У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001269, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2020 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділення Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0001269, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, про арешт майна.

Згідно вказаного клопотання з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий просить накласти арешт на грошові кошти, вилучені в ході огляду місця події 22 грудня 2020 року, а саме: купюру номіналом 100 гривень серії №УА2175220; купюру номіналом 100 гривень серії №МЕ1398076; купюру номіналом 100 гривень серії №МВ9849763.

У судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву, в якому просив розглянути клопотання про арешт майна без його участі, просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій проти арешту грошових купюр не заперечує, просив розглянути клопотання у його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим слідчий суддя розглянув подане клопотання про арешт майна у відсутності вказаних осіб.

Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до статті 107 КПК.

Розглянувши дане клопотання, долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність його задоволення виходячи із такого.

Внесене слідчим в межах кримінального провадження № 0001269 від 22.12.2020 року клопотання про арешт майна відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України.

Метою поданого клопотання про арешт майна слідчий визначив збереження речових доказів у відповідності до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зазначене майно та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

Слідчим суддею з доданого витягу ЄРДР встановлено, що Ужгородським районним відділенням поліції Ужгородського ВП Головного Управління національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001269, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України /а.с.3/.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР відповідно наданого витягу зазначено те, що 22.12.2020 року о 11 год. 40 хв. надійшло повідомлення від ГРПП №№ про те, що за адресою Ужгородського району, смт. Середнє, вул. Головна, було зупинено транспортний засіб марки ВАЗ 2108, д.н.з. НОМЕР_1 ,за кермом якого був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пропонував неправомірну вигоду працівнику поліції в сумі 300 грн. за непритягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП.

22.12.2020 під час огляду місця події виявлені: купюра номіналом 100 гривень серії №УА2175220; купюра номіналом 100 гривень серії №МЕ1398076; купюра номіналом 100 гривень серії №МВ9849763, їх визнано речовими доказами та поміщено до спец. пакету Національної поліції України №SUD1129897, після проведення усіх необхідних слідчих дій передано до банку РПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що за адресою м. Ужгород, вул. Швабська, 57. /постанова про визнання речовими доказами та приєднання його до матеріалів кримінального провадження від 22.12.2020, а.с. 10-11/.
Положеннями абзацу першого частини першої статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 170 КПК, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В свою чергу відповідно до частини третьої статті 170 КПК, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

А частиною десятою статті 170 КПК передбачено, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до частини першої статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).
Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Важливим в даних правовідносинах є те, що в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий суддя знаходить, що в даних правовідносинах у відповідності до вимог КПК необхідне вжиття заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування, зазначені грошові купюри мають доказове значення в даному кримінальному провадженні, їх визнано речовими доказами по справі, визначено порядок їх зберігання; мета такого заходу відповідає інтересам суспільства, вона пов`язана із ефективністю розслідування кримінального провадження; в даних правовідносинах власник майна не буде нести надмірний тягар, оскільки він не позбавляється права власності і до нього застосовані лише тимчасові обмеження у зв`язку із проведенням досудового розслідування при вчиненні кримінального правопорушення (злочину).

Таким чином, з метою запобігання можливості приховування вказаного майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для накладення на нього арешту.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, які віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.170-173,372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001269, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти, вилучені 22 грудня 2020 року під час проведення огляду місця події, а саме:
-купюру номіналом 100 гривень серії №УА2175220;
-купюру номіналом 100 гривень серії №МЕ1398076;
-купюру номіналом 100 гривень серії №МВ9849763.

Арештоване майно купюру номіналом 100 гривень серії №УА2175220; купюру номіналом 100 гривень серії №МЕ1398076; купюру номіналом 100 гривень серії № МВ9849763, залишити для подальшого зберігання в банку РПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Швабська, 57.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надіслати власнику майна.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Копію ухвали вручити слідчому, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1