Дата документу 30.09.2020
Справа № 334/5265/20
Провадження № 1-кс/334/1859/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі клопотання слідчого СВ Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області рядового поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001001 та додані до клопотання документи,

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2020 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області рядового поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , в якому слідчий просить суд накласти арешт на автомобіль ВАЗ 21130, кузов № НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою заборони відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном.

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим відділом Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0001001 від 18.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України. 17.03.2020 до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_6 , котра пояснила, що ОСОБА_7 , користуючись її автомобілем марки ВАЗ 21130 в кузові сірого кольору, д.р.з. НОМЕР_3 , шляхом обману заволодів майном ОСОБА_6 , спричинивши останній матеріальну шкоду. Вказана заява була внесена до журналу єдиного обліку №6450 від 17.03.2020. 18.03.2020 було допитано в якості потерпілого ОСОБА_6 , яка пояснила, що у її власності перебував автомобіль марки ВАЗ 21130, кузов сірого кольору, д.р.з. НОМЕР_3 , який вона придбала приблизно у 2014 році за грошові кошти в розмірі 100 000 грн. ОСОБА_8 також повідомила, що наразі вартість автомобіля з урахуванням технічного стану складає 50 000 грн. Також потерпіла пояснила, що на підприємстві її громадянського чоловіка, ОСОБА_9 , з 2018 року працював ОСОБА_10 , який керував транспортним засобом потерпілої. У кінці 2019 року ОСОБА_10 , перестав відповідати на телефонні дзвінки потерпілої та не зявлявся за місцем роботи. Після цього, 29.02.2020 на мобільний телефон ОСОБА_8 надійшов телефонний дзвінок від невідомого чоловіка, котрий повідомив їй, що він придбав її авто та хоче від потерпілої допомоги в переоформленні вказаного транспортного засобу, на що вона відповіла відмовою, адже своє авто потерпіла не продавала. Вищезазначені показання підтверджуються показаннями громадянського чоловіка потерпілої, ОСОБА_9 з метою допиту гр. ОСОБА_7 оперативним співробітником ВКП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області був здійснений виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , однак в ході заходу, нікого за місце мешкання виявлено не було. Згідно бази даних підсистеми НАІС «Єдиного державного реєстру транспортних засобів» МВС України станом на 11:30 годину 19.03.2020 автомобіль ВАЗ 21130, кузов № НОМЕР_1 , держномер НОМЕР_2 , зареєстрований у РСЦ МВС України в Донецькій області на підставі договору, укладеного з СГ№7877/20/000618 від 12.03.2020, виданий ФОП ОСОБА_11 , Акту огляду №7877/20/000618 від 12.03.2020, виданий ФОП ОСОБА_11 , Договору комісії № 7877/20/000618 від 12.03.2020, виданий ФОП ОСОБА_11 , за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_2 . Наразі місцезнаходження автомобіля марки «ВАЗ-21130» в кузові сірого кольору, д.р.з. НОМЕР_2 невідоме. У зв`язку з тим, що потерпіла ОСОБА_6 вказує на те, що вона не продавала, не переоформляла свій власний транспортний засіб марки ВАЗ «21130» в кузові сірого кольору, д.р.з. НОМЕР_3 , та їй невідомо його місцезнаходження, для заборони відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, є необхідність накласти арешт на вказаний транспортний засіб.

В судове засідання учасники провадження не з`явились, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України їх неприбуття в судове засідання не перешкоджає розгляду питання про решт майна.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, відповідно до абзацу 2 ч. 10 ст.170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Звертаючись з клопотанням, слідчий зазначає, що підставою для арешту майна є, в тому числі і наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Проте, доказів, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001001 слідчому судді не надано.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні. З наданих слідчому судді документів не вбачається, що слідчим чи прокурором вжито всіх необхідних заходів, спрямованих на виявлення та розшук майна, на яке слідчий просить накласти арешт, зокрема, не оголошено автомобіль у розшук, не отримано доступ до документів, на підставі яких здійснена перереєстрація транспортного засобу тощо.

З огляду на вищевказане, відповідно до ст.ст. 170, 171 КПК України, в слідчого судді на час розгляду клопотання відсутні достатні підстави для накладення арешту на вказане у клопотанні майно.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-171 КПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області рядового поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001001 відмовити

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1