Номер провадження:1-кс/521/3825/20
У Х В А Л А

02 вересня 2020 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

потерпілої - ОСОБА_3 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 09.06.2017 року за № 0002355 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_3 , яка має статус потерпілої у кримінальному провадженні, звернулася до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області ОСОБА_4 від 10.06.2019 року про закриття кримінального провадження № 0002355, посилаючись на її необґрунтованість. Потерпіла зазначила, що вважає постанову незаконною та винесеною передчасно, оскільки не були здійснені необхідні слідчі та інші процесуальні дії, проведення яких вона вважає необхідним.

В судовому засіданні потерпіла підтримала викладені у скарзі вимоги, зазначила, що на її погляд, рішення суду не виконується саме боржницею ОСОБА_5 .

Прокурор Одеської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_6 надала до суду заяву, в якій просила розглядати скаргу без її участі та залишити вимоги ОСОБА_3 без задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України неявка прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Одеською місцевою прокуратурою № 2 до суду направлені для ознайомлення матеріали кримінального провадження № 0002355.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 31.05.2017 року ОСОБА_7 звернулася до Одеської місцевої прокуратури № 2 із заявою про умисне невиконання судового рішення, а саме, рішення Малиновського районного суду у цивільній справі № 1519/2-768/11, виконавчий лист для примусового виконання якого був виданий 09.08.2016 року. ОСОБА_7 вважала, що боржник ОСОБА_5 має бути притягнута до кримінальної відповідальності за невиконання нею саме зазначеного судового рішення (у кримінальному провадженні т. 2 ар. 5).

09.06.2017 року Малиновським ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області на підставі заяви ОСОБА_3 зареєстровано кримінальне провадження № 0002355 за ознаками ч. 1 ст. 382 КК України.

10.10.2017 року слідчим Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 була вручена пам`ятка про права та обов`язки потерпілого (у кримінальному провадженні т. 3 ар. 79).

10.06.2019 року слідчим Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0002355 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні невстановленої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Оскаржувана постанова ґрунтується на тому, що в ході досудового розслідування не здобуто доказів вчинення будь-якою особою діянь, які б утворювали умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. Слідчий зазначив, що після ухвалення судового рішення (яке підлягало виконанню), судом буз змінений спосіб його виконання, а тому неможливо стверджувати про умисне невиконання цього судового рішення.

На підставі доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження, встановлені такі обставини.

01.07.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси за результатами розгляду цивільної справи № 1519/2-768/11 за позовом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради до ОСОБА_5 про знесення самочинно-реконструйованого приміщення, та за позовом виконавчого комітету Одеської міської ради до ОСОБА_5 про проведення самочинного реконструйованого приміщення у попередній стан було ухвалено рішення: зобов`язати ОСОБА_5 за свій рахунок привести самочинно реконструйовану теплицю за адресою: АДРЕСА_1 до попереднього стану згідно технічної документації.

Рішення набрало законної сили 11.07.2016 року.

На виконання судового рішення від 01.07.2016 року стягувач виконавчий комітет Одеської міської ради 09.08.2020 року отримав виконавчий лист, який 08.09.2016 року був пред`явлений до виконання до Першого Малиновського ВДВС м Одеси ГТУЮ в Одеській області (т. 2 ар. 25).

12.09.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (т. 2 ар. 15).

Листами Першого Малиновського ВДВС м Одеси ГТУЮ в Одеській області від 12.10.2017 року за №№ 49195, 49193 стягувача повідомлено про неможливість виконання рішення суду та запропоновано стягувачу надати згоду на авансування витрат (у розмірі 16621,20 грн.) на організацію та проведення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням робіт щодо демонтажу об`єкту нерухомості.

08.11.2017 року стягувач - виконавчий комітет Одеської міської ради як сторона виконавчого провадження звернувся до суду із заявою про зміну способу виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2016 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.01.2018 року заяву стягувача задоволено. Змінено спосіб виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2016 року шляхом:

- зобов`язання ОСОБА_5 привести самочинно реконструйовану теплицю за адресою: АДРЕСА_1 до попереднього стану згідно технічної документації, силами і за рахунок виконавчого комітету Одеської міської ради (т. 3 ар. 78-79).

25.06.2018 року до Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області надійшов лист директора юридичного департаменту Одеської міської ради (від 30.05.2018 року за № 1173 вих.) з приводу виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01.07.2016 року, спосіб виконання якого змінено ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.01.2016 року. У листі зазначено: з метою подальшого вирішення питання щодо вжиття заходів з виконання вищезазначеного рішення, юридичним департаментом Одеської міської ради надіслано необхідні документи управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради для оформлення бюджетного запиту на виділення бюджетних коштів, необхідних для виконання судового рішення щодо знесення (т. 3 ар. 307-308).

Постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 26.06.2018 року було повернуто виконавчий лист № 1519/2-768/11 стягувачу (Одеській міській раді) на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». В постанові вказано, що стягувачем не здійснено авансування проведення виконавчих дій і дані обставини перешкоджають здійсненню виконавчих дій (т. 3 ар. 309-314).

ОСОБА_5 в ході досудового розслідування була допитана неодноразово, при цьому заперечувала вчинення будь-яких діянь, які б перешкоджали виконанню судового рішення. Разом з тим, неможливість привести самочинно реконструйовану теплицю до попереднього стану згідно технічної документації пояснювала відсутністю у її розпорядженні такої документації (т. 2 ар. 45-48, 108-112; т. 3 ар. 213-216).

Як неодноразово зазначалось у рішеннях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12.02.2020 року (справа № 659/1012/18), к
римінальна відповідальність за ч. 1 ст. 382 КК настає за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. З об`єктивної сторони злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК, може бути вчинений як у формі невиконання судового рішення, так і шляхом перешкоджання його виконанню. Використання законодавцем у диспозиції ч. 1 ст. 382 КК словосполучень «невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду» та «перешкоджання їх виконанню» вказує на необхідність у кожному конкретному випадку звертатися як до тексту самого судового рішення, так і до норм законодавства, які визначають порядок виконання вироків, рішень, ухвал та постанов суду.
Обов`язковою умовою настання кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення є встановлення у ньому вимоги зобов`язального чи забороняючого характеру, адресованої для виконання певним особам. Причому така вимога повинна стосуватися конкретного зобов`язаного суб`єкта, до відома якого своєчасно було доведено відповідний обов`язок про виконання рішення суду.
Залежно від характеру такої вимоги невиконання судового рішення може проявлятися у бездіяльності зобов`язаної особи щодо здійснення передбачених законом або визначених судом заходів, спрямованих на виконання цього рішення, або ж у вчиненні дій, які прямо заборонені у самому судовому рішенні. За умови, що невиконання судового рішення виявляється в формі бездіяльності, для притягнення особи до кримінальної відповідальності обов`язковим є з`ясування питання про наявність реальної можливості його виконати.
За встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин обов`язок виконання рішення Малиновського районного суду Одеської області від 01.07.2016 року (з урахуванням ухвали суду від 24.01.2018 року про зміну способу виконання) повинно бути здійснено силами і за рахунок виконавчого комітету Одеської міської ради.

Таким чином, відсутні підстави для висновку про наявність у боржника ОСОБА_5 обов`язку виконати зазначене судове рішення у будь-який спосіб, своїми силами і за свій власний рахунок, у певний визначений період часу.
Умовами кримінальної відповідальності за будь-яку суспільно-небезпечну поведінку, зокрема і за невиконання судового рішення за ч. 1 ст. 382 КК, є встановлена і доведена наявність у особи обов`язку вчинити певні дії (виконати судове рішення), а також реальна можливість виконати покладений на неї обов`язок. Встановлення підстави кримінальної відповідальності за умисне невиконання судового рішення обов`язково передбачає з`ясування питання про наявність реальної можливості його виконати.
Обов`язок вчиняти певні дії з виконання судового рішення надати сили і здійснити оплату приведеннясамочинно реконструйованої теплиці до попереднього стану згідно технічної документації - фактично покладено не на ОСОБА_5 , а на стягувача, тобто на виконавчий комітет Одеської міської ради. До того ж, як встановлено на підставі досліджених документів, жодним з судових рішень - рішення Малиновського районного суду Одеської області від 01.07.2016 року (з урахуванням ухвали суду від 24.01.2018 року про зміну способу виконання) - не визначено строк, протягом якогоуповноважена особа повинна привести самочинно реконструйовану теплицю за адресою: м. Одеса, вул. Бажана М. (стара назва 3-тя Степна) 65-Б до попереднього стану згідно технічної документації.

Тому доводи скаржниці про необхідність притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за умисне невиконання цього рішення за ч. 1 ст. 382 КК і, відповідно, за невиконання обов`язку, покладеного на інших спеціально уповноважених осіб, слідчий суддя вважає безпідставними.
Доводи у скарзі ОСОБА_3 про те, що органом досудового розслідування не виконано певні необхідні (на її погляд) слідчі дії у вигляді витребування технічної документації, матеріалів інвентаризаційної справи, допиту свідків у цьому кримінальному провадженні не містять підстав для встановлення істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки такі порушення в даному кримінальному провадженні не мають вирішального значення для обґрунтування висновку про наявність достатніх підстав вважати, що діяння ОСОБА_5 можуть бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України.
Слідчий, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, виклав у постанові інформацію про здобуті ним докази і зробив висновок про те, що ці докази не встановлюють ті обставини, які підлягають доказування відповідно до ст. 91 КПК України.

Тобто, на підставі наявних у кримінальному провадженні доказів, слідчий зробив висновок, про відсутність ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Інших обставин, які б підтверджувалися належними і допустимими доказами, досудовим розслідуванням встановлено не було. Потерпілою таких доказів також надано не було.

Не дивлячись на заходи, виконані органом досудового розслідування, та в результаті проведених слідчих дій такі докази здобуті не були.

Відповідно до положень ст. 92 КПК України, тягар доказування обставин, визначених ч. 1 ст. 91 КПК України, у тому числі винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, покладається на слідчого та прокурора. Ці особи здійснюють збирання доказів на підставі і в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 93 КПК України. Разом з тим, інші учасники провадження також не позбавлені права вчиняти або ініціювати процесуальні дії, які здатні забезпечити подання слідчому, прокурору, суду належних і допустимих доказів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим були виконані покладені на нього ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язки щодо доказування та вичерпані можливості для подальшого здобуття доказів.

Виходячи з положень ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 КПК України слідчий приймає рішення про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 цієї статті, якщо у цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.

Оскаржувана постанова відповідає зазначеним вимогам, а також вимогам ст. 110 КПК України.

За встановлених обставин скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 09.06.2017 року за № 0002355 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, - залишити без задоволення.

Матеріали кримінального провадження № 0002355 від 09.06.2017 року у 3-х томах повернути до Одеської місцевої прокуратури № 2.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1