Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/8308/14-к
Провадження № 1-кп/490/166/2017
У Х В А Л А

«09» червня 2020 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Комінтернівське Комінтернівського району Одеської області, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, не є одруженим, виховує неповнолітню дитину - ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджувався:

- 26 березня 2014 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 3 років позбавлення волі, був звільнений від відбуття покарання ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2019 року

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. ОСОБА_4 , будучи засудженим за вчинення злочину проти власності та маючі не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення такого злочину, вчинив новий злочин проти власності за таких обставин.

21 травня 2014 року близько 22:00 години він, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно заволодів належними ОСОБА_6 :

-6 пляшками пива "ЧВТ Світле" об`ємом по 2,5 л. кожна загальною вартістю 98,18 грн.;

-10 пляшками пива "Міцне" об`ємом по 0,5 л. кожна загальною вартістю 53,10 грн.;

-20 пляшками пива "Янтарь" об`ємом по 0,5 л. кожна загальною вартістю 80 грн.;

-12 пляшками пива "Янтарь світле" об`ємом по 1,2 л. кожна загальною вартістю 97,32 грн.;

-20 пляшками пива "Веселий Монах" об`ємом по 0,5 л. кожна загальною вартістю 95,20 грн.;

-5 пляшками пива "Бад" об`ємом по 0,5 л. кожна, загальною вартістю 30,85 грн.

Після цього він, утримуючи викрадене, з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_6 матеріальну шкоду у загальному розмірі 454 грн. 65 копійок.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнається обвинувачений.

2. Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

3.З дослідженої під час судового розгляду кримінального провадження копії вироку Центрального районного суду міста Миколаєва від 26 березня 2014 року та копії ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2019 року вбачається, що у вересні 2012 року ОСОБА_9 вчинив два злочини, передбачені частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України, в зв`язку з чим 26 березня 2014 року був засуджений, станом на 21 травня 2014 року судимість за вчинення цих злочинів не була ані знятою, ані - погашеною у встановленому законом порядку.

4. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений підтвердив, що дійсно в вечорі 21 травня 2014 року, бажаючи заволодіти чужим майном, зайшов у двір будинку АДРЕСА_2 , звідки викрав пиво.

Потерпіла та свідок ОСОБА_10 під час судового розгляду кримінального провадження факт викрадення з двору належного їм будинку пива підтвердив.

Факт крадіжки майна з подвір`я будинку АДРЕСА_2 підтверджується також відомостями, що містяться у протоколі від 22 травня 2014 року огляду місця події - цього подвір`я, які доводять, що на цьому подвір`ї розташований торгівельний ларьок, біля якого зберігалась продукція, станом на 22 травня 2014 року обстановка на подвір`ї була порушена та з нього зникли матеріальні цінності.

Кожен з перелічених доказів був отриманий у встановленому законом порядку, достовірність жодного з них сторони кримінального провадження не оспорюють.

З огляду на наведене факт викрадення ОСОБА_4 майна ОСОБА_6 з подвір`я будинку АДРЕСА_2 суд вважає доведеним.

5. Під час судового розгляду кримінального провадження потерпіла зазначила, що під час крадіжки в неї були викрадені придбані в зв`язку із веденням господарської діяльності:

-6 пляшок пива "ЧВТ Світле";

-10 пляшок пива "Міцне";

-20 пляшок пива "Янтарь" об`ємом по 0,5 л. кожна;

-12 пляшками пива "Янтарь світле" об`ємом по 1,2 л. кожна;

-20 пляшками пива "Веселий Монах";

-5 пляшками пива "Бад"

З залученої до матеріалів кримінального провадження видаткової накладної № Т/Г-002229 від 19 травня 2014 року вбачається, що це майно дійсно придбавалось потерпілою для ведення господарської діяльності.

Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження факт викрадення частини з цього майна, а саме:

-6 пляшок пива "ЧВТ Світле";

-10 пляшок пива "Міцне";

-6-8 пляшок пива "Янтарь" об`ємом по 0,5 л.;

-5 пляшок пива "Янтарь світле" об`ємом по 1,2 л. кожна

Кожен з перелічених доказів був отриманий у встановленому законом порядку, та жодних достовірних доказів на їх спростування сторони кримінального провадження не надали.

З огляду на наведене перелік майна, що було викрадене ОСОБА_9 суд вважає встановленим.

6. Вартість викраденого ОСОБА_9 майна підтверджується згаданою вище видатковою накладною та сторонами кримінального провадження не заперечується.

Оцінюючи наведені вище докази у їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведено.

Мотиви неврахування окремих доказів.

7. Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений, не заперечуючи факту вчинення ним крадіжки, стверджував, що

-приблизно 10 пляшок пива "Янтарь"

-5 пляшокпива "Бад"

-20 пляшок пива "Веселий Монах"

не викрадав

Але ці покази обвинуваченого суд не може покласти у підґрунтя судового рішення.

Так, потерпіла у суді стверджувала, що в дійсності ці предмети, окрім інших, були викрадені обвинуваченим.

Як свідчать матеріали справи, ці покази потерпілої є послідовними.

При цьому ці покази потерпіла надала, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу заздалегідь неправдивих показів та склавши присягу, під час її допиту сторона захисту мала можливість поставити їй запитання для перевірки достовірності її показів, тобто - у встановленому законом порядку, який забезпечує достовірність цього джерела доказів.

До того ж, наявність в потерпілої підстав оговорювати обвинуваченого або ж - збільшувати розмір завданої їй шкоди - під час судового розгляду кримінального провадження встановлена не була.

В той же час, обвинувачений має підстави надавати неправдиві покази щодо меншого розміру викраденого, адже мав підстави припускати, що у разі прийняття таких показів судом він може розраховувати на менш суворе покарання.

З огляду на наведене суд вважає покази потерпілої достовірними, через що обґрунтовує ними висновки під час ухвалення вироку.

Що ж стосується показів обвинуваченого в частині, що аналізується, то суд вважає їх недостовірними, в зв`язку із чим не враховує їх під час ухвалення вироку.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого

8. Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує вживання ним заходів щодо відшкодування завданого збитку.

9. Захист вважав наявною в цьому випадку такої ознаки, як щире каяття та сприяння у розслідуванні злочину та судовому розгляді кримінального провадження.

Але з таким погодитись неможливо, адже обвинувачений не визнавав у повному обсязі своєї вини за всіма пунктами висунутого йому обвинувачення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження встановлено не було.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд, керуючись статтею 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу винного та обставини, що пом`якшують його покарання.

В зв`язку із цим суд відзначає наступне.

10. Оцінюючи характер та ступінь тяжкості злочину, вчиненого обвинуваченим, суд відзначає, що ОСОБА_9 вчинив злочин середнього ступеню тяжкості.

Суд враховує також, що він здійснив викрадення майна, що об`єктивно не становило суттєвої матеріальної цінності та викрадення якого тягло скоріше незручності для потерпілої, ніж заподіяння їй дійсної матеріальної шкоди,

11. Вивченням відомостей про особу ОСОБА_4 встановлено, що він на момент вчинення злочину був особою, залежною від наркотичних засобів, за місцем проживання характеризувався негативно, вчинив злочин невдовзі після попереднього засудження.

Суд враховує також, що за період розгляду справи він пройшов курс лікування, змінив місце проживання з метою відокремлення від середовища, що веде антисоціальний спосіб життя, наразі виховує неповнолітню дитину, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.

Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що злочини, за які ОСОБА_4 засуджується цим вироком, був проявом обраного обвинуваченим на той період способу життя, який наразі обвинувачений самостійно змінив.

Призначення покарання.

12. Наведені обставини доводять, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

Вирішення питання про порядок застосування покарання.

13. Злочин, за вчинення якого ОСОБА_4 засуджується цим вироком, був вчинений ним до повного відбуття покарання, призначеного вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 26 березня 2014 року - в період встановленого цим вироком іспитового строку.

Разом із цим, з копій ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2019 року у справі № 945/1996/19 (провадження №1-в/945/304/19), вбачається, що ОСОБА_4 звільнено від покарань, призначеного попереднім вироком, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Отже, на момент розгляду цього кримінального провадження в є така, що набрала законної сили ухвала суду про звільнення засудженого від покарань, в зв`язку із чим приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутого покарання за попереднім вироком, від якого особу було звільнено за судовим рішенням, не є можливим.

Отже, покарання, що призначається обвинуваченому за цим вироком, слід застосовувати окремо.

14. Далі, на момент ухвалення цього вироку з дня вчинення ОСОБА_4 злочину минуло 06 років 00 місяців 20 днів.
У цей період протягом строку з 20 вересня 2017 року до 09 листопада 2017 року, тобто загалом - протягом 01 місяця 09 днів - ОСОБА_4 перебував у розшуку.

При цьому протягом періоду з 21 травня 2014 року й до теперішнього часу нових злочинів ОСОБА_4 не вчиняв.

Таким чином, на момент ухвалення цього вироку з моменту вчинення обвинуваченим злочину минули передбачені пунктом 3 частини 1; частиною 2 статті 49 Кримінального Кодексу України строки його притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини 5 статті 74 Кримінального Кодексу України за таких обставин ОСОБА_4 за вироком суду слід звільнити від покарання.

15. Захист просить про звільнення обвинуваченого від відбування цього покарання на підставі Закону України "Про амністію у 2016 році", спираючись про те, що той має неповнолітню дитину, відносно якої не є позбавленим батьківських прав.

Проте, досліджені під час судового розгляду кримінального провадження матеріали свідчать, що хоча ОСОБА_4 і здійснює виховання неповнолітнього, але батьківських прав та обов`язків відносно нього не має, заходів щодо їх набуття не вживає.

За такого підстави для застосування до обвинуваченого Закону України "про амністію у 2016 році" є відсутніми. в зв`язку із чим доводи захисту про можливість такого не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

16. Прокурор вважала за можливе ухвалити про звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України.

Але оскільки в цьому випадку обвинувачений підлягає звільненню від відбуття покарання по іншим підставам, та таке звільнення, як остаточне, є більш сприятливим для нього, підстави для застосування статті 75 Кримінального Кодексу України є відсутніми.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.
На підставі частини 5 статті 74, статті 49 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_4 від цього покарання в зв`язку із закінченням строків давності.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_11 =