ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3781/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" листопада 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:
06 листопада 2020 року слідчий СВ Дарницького УПГУНП у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 , про застосовування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначив, а прокурор в судовому засіданні підтримав, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом затримання особи у порядку ст. 208 КПК України; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколом огляду відеозапису, а також іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Також мають місце ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може вичинити інше кримінальне правопорушення, оскільки був засудженим за аналогічні злочини, офіційне джерело доходу у підозрюваного відсутнє, що стало підставою для вчинення злочину. Ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що останній перебуваючи на волі, вчинив злочин проти власності, що може ймовірно вплине на суворість покарання, в разі засудження підозрюваного. Такі обставини ймовірно можуть обґрунтовувати ризик втечі підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності, зважаючи також на відсутність постійного місця роботи. Ризик незаконного впливу на свідків, з метою зміни ними показів та уникнення кримінальної відповідальності, також може мати місце.

Захисник та підозрюваний заперечував проти клопотання, просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з тимчасовим позбавленням волі, посилаючись на медичні показання підозрюваного.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає останнє законним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; протоколом затримання особи у порядку ст. 208 КПК України; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколом огляду відеозапису, а також іншими матеріалами справи у їх сукупності, доданими до клопотання і дослідженими під час судового засідання.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази, які обґрунтовують підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою.

Таким чином на даний час сумніви в обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення у слідчого судді відсутні.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (ibid., § 40).

Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk проти Туреччини, § 34; Matznetter проти Австрії, § 9).

Відсутність роботи або сім`ї не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів (Sulaoja проти Естонії, § 64).

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, маючи судимість за аналогічні злочини, що свідчить проте, що біографія та моральність підозрюваного є вкрай негативними. Відомості про наявність соціальних зв`язків, а також джерела доходу відсутні. Вбачається, що матеріальне становище ОСОБА_5 є незадовільним і злочини, за які підозрюваний був засуджений і у якому підозрюється наразі, очевидно були вчинені саме у зв`язку з нестачею коштів, з метою власного збагачення.

Враховуючи наведене, у слідчого судді не має сумнівів, що ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення (п. п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України) мають надзвичайно високий ступень.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Враховуючи відсутність у підозрюваного законного джерела доходу, місця проживання, соціальних зв`язків, психологічне негативне ставлення до правил поведінки, соціальних та правових норм, власного способу життя та нехтування обов`язками покладених державою, довірою держави, слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як тимчасове утримання підозрюваного під вартою, є найбільш доцільним і обґрунтованим забезпечення кримінального провадження, оскільки інші запобіжні виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, будуть не дієвими для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою (Idalov проти Росії § 140; Tase проти Румунії, § 40; Castravet проти Молдови, § 33; Belchev проти Болгарії, § 82).

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Розмір застави має бути належним чином обґрунтовано у рішенні, яке встановлює заставу (Georgieva проти Болгарії, §§ 15 і 30-31), також має бути враховано матеріальне становище обвинуваченого (підсудного) (Hristova проти Болгарії, § 111) та його платоспроможність (Toshev проти Болгарії, §§ 69-73).

Враховуючи вище наведені обставини, слідчий суддя вважає, що у даному випадку не доцільно застосувати максимальний розмір застави, зважаючи на відсутність доходу в підозрюваного.
Керуючись стст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, стст. 177, 178, 182, 183,193-196, 206, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 січня 2021 року включно.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 04 листопада 2020 року.
Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 21 020 грн.
У разі внесення застави на спеціальних рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та надання слідчому документа, що це підтверджує, підозрюваний ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.
З моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави ОСОБА_5 зобов`язаний прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування і суду та виконувати такі обов`язки: не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання ним обов`язків, покладених судом, застава звертається в дохід держави, а до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Дія ухвали закінчується 02 січня 2021 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської місцевої прокуратури № 2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 09 листопада 2020 року о 13 годині 50 хвилин.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_12