ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1532/20 Справа № 202/3043/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000025 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2020 року, стосовно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2020 року, було частково задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 та продовжено підозрюваному ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 31 грудня 2020 року включно. Визначено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 525 500 (п`ятсот двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки в нього було вилучено речовину, яка містить наркотичний засіб, метадон. Вказує, що прокурором у судовому засіданні доведено, що на сьогодні заявлений ризик у вигляді переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, який виправдовує тримання ОСОБА_8 під вартою, не зменшився, оскільки він підозрюється у вчинення тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, не має постійно місця роботи та офіційного джерела доходу, офіційно не одружений. На переконання слідчого судді, відвернути цей ризики шляхом застосування запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на даному етапі досудового розслідування неможливо, оскільки він не буде обмежений у свободі пересування та комунікації з іншими особами до такого степеня, який би гарантував його належну процесуальну поведінку.
Будь-яких доказів на підтвердження доводів підозрюваного про незадовільний стан здоров`я та необхідність лікування, що неможливо в умовах тримання під вартою, слідчому судді стороною захисту не надано.
Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя вважав за необхідне зменшити підозрюваному розмір застави.
Так, з урахуванням сімейного та матеріального становища підозрюваного, який пояснив, що хоча в шлюбі офіційно не перебуває, проте фактично має цивільну дружину та трьох дітей, а також постійне місце проживання, про що надав довідку, а також з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, його ролі в інкримінованому правопорушенні, слідчий суддя вважав за необхідне визначити ОСОБА_8 заставу в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 525500 грн., оскільки застава в меншому в розмірі, визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, на переконання слідчого судді, не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при постановлені ухвали про продовження строку запобіжного заходу до ОСОБА_8 , слідчим суддею було встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який не зменшився, а саме те, що ОСОБА_8 зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Мотивуючи своє рішення слідчий суддя зазначив, що підозрюваний не має постійного місця роботи та офіційного доходу, а також те, що підозрюваний підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.
На думку сторони захисту, відсутність постійного місця роботи в підозрюваного, жодним чином не підтверджує факту того, що останній зможе переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а тому вважає вказані мотиву суду необгрунтованими.
Щодо посилання суду на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому наявний ризик переховування останнього від органів досудового розслідування та/або суду, сторона захисту вважає таке посилання протиправним та необгрунтованим.
Продовжуючи строк дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 слідчим суддею зменшено розмір альтернативного запобіжного заходу у виді застави з 360 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, підставами для зменшення розміру застави в ухвалі слідчого судді було зазначено наступне: «Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під варто, слідчий суддя вважає за необхідне зменшити підозрюваному розмір застави, з урахуванням сімейного та матеріального становища підозрюваного, який пояснив, що хоча в шлюбі офіційно не перебуває, проте фактично має цивільну дружину та трьох дітей, а також постійне місце проживання, про що надав довідку».
На думку апелянта, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України: «Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно». Таким чином, слідчим суддею визначено розмір застави, який перевищує встановлений ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме замість діапазону від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, слідчим суддею встановлено 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, слідчим суддею не наведено конкретних доводів, чому застава у визначених ч. 5 ст. 182 КПК України межах не здатна забезпечити виконнання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків. Тобто, на думку сторони захисту, розмір застави як альтернативного запобіжного заходу встановленого підозрюваному ОСОБА_8 встановлений слідчим суддею, не відповідає положенням ч. 5 ст. 182 КПК України та є занадто великим.
На думку апелянта, судом упереджено та необгрунтовано взято до уваги факт відсутності працевлаштування в ОСОБА_8 як доказ того, що останній буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Розмір застави як альтернативного запобіжного заходу є занадто великим та таким, що встановлений з порушенням вимог ч. 5 ст. 182 КПК України. Соціальні зв`язки підозрюваного такі як наявність трьох дітей та цивільної дружини взяті судом до уваги при зменшенні розміру застави, проте проігноровані при встановленні наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, також просив з урахуванням сімейного та матеріального становища підозрюваного зменшити розмір застави.
Підозрюваний ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу свого захисника.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, а ухвалу слідчого судді просив залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки учасників процесу, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.
Так, з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів вбачається, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000025 від 10.01.2020 року, в якому 08 вересня ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_8 була встановлена слідчим суддею під час застосування до останнього міри запобіжного заходу, яка в апеляційній скарзі не оскаржується.
10 вересня 2020 року відносно ОСОБА_8 слідчим суддею був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 листопада 2020 року із визначенням розміру застави в сумі 756720 грн.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2020 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до шести місяців, до 08 березня 2021 року.
У відповідності до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою ; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися і ОСОБА_8 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання на строк до 10 років позбавлення волі, на території Дніпропетровської області зареєстрованим не значиться; незаконно впливати на свідків, які ще не допитані, а також інших підозрюваних у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки офіційно не працює, є організатором групи осіб, яка займається збутом наркотичних засобів.
У зв`язку з чим, висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку ОСОБА_8 є обгрунтованими, тому продовження строку тримання під вартою підозрюваного відповідає вимогам ст. 199 КПК України.
Разом з тим, приймаючи стосовно підозрюваного рішення про визначення розміру застави, слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також враховуючи соціальний та майновий стан підозрюваного, розмір можливих процесуальних витрат, визначив розмір застави на рівні, який перевищує встановлені межі.
Колегія суддів не погоджується з даним висновком слідчого судді та вважає доводи апелянта стосовно непомірності розміру застави обґрунтованими.
Відповідно до ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього і визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину.
Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини проживання.
Стаття 182 ч. 4 КПК України та практика ЄСПЛ визначає, що розмір застави має достатньо гарантувати дотримання підозрюваним процесуальну поведінку і не може бути завідомо непомірною для нього.
Сторона обвинувачення не представила переконливих даних, що вказана сума застави є явно помірною для підозрюваного. Тому визначена сума не може залишатись у визначеному слідчим суддею розмірі. ЇЇ слід зменшити до розміру, який на переконання колегії суддів з урахуванням матеріального стану підозрюваного буде достатньою гарантією належної процесуальної поведінки та буде для нього помірною, а саме у 40 мінімальних прожиткових мінімумів або 84 080 (вісімдесят чотири тисяч вісімдесят) гривень 00 коп.
Такий розмір застави є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, зокрема у рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Інших істотних процесуальних порушень у цьому провадженні не виявлено.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 .
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 листопада 2020 року щодо ОСОБА_8 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , - задовольнити частково.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 на шістдесят днів до 31 грудня 2020 року включно.
Одночасно визначити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 84 080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) гривень 00 копійок, у разі внесення якої ОСОБА_8 підлягає звільненню з-під варти.
Покласти на ОСОБА_8 в разі внесення застави наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Термін дії обов`язків, покладених судом, в разі внесення застави до 31 грудня 2020 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4