Номер провадження по справі 1-кп/387/9/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2021 року смт Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у смтДобровеличківка АДРЕСА_2 , не працюючого, громадянина України, освіта базова середня, в силу ст. 89 КК України визнаного таким, що не має судимості -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за таких обставин.
ОСОБА_3 , 08.01.2020 близько 09 години 00 хвилин перебував в смтДобровеличківка Добровеличківського району Кіровоградської області по вулиці Поповича біля магазину «Ятрань». В цей же час через парк, що знаходиться поряд з даним магазином, проходила ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка через свій похилий вік, спіткнулась та впала на землю. ОСОБА_3 побачивши це підійшов до останньої та запропонував свою допомогу. Піднявши ОСОБА_6 провів її спочатку до приміщення Управління соціального захисту населення Добровеличківської районної державної адміністрації, яке розташоване по АДРЕСА_3 , а в подальшому до Добровеличківської районної державної адміністрації, яка розташована по вул.Незалежності, 112 смт Добровеличківка Кіровоградської області. В подальшому, 08.01.2020 близько 10 години 00 годин ОСОБА_3 перебуваючи на першому поверсі Добровеличківської районної державної адміністрації Кіровоградської області разом із ОСОБА_6 помітив, як з кишені пальта останньої випав її гаманець, однак вона цього не помітила, після чого у ОСОБА_3 виник раптовий умисел на таємне заволодіння ним. Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 переконавшись, що його злочинні дії ніхто не бачить, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою особистого матеріального збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу викрав гаманець коричневого кольору із коштами в сумі 1500 гривень купюрами по 200,100,50 грн, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 , матеріальні збитки на вищевказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся, та повідомив, що 08.01.2020 перебував в смтДобровеличківка Добровеличківського району Кіровоградської області по вулиці Поповича біля магазину. В цей же час проходила жінка, яка впала та він побачивши це підійшов до останньої та допоміг. В подальшому перебуваючи у приміщенні Добровеличківської районної державної адміністрації на першому поверсі разом із ОСОБА_6 помітив, як з кишені пальта останньої випав її гаманець, однак вона цього не помітила, після чого ОСОБА_3 підібрав таємно від потерпілої гаманець із коштами в приблизній сумі 1000 гривень за які придбав мобільний телефон, а решта коштів були повернуті потерпілій.
Потерпіла в судове засідання не з`явилася просила справу розглядати за її відсутності, претензій не має.
В судовому засіданні прокурор, обвинувачений, захисник просили досліджувати докази в порядку передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України. У судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового розгляду, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, якщо суд визнає недоцільним дослідження доказів у порядку передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України. Крім того суд роз`яснив обмеження апеляційного оскарження в разі встановлення зазначеного порядку дослідження доказів.
Переконавшись у добровільній позиції учасників кримінального провадження, суд у порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого, а також досудову доповідь органу пробації, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки фактичні обставини сторонами не оспорювалися.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Враховуючи зазначене, суд доходить до висновку про наявність складу кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а вина ОСОБА_3 у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), доведена повністю. Його дії судом кваліфікуються за ч.1 ст.185 КК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу ОСОБА_3 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до кримінального проступку, по місцю проживання характеризується посередньо, не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України визнаного таким, що не має судимості. Крім того суд враховує відомості досудової доповіді відносно особи обвинуваченого, а саме ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як дуже високий.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018№2617-VІІІ, який набрав чинності 01.07.2020, до санкції ч.1 ст.185 КК України внесені зміни, а саме: частина 1 статті 185 КК України викладена у наступній редакції: «Таємне викрадення чужого майна (крадіжка)карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».
Кримінальний проступок ОСОБА_3 вчинено 08.01.2020, тобто до набрання чинності новою редакцією санкції ч. 1ст. 185 КК України, яка посилює покарання у виді штрафу, але в цілому пом`якшує покарання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України, в редакції, чинній станом на день ухвалення вироку, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Таким чином, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VІІІ з урахуванням положень статті 5 КК України частково пом`якшив покарання за ч. 1ст. 185 КК України, а саме: виключив такий альтернативний вид покарання як позбавлення волі, в той же час збільшивши розмір штрафу, суд застосовує такий закон лише в частині, що пом`якшує покарання.
При цьому відповідно до ч.1 ст. 53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.
Згідно з ч. 2ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відтак, суд доходить до висновку, що застосування покарання у вигляді штрафу та виправних робіт не буде сприяти меті покарання, оскільки не зможе бути виконане, у зв`язку із тим, що обвинувачений не працює.
Обставинами, що пом`якшують покарання згідно з ст. 66 КК України суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування частини завданого збитку.
Обставини, що обтяжують покарання згідно з ст. 67 КК України, вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Враховуючи позицію прокурора обвинуваченого та захисника щодо призначення покарання, суд вважає що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України та застосувати відносно нього положення ст.ст. 75,76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Доля речових доказів має бути вирішена в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 17, 100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст. 62, ст. 63 Конституції України, ст. 5, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (зі змінами та доповненнями внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, Протоколом № 14 від 13.05.2004 року), суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців .
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі статті 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1