переховування ОСОБА_5 від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Такі висновки суду підтверджуються тим, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не завершено; ОСОБА_5 має незадовільну репутацію (раніше неодноразово судимий, на даний час щодо нього здійснюється кримінальне провадження Печерським районним судом міста Києва за п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1,3 ст.357 КК України); обвинувачується у вчинення тяжких злочинів, в тому числі з посяганням на життя та здоров?я людини; законних джерел доходу не має.
Відтак, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, ступінь суспільної небезпечності злочинів, які обвинуваченому ставляться в вину, особу обвинуваченого, існування обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, про які обґрунтовано вказано судом першої інстанції, а також беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено, а обвинуваченому вже знову продовжено строк тримання під вартою до 20.08.2020 з визначенням розміру застави, то підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, дані про осіб обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Підстав для застосування судом до обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу у виді особистого зобов?язання, як про те просить апелянт, колегія суддів, з огляду на вищевикладені мотиви, також не вбачає.
Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про порушення порядку повідомлення йому про підозру, а також про недотримання ст.214 КПК України при внесенні слідчим, прокурором відомостей до ЄРДР, то вказані твердження на даній стадії перебування кримінального провадження, перевірці не підлягають.
За таких обставин, оскільки доводи поданої апеляційної скарги в ході їх розгляду в апеляційному порядку свого підтвердження не знайшли, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 177, 199, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, ?

П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30.04.2020 про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою до 29.06.2020, ? залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3