Справа № 296/6692/19
Вирок
Іменем України

12 січня 2021 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000199 за обвинуваченням :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в с.Курашівці, Мурованокуриловецького району, Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
В С Т А Н О В И В:

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України.
Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, якого станом на 13 липня 2019 року оголошено не було.
28 вересня 2018 року, ОСОБА_5 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, строком на три роки.
Цього ж дня, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 229, ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта навчального батальйону.
20 грудня 2018 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 65, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду паропровідника - кочегара польової лазні взводу матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 28, 49, 128, 129, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, берегти державне майно, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та розподіляти час у військовій частині протягом доби і протягом тижня згідно з розпорядком дня, встановленого командиром (начальником).
Згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_1 , службові обов`язки військовослужбовці частини виконують упродовж робочих днів з понеділка по п`ятницю в період часу з 08 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв.
Відповідно до вимог ст. ст. 1 - 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.
12 червня 2019 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 124 солдата ОСОБА_5 направлено для проходження стаціонарного лікування до військової частини НОМЕР_2 .
Однак, солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 28, 49, 127, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 16 червня 2019 року близько 12 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання у м. Житомирі, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 05 липня 2019 року, коли прибув до військової прокуратури Житомирського гарнізону.
За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.
Таким чином, солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду паропровідника - кочегара польової лазні взводу матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 28, 49, 127, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 16 червня 2019 року близько 12 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 05 липня 2019 року, коли прибув до військової прокуратури Житомирського гарнізону.
В ході судового розгляду обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та підтвердив, що дійсно вчинив вказаний злочин у час, місці та за обставин зазначених у обвинуваченні.
У зв`язку з не оспорюванням фактичних обставин, за згодою учасників процесу, ухвалою суду визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позицї.
За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, виходячи з того, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає винніть ОСОБА_5 у вчиненні злочинів доведеною та кваліфікує його дії : за ч.4 ст.407 КК України умисні дії, які виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи покарання, суд відповідно ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України є тяжким.
Обставиною, яка відповідно ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які відповідно ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Досліджуючи дані про особу ОСОБА_5 суд враховує його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, минуле, склад сім`ї.
ОСОБА_5 вперше притягається до кримінальної відповідальності, є молодого віку, за місцем проживання позитивно характеризується, одружений, має на утриманні доньку ОСОБА_6 , 2018 року народження, на обліку у лікаря- нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин вчиненого злочину, його наслідків, суд призначає покарання ОСОБА_5 в межах санкції статті, за якою він визнається винним, а саме у виді позбавлення волі.
Оцінюючи дані про особу ОСОБА_5 та з врахуванням висновку органу пробації зробленого у досудовій доповіді, про можливість його виправлення без обмеження або позбавлення волі на певний строк, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишити у вигляді особистого зобов`язання.
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлено
Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити покарання на 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

Відповідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_5 залишити у вигляді особистого зобов`язання.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженому до позбавлення волі, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуюча суддя ОСОБА_1