Справа № 635/6742/20
Провадження № 1-в/635/65/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2021 року селище Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст. 74 КК України у відношенні засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця село Лантарівка Троїцького району Луганської області, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, не працевлаштований, засуджений за вироком Троїцького районного суду Луганської області від 13 жовтня 2001 року за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений 21 грудня 2006 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 9 місяців 12 днів; вироком Троїцького районного суду Луганської області від 07 грудня 2016 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; вироком Троїцького районного суду Луганської області від 13 грудня 2016 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; вироком Троїцького районного суду Луганської області від 27 червня 2017 року за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 21 серпня 2019 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 26 днів; вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 лютого 2020 року за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців 26 днів позбавлення волі, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:

вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 лютого 2020 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України, шляхом повного складання покарання призначеного за даним вироком та невідбутої частини покарання за вироком Троїцького районного суду Луганської області від 27 червня 2017 року у виді 2 місяців 26 днів, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 5 років 2 місяців 26 днів позбавлення волі.
Початок строку покарання 12 березня 2020 року; кінець строку покарання 23 січня 2025 року.
Адміністрація державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)», в особі виконуючого обов`язки начальника установи ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням та просить про приведення вироку Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 лютого 2020 року у відношенні засудженого ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-VIII від 22 листопада 2018 року.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій клопотання про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст. 74 КК України у відношенні засудженого ОСОБА_3 підтримав, просив розглянути справу без його участі.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 лютого 2020 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України, шляхом повного складання покарання призначеного за даним вироком та невідбутої частини покарання за вироком Троїцького районного суду Луганської області від 27 червня 2017 року у виді 2 місяців 26 днів, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 5 років 2 місяців 26 днів позбавлення волі. Вирок Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 лютого 2020 року набрав законної сили 12 березня 2020 року.
Вироком Троїцького районного суду Луганської області від 27 червня 2017 року затверджено угоду про визнання винуватості від 12 червня 2017 року по кримінальному провадженню № 0000104 від 03 квітня 2017 року, укладену між прокурором Троїцького відділу Старобільської місцевої прокуратури ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 ; останнього визнано винним у пред`явленому обвинувачені у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі; на підставі ч. 1, ч. 4 ст. 71 КК України до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Троїцького районного суду Луганської області від 07 грудня 2016 року у виді 3 місяців позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці.
Вироком Троїцького районного суду Луганської області від 07 грудня 2016 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до норм Закону України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 01 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону), внесено зміни до Кримінального Кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, частин першої та другої статі 309 КК України, згідно з якими:
- незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років (ч.1 ст. 309 КК України);
- ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років (ч. 2 ст. 309 КК України).
Частиною 2 статті 309 КК України, в редакції чинній до 01 липня 2020 року, встановлювалась кримінальна відповідальність за дії, передбачені частиною першою вказаної статті, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.
Отже, диспозицією ч. 2 ст. 309 КК України, в редакції Закону № 2617-VIII, не передбачено кримінальної відповідальності за незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.
За положеннями частини першої статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи, що ОСОБА_3 засуджений за вироком Троїцького районного суду Луганської області від 27 червня 2017 року за ч. 2 ст. 309 КК України за діяння, вчинене до набрання чинності Законом № 2617-VIII, призначене покарання не відбув, суд приходить до висновку, що на нього поширюються положення частини першої статті 5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.
За положеннями частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Частиною третьою статті 74 КК України передбачено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Таким чином, статтею 74 КК України визначено загальне правило, згідно з яким особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.
Враховуючи, що з 01 липня 2020 року частиною 2 статті 309 КК України не передбачено кваліфікуючої ознаки - вчинення повторно дій, передбачених частиною першою вказаної статті, а інші кваліфікуючі ознаки, передбачені частиною другою статті 309 КК України (в редакції, чинній з 01 липня 2020 року), у діях ОСОБА_3 за які він засуджений 27 червня 2017 року за ч. 2 ст. 309 КК України, відсутні, суд приходить до висновку про необхідність приведення вказаного вироку в цій частині у відповідність до нового закону про кримінальну відповідальність шляхом перекваліфікації дій ОСОБА_3 з ч. 2 на ч. 1 ст. 309 КК України та пом`якшення призначеного покарання шляхом визначення останньому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, згідно з правилами ч. 1 ст.72 та ч. 3 ст.74 КК України, у виді обмеження волі на строк 4 роки.
Але, враховуючи, що остаточне покарання, за яким засуджений відбуває покарання, призначено вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 лютого 2020 року, до покарання за яким зараховано покарання за вироком Троїцького районного суду Луганської області від 27 червня 2017 року, на підставі вимог ч.1 ст.72, ч.3 ст.74 КК України, остаточне покарання ОСОБА_3 необхідно визначити таким, що раніше призначено вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 лютого 2020 року.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 72, ст. 74 КК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання адміністрації державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст. 74 КК України задовольнити.
Вважати ОСОБА_3 засудженим за вироком Троїцького районного суду Луганської області від 27 червня 2017 року за ч. 1 ст. 309 КК України та визначити покарання у виді 4 років обмеження волі.

На підставі ч. 1, ч. 4 ст. 71 КК, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Троїцького районного суду Луганської області від 07 грудня 2016 року у виді 3 місяців позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання, раніше призначене вказаним вироком у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_3 за вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 10 лютого 2020 року визначити раніше призначене цим вироком у виді 5 років 2 місяців 26 днів позбавлення волі.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1