Справа № 517/35/18
Провадження № 1-кп/496/1/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року Біляївський районний суд
Одеської області
у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинуваченої ОСОБА_9
перекладача ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Болдурешти Ніспоренського району Республіки Молдова, громадянки Республіки Молдова, з неповною середньою освітою, не заміжньої, утриманців не має, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И В:
27.11.2017 року, біля 15:00 год., за місцем свого мешкання, а саме: у житловій кімнаті будинку, розташованого четвертим по рахунку у північному напрямку від приміщення колишньої Дружелюбівської ЗОШ с. Дружелюбівка Захарівського району Одеської області, між ОСОБА_9 та її співмешканцем ОСОБА_11 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_9 штовхнула ОСОБА_11 і останній впав на диван обличчям до низу. Після чого у ОСОБА_9 як наслідок емоційного стресу в ході сварки раптово виник умисел, направлений на умисне вбивство свого співмешканця ОСОБА_11 . Діючи умисно та цілеспрямовано, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, остання взяла з підлоги молоток та нанесла ОСОБА_11 три удари даним молотком у потиличну область волосяної частини голови, завдавши ОСОБА_11 тілесні ушкодження у виді трьох забійних ран потиличної області волосяної частини голови, відкритого дірчатого перелому з багато уламковими переломами потиличної кістки черепа та забій і розчавлення потиличної долі головного мозку, в результаті чого останній від отриманих травм помер на місці. Після нанесення даних ударів молотком ОСОБА_9 направилась до кухні даного житлового будинку, де вимила даний молоток і руки від крові у мисці із водою, та залишивши даний молоток у мисці із водою, вийшла на подвір`я домоволодіння. Приблизно через 30 хвилин ОСОБА_9 повернулась до будинку, де пересвідчилась, що ОСОБА_11 не подає ознак життя, обгорнула голову останнього поліетиленовим пакетом та взявши тіло за ноги, поволокла його по підлозі до неопалювальної кімнати даного будинку, де поклала за піч опалення та прикрила подушками, після чого повернулась до житлової кімнати даного будинку. Відповідно до висновку експерта смерть ОСОБА_11 знаходиться в прямому причинному зв`язку з відкритою черепно-мозковою травмою і настала від забою головного мозку.
Обвинувачена ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що винною у інкримінованому їй злочині визнає себе повністю, щиро кається. Разом з цим, з її показань вбачається, що вона визнала себе винною частково, оскільки тілесні ушкодження наносила ОСОБА_11 , так як бажала вирватися з його рук, а удари наносила, захищаючись. При цьому пояснила, що вона почала проживати разом з ОСОБА_11 з 2013 року. На протязі спільного життя він зловживав алкогольними напоями, застосовував насильство по відношенню до неї. Вона декілька разів залишала його, але потім на його прохання поверталася. 27.11.2017 року вона разом з ОСОБА_11 були запрошені на святкування дня народження сусіда ОСОБА_12 . За столом вживали алкогольні напої, ОСОБА_11 поводив себе агресивно, провокував сварку. Вони разом пішли додому, по дорозі ОСОБА_11 ображав та штовхав її. Прийшовши додому, вона почала поратися по господарству, в цей час він підійшов ззаду, схватив її за шию, вдарив, вона вирвалася і побігла до сусідів, хотіла з гостями поїхати з села, але їй сказали, що вона не встигне зібрати речі. Вона прийшла додому, почала збирати речі, щоб їхати від ОСОБА_11 , оскільки мав бути рейсовий автобус, в цей час зайшов ОСОБА_11 , почав бити, ображати її та її дітей, схватив за волосся, вона впала на коліна, і відштовхнула його, ОСОБА_11 впав на диван, а вона, побачивши на підлозі молоток, нанесла декілька ударів, оскільки хотіла вирватися і втекти. Куди наносила удари, вона не бачила. Після того, як ОСОБА_11 відпустив волосся, вона вибігла на вулицю, сиділа там, потім повернувшись, обмотала голову ОСОБА_11 поліетиленовим пакетом, потягнула в іншу кімнату, за грубу, прикидала подушками і лахміттям. Молоток кинула у миску з водою. Потім до ранку сиділа в кукурудзі, оскільки боялася, що він встане і розправиться з нею. Вранці вона вигнала корову, і з сусідом поїхала в с. Затишшя до сестри, хотіла все їй розповісти і з`явитися до відділу поліції, але була затримана. Пояснила, що умислу на позбавлення життя ОСОБА_11 вона не мала, хотіла лише, щоб він відпустив волосся.
Вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй діяння повністю доведена у судовому засіданні і підтверджується:
-показаннями допитаної у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що її дядько ОСОБА_13 мешкав у с. Дружелюбівка Захарівського району Одеської області. Її мати познайомилася з ОСОБА_9 та розповіла останній про ОСОБА_11 . Згодом ОСОБА_9 переїхала жити до ОСОБА_11 . З часом, дядько розповідав, що боїться жити з ОСОБА_9 , оскільки одного разу вона його підрізала ножом, вдарила камінням по голові. Щодо події умисного вбивства пояснила, що напередодні у сусіда ОСОБА_12 був день народження, де ОСОБА_11 і ОСОБА_9 вживали алкогольні напої, наступного дня їй подзвонила ОСОБА_14 , яка мешкала по сусідству з ОСОБА_11 та питала, чи не приїхав він до неї. Однак, ОСОБА_11 до неї не приїжджав, почалися його пошуки. Потім їй подзвонила тітка і повідомила, що ОСОБА_11 знайшли мертвим у сусідній кімнаті його будинку, а тим часом ОСОБА_9 поїхала до своєї сестри. Крім того вказала, що ОСОБА_9 неодноразово погрожувала ОСОБА_11 , кажучи: «Я тебе все одно колись вб`ю». Також стверджує, що саме ОСОБА_9 позбавила життя її дядька, вдаривши молотком по голові. Під час пошуків ОСОБА_11 вони заходили до хати, було чисто, а потім вони помітили стіну в крові та знайшли калюжу крові під ліжком. Коли вона з ОСОБА_14 питали ОСОБА_9 , де знаходиться ОСОБА_11 , вона спочатку казала, що він у друзів, потім - що він спить;
-показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що вранці 28.11.2017 року йому подзвонили з с. Дружелюбівка Захарівського району Одеської області та повідомили, що пропав дядько ОСОБА_11 . Перед цим святкували день народження ОСОБА_12 , де були і ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 . Вранці ОСОБА_14 хотіла запросити до себе ОСОБА_11 , однак ОСОБА_9 сказала, що він спить, а потім сказала, що він у друзів. Ввечері вони обдзвонили всіх друзів, але ОСОБА_11 ніде не було, пошуки здійснювали всюди. Через деякий час ОСОБА_11 знайшли мертвим, закиданим подушками у своєму будинку. Також йому відомо про конфлікти між ОСОБА_11 і ОСОБА_9 , остання кілька разів підрізала його ножом під час сварок. Коли поліція виявила труп ОСОБА_11 , ОСОБА_9 вдома не було, вона поїхала до рідної сестри, натомість у хаті було прибрано, але вони все одно помітили велику пляму крові під диваном та на дивані;
-показаннями допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що напередодні вбивства ОСОБА_11 святкували день народження її батька - ОСОБА_12 . На святкуванні були також ОСОБА_9 і ОСОБА_11 . Під вечір вони вирішили повечеряти разом і вона пішла додому до ОСОБА_11 , покликати вечеряти, але ОСОБА_9 сказала, що його немає вдома. Наступного дня ОСОБА_11 також ніхто не бачив і вони почали його пошуки, дзвонили всім родичам та друзям, але ОСОБА_11 ніде не було. Вона разом з матір`ю зайшла до будинку ОСОБА_11 , всі його речі були на місці, потім вони побачили купу речей, мати попросила підняти подушку і під нею вони побачили труп ОСОБА_11 . На той час ОСОБА_9 вдома не було, в хаті було прибрано. Диван, стіни, піч були у крові. Також вказала, що ОСОБА_11 і ОСОБА_9 дуже часто сварилися, під час однієї зі сварок ОСОБА_9 вдарила ножом ОСОБА_11 . Крім того, ОСОБА_9 часто казала, що колись вона вб`є ОСОБА_11 ;
-показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що у 2017 році відбувалося відтворення слідчого експерименту по факту умисного вбивства в с. Дружелюбівка Захарівського району Одеської області за участю ОСОБА_9 слідчого експерименту він фіксував на відеокамеру. Так, ОСОБА_9 особисто розповідала, як позбавила життя ОСОБА_11 , наносячи удари молотком по голові останнього. З однієї кімнати ОСОБА_9 перетягнула труп ОСОБА_11 в іншу кімнату, голову перемотала поліетиленовим пакетом, щоб кров не витікала та закидала його подушками. Також додав, що ОСОБА_9 добровільно розповідала про обставини події. Захисник та перекладач не були присутні під час слідчого експерименту;
-показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що ОСОБА_9 проживала разом з ОСОБА_11 в с. Дружелюбівка Захарівського району Одеської області. У них постійно виникали сварки, одного разу ОСОБА_9 підрізала ОСОБА_11 ножем, вдарила камінням по голові. 27.11.2017 року святкували день народження її чоловіка ОСОБА_12 , на святкуванні якого були ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Під час святкування ОСОБА_11 просив ОСОБА_9 менше вживати алкогольні напої, але остання все одно пиячила, вони посварилися. Потім ОСОБА_11 пішов додому. Ввечері вона сказала доньці - ОСОБА_14 покликати ОСОБА_11 і ОСОБА_9 на продовження святкування дня народження, але ОСОБА_9 сказала, що ОСОБА_11 немає вдома. Наступного дня ОСОБА_11 в гості до них не прийшов, вони його шукали та знайшли мертвим у власному будинку, голова була обмотана поліетиленовими пакетами. Також там вони побачили молоток, диван та простирадло в крові. Підлога була вимита, однак були ознаки волочіння трупа по підлозі. Також вказала, що вона неодноразово була свідком того, як ОСОБА_9 била ОСОБА_11 ;
-показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що 27.11.2017 року святкували день народження ОСОБА_12 на якому були присутні ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Наступного дня він дзвонив ОСОБА_11 , але останній не відповідав. Тоді він пішов до нього додому, але двері були зачинені. Він разом з ОСОБА_12 розпочав його пошуки. Крім того вказав, що вранці зазвичай корів виганяв ОСОБА_11 , але того ранку це робила ОСОБА_9 . Він запитав у неї про ОСОБА_11 , а вона йому відповіла, що він поїхав у місто. ОСОБА_11 шукали всюди та згодом дружина ОСОБА_12 з донькою знайшли труп ОСОБА_11 у його будинку, голова була замотана поліетиленовими пакетами. Також вказав, що він неодноразово був свідком сварок між ОСОБА_11 і ОСОБА_9 , остання одного разу підрізала ножем ОСОБА_11 і він його доставив до лікарні;
-показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що є сусідом ОСОБА_11 та ОСОБА_20 . Так, він їхав в магазин за продуктами в с. Затишшя та ОСОБА_9 попросила взяти її з собою, оскільки вона їде до сестри. Згодом йому стало відомо, що ОСОБА_11 знайшли мертвого, він допомагав виносити з будинку труп ОСОБА_11 , його голова була замотана поліетиленовими пакетами, тіло закидане лахміттям і подушками;
-протоколом огляду місця події від 28.11.2017 року з фото-таблицею до нього та відеозаписом, згідно якого було оглянуто домоволодіння в с. Дружелюбівка Захарівського району Одеської області, що належить ОСОБА_11 , в ході якого в будинку в одній із кімнат за пічкою під подушками був знайдений труп ОСОБА_11 зі слідами насильницької смерті та численними тілесними ушкодженнями, вилучено молоток з дерев`яною ручкою, з нашаруванням речовини бурого кольору на поверхні молотка, полімерний пакет, простирадло, миску, лінолеум, жіночу футболку з нашаруваннями речовини бурого кольору (т.1 а.с.86-114);
-протоколом отримання добровільно виданого предмету від 28.11.2017 року, згідно якого ОСОБА_9 добровільно видала працівникам поліції молоток з дерев`яною ручкою з нашаруваннями речовини бурого кольору, сокиру, полімерний пакет, простирадло, миску, лінолеум, жіночу футболку з нашаруваннями речовини бурого кольору (т.1 а.с. 115);
-заявою ОСОБА_9 від 28.11.2017 року про надання дозволу працівникам поліції на проведення огляду місця її проживання в с. Дружелюбівка Захарівського району Одеської області (т.1 а.с.116);
-протоколом огляду трупа ОСОБА_11 від 28.11.2017 року, з якого вбачається, що на голові малися сліди речовини бурого кольору, схожої на кров, у потиличній області зліва три рани на відстані одна від одної 2,5 см, розмір ран 3,2 см, краї їх нерівні. Дно ран кісткова тканина, виявляється у ранах рухомі кісткові відламки, інших тілесних ушкоджень на трупі не виявлено (т.1 а.с.117-118);
-протоколом огляду речових доказів від 28.11.2017 року з фотокопією до нього, відповідно до якого оглянутий молоток з дерев`яним руків`ям, на якому є нашарування речовини бурого кольору, який запакований у спецпакет №1746149, згідно протоколу від 28.11.2017 року вказаний оглянутий молоток визнаний речовим доказом та залучений до матеріалів кримінального провадження (т.1, а.с.119-120, 121);
-протоколами огляду речових доказів від 28.11.2017 року з фототаблицями до них, згідно яких оглянуто та визнано речовими доказами, долучено до матеріалів кримінального провадження наступні речі: простирадло білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, яке упаковано в спецпакет № 1746152, полімерний пакет білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, який упаковано в спецпакет № 1746153, полімерний пакет синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, яке упаковано в спецпакет № 1746150, жіноча футболка зеленого кольору з білими полосами з нашаруванням речовини бурого кольору, яку упаковано в спецпакет № 0795702, жіночий костюм темно-синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, який упаковано в спецпакет № 1746158 (т.1 а.с. 122-136);
-висновком експерта №103 від 28.12.2017 року з додатками, з якого вбачається, що смерть ОСОБА_11 знаходиться у прямому зв`язку із відкритою черепно-мозковою травмою і наступила від забою головного мозку; при дослідженні трупа виявлені ушкодження: забійні рани (три) потилочної області волосяної частини голови; відкритий дірчатий перелом з багатоуламковими переломами потилочної кістки черепа та забоєм і розчавленням потиличної долі головного мозку; дані тілесні ушкодження могли бути заподіяні при дії тупого предмета (не менше 3-х раз) з обмеженою контактуючою поверхнею, яка має ребро і яким могла бути головка металевого молотка (при контактно-дифузійним методом на поверхні клаптя шкіри в проекції пошкоджень № 1-3 виявлені незначні накладання заліза). При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_11 виявлено етиловий спирт в концентрації в крові 2,57 ‰. Дана концентрація відноситься до сильного ступеню сп`яніння (т.1 а.с.146-147). Вказаним висновком підтверджується та обставина, що ОСОБА_9 наносила удари цілеспрямовано, в потиличну частину голови. Характер та локалізація вказаних ушкоджень свідчать про наявність прямого умислу на позбавлення життя ОСОБА_11
-висновком експерта № 73 від 02.12.2017 року, відповідно до якого у ОСОБА_9 будь-яких тілесних ушкоджень на тілі не виявлено (т. 1 а.с. 148), що спростовує її покази в тій частині, що ОСОБА_11 в ході сварки наніс їй тілесні ушкодження;
- висновком експерта №1178 від 10.01.2018 року, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_11 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО; кров підозрюваної ОСОБА_9 відноситься до групи В В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО; на полімерній мисці (об`єкти 1-2-маркування відділення), вилученої під час огляду місця події за адресою: с. Дружелюбівка Захарівського району Одеської області, на спортивних штанах, футболці, які належать підозрюваній ОСОБА_9 , простирадлі, фрагменті лінолеуму виявлено кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО, що не виключає її походження від особи носія даної групової приналежності, у тому числі від потерпілого ОСОБА_11 . Походження крові від підозрюваної ОСОБА_9 можливо лише у разі наявності у неї зовнішньої кровотечі на момент події (т.1 а.с.148-153);
-висновком експерта №696 від 05.01.2018 року, згідно якого на слюсарному молотку, вилученому в ході огляду місця події, в об`єктах №№ 1-10 (нумерації відділення судово-медичної цитології) крові та ядровмісних клітин не знайдено (т.1 а.с.154-155);
-висновком експерта №646 від 04.01.2018 року, згідно судово-медичного дослідження за № 1260 від 01.12.2017 року, проведеного у відділенні судово-медичної імунології: «При неодноразовому дослідженні марлі з рідиною світло-буроватого кольору ОСОБА_11 , 1960 року народження, встановлена кров групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н за системою АВ0; кров підозрюваної ОСОБА_9 за ізосерологічною системою АВ0 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н; у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук підозрюваної ОСОБА_9 виявлений білок людини, крові не знайдено, знайдені ядровмісні епітеліальні клітини, встановити статеву належність яких не можливо у зв`язку із відсутністю в препаратах ядер клітин, придатних для статево специфічної ідентифікації. При встановленні групової належності клітин, знайдених в об`єктах №№ 1, 2 виявлені антигени В та Н ізосерологічної системи АВО, які властиві особі (особам) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А з супутнім антигеном Н даної системи, що не виключає можливість походження в об`єктах №№ 1, 2 клітин від особи (осіб) з вищевказаною групою крові системи АВО, в тому числі як від самої підозрюваної ОСОБА_9 так і від потерпілого ОСОБА_11 (т.1 а.с.156-159);

-висновком судово-психіатричних експертів №150 від 21.12.2017 року, згідно якого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період часу, який відноситься до скоєння кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, на хронічний психічний розлад, недоумство, інший психічний розлад не страждала, у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходилась, у зв`язку з чим вона була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Як слідує з матеріалів кримінального провадження та пояснень самої ОСОБА_9 , під час вчинення кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється, вона могла знаходитися в стані простого (непатологічного) алкогольного сп`яніння, у структурі якого не відмічалось якісно та кількісно порушеної свідомості, будь-яких хвилювань психологічного рівня (марення, галюцинацій), що не позбавляло її здатності усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_9 також не страждає на хронічний психічний розлад, недоумство, здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом може приймати участь у слідчих діях та стати перед слідством та судом, застосування до неї примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.с.160-163);
-актом судово-медичного-гістологічного дослідження шматочків органів ОСОБА_11 № 3363/Захарівка від 14.12.2017 року, відповідно до якого вогнищевий субарахноїдальний крововилив в м`яких мозкових оболонках великих півкуль ділянки розміжчення мозкової тканини, групи периваскулярних і петехіальних крововиливів у речовині великих півкуль без вираженої перифокальної клітинної резекції. Нерівномірно виражений набряк головного мозку. Нерівномірне кровонаповнення органів. Вогнища набряку, гострої емфіземи, ділянки дистелектаза в легенях. Периваскулярний склероз, зерниста дистрофія, дрібновогнищевий стромальний ліпоматоз, склероз судин міокарда. Диссемінований жировий гепатоз. Артеріолосклеротичний гломерулосклероз, дистрофія канальцевого епітелію в нирках (т. 1 а.с. 164);
-актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 5805/103 від 29.11.2017 року, згідно якого при судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_11 , в крові виявлений етиловий спирт у концентрації 2,57 ‰ (т. 1 а.с. 165);
-актом судово-медичного дослідження (обстеження) № 655 від 27.12.2017 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого на клапті шкіри лівої потилочної області і фрагменті черепа, вилучених від трупа ОСОБА_11 , 1960 р.н. виявлені ушкодження. Пошкодження № 1-3 на клапті шкіри є забитими ранами і могли бути утворені твердим тупим предметом, контактуюча поверхня якого має ребра, що сходяться під кутом. Пошкодження № 4, яке розташоване біля лівого краю клаптя шкіри, представлено частково, має ознаки забитої рани. Висловитися про форму травмуючого предмета не представляється можливим. Пошкодження № 5, яке розташоване у правого краю клаптя шкіри, має ознаки розриву, могло бути утворено краями кісткових відламків. У частині ушкоджень на стінках виявлені дрібні кісткові відламки, інших включень не виявлено. Контактно-дифузійним методом на поверхні клаптя шкіри в проекції пошкоджень № 1-3 виявлені незначні накладення заліза. На фрагменті склепіння черепа є ушкодження. Дірчастий перелом (ушкодження № 1) утворений твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, яка за формою наближається до прямокутника. Багатоуламкові переломи (пошкодження № 2, 3) утворені твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, конструктивні особливості якої в ушкодженнях не відобразилися (т. 1 а.с. 166-171).
Крім того, за клопотанням захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , судом були допитані свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які пояснили наступне.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснила, що ОСОБА_9 є її рідною тіткою, яка була дружиною ОСОБА_11 . Згодом, ОСОБА_9 дзвонила та просила її забрати з с. Дружелюбівка Захарівського району Одеської області, так як її постійно ображав ОСОБА_11 . Вона їй часто жалілася на те, що ОСОБА_11 її ображає, б`є. Так, вони винайняли їй житло у м. Котовськ, де ОСОБА_9 мешкала близько 2-3-х тижнів, але потім вона повернулася знову до ОСОБА_11 . Одного разу вони приїхали провідати тітку ОСОБА_9 , в с. Дружелюбівка Захарівського району Одеської області, де побачили ОСОБА_11 у нетверезому стані, вів себе агресивно, а ОСОБА_9 ховалася від нього в городі, була в синцях. Також був випадок, коли ОСОБА_9 приїхала до неї з порізаною рукою. Також вказала, що ОСОБА_9 дуже хороша людина, алкогольними напоями не зловживала, вона спілкується з донькою ОСОБА_9 по телефону, оскільки та проживає в іншій державі та розповідала про сварки між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , та те, що останній постійно ображав, бив ОСОБА_9 . При цьому вказала, що ОСОБА_9 на протязі життя з ОСОБА_11 потерпала від домашнього насилля зі сторони ОСОБА_11 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснила, що з ОСОБА_9 познайомилася, працюючи на посаді слідчого. Вона виїжджала за повідомленням лікаря Захаріської ЦРЛ. Також їй відомо, що ОСОБА_9 знаходилася на стаціонарному лікуванні у Захарівській ЦРЛ після побиття, вона бачила останню у лікарні і їй ОСОБА_9 розповідала, що страждає від домашнього насильства зі сторони співмешканця, але з заявою з цього приводу до правоохоронних органів вона не зверталася.

До того ж колегію суддів ретельно досліджені докази сторони захисту, а саме: перевірено факти нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 її співмешканцем ОСОБА_11 за час сумісного проживання.

Так, як вбачається з висновку інспектора Фрунзівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_23 , 07.05.2016 року о 01.20 год. до чергової частини Фрунзівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області надійшло телефонне повідомлення про те, що каретою швидкої допомоги була доставлена мешканка с. Дружелюбівка Захарівського району Одеської області ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з діагнозом: гематома лівого та правого плеча, тупа травма живота. В ході розгляду матеріалів було встановлено, що ОСОБА_24 знаходилася на території власного домоволодіння, і в цей час додому повернувся співмешканець ОСОБА_11 в стані алкогольного сп`яніння, який в ході розмови почав ОСОБА_24 ображати та вдарив останню ногою один раз в область тулубу. Також ОСОБА_24 написала заяву, що претензій будь-якого характеру до ОСОБА_11 не має (т. 3 а.с.194-199).

В ході судового розгляду встановлено, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 періодично виникали конфлікти, які переростали в бійки, що підтверджується наступним: довідкою КУ «Захарівська центральна районна лікарня» Одеської області за №345 від 18.05.2018 року про те, що ОСОБА_11 27.06.2017 року поступив до хірургічного відділення КУ «Захарівська ЦРЛ» з діагнозом: «Колото-різана рана правої пахвинної ділянки», хворий категорично відмовився від госпіталізації в хірургічне відділення; згідно витягів реєстрації заяв, що надходили від ОСОБА_9 до поліції, а саме: 13.10.2015 року (ЄО №1725) повідомлення по телефону сімейна сварка, де ОСОБА_9 повідомила, що її співмешканець ОСОБА_11 виганяє її з дому, за викликом виїжджала слідчо-оперативна група (т.2,а.с.29); 24.09.2016 року (ЄО №1685) повідомлення по телефону від ОСОБА_9 про те, що її співмешканець вчиняє сварку з нею, за її викликом виїжджав дільничний інспектор (т.2,а.с.32-35).
Судом був досліджений протокол слідчого експерименту від 29.11.2017 року, відповідно до якого у присутності понятих ОСОБА_9 детально показала на місці події, як та за яких обставин вона вчинила умисне вбивство ОСОБА_11 . Покази ОСОБА_9 на слідчому експерименті, крім протоколу, зафіксовані за допомогою відео - та фото фіксації. Відеозапис досліджений у судовому засіданні, а фото таблиця оглянута та долучена до справи (т.1 а.с.141-145). Судом з`ясовано, що вказана слідча дія була проведена у присутності понятих та інспектора-криміналіста.

Разом з тим, при проведенні слідчого експерименту захисник та перекладач участі не приймали, чим, на думку суду, порушено право підозрюваної на захист.

Так, відповідно до ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою право користуватись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом. Судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, надаються сторонам кримінального провадження у перекладі на їх рідну або іншу мову, якою вони володіють. Переклад інших процесуальних документів кримінального провадження, надання копій яких передбачено цим Кодексом, здійснюється лише за клопотанням зазначених осіб.
Згідно п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.
Право обвинуваченого на одержання допомоги перекладача також є невід`ємною складовою закріпленого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, одержувати безоплатну допомогу перекладача.

Дотримання вказаних приписів забезпечує належну реалізацію права підозрюваного, обвинуваченого на захист.
Згідно вимог п.3 ч.2 ст.87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини та основоположних свобод, зокрема, такі діяння: порушення права особи на захист.
За таких обставин суд вважає, що з наведених підстав підлягає визнанню недопустимим протокол проведення слідчого експерименту від 29.11.2017 року з додатками до нього (DVD-диск та фото таблиця) за участю підозрюваної ОСОБА_9 , що проведений без участі захисника та перекладача.
Водночас, колегія суддів, оцінивши надані докази, зазначає наступне.
Згідно з ч. 3 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченої в тій частині, що вона наносила удари молотком, намагаючись захистити себе від неправомірних дій ОСОБА_11 , що висловлював в її адресу погрози вбивством, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.
Отже, виходячи з наведеного, право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст. 36 КК України ці умови полягають у такому:
1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави;
2) оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК України;
3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала;
4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається;
5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає;
6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
Визначення конкретного моменту, з якого особа перестала перебувати в стані необхідної оборони з огляду на закінчення злочинного посягання, має відносний характер і залежить від конкретних обставин справи, оцінка яких має включати аналіз об`єктивних і суб`єктивних аспектів поведінки як нападника, так і того, хто обороняється. При цьому важливо з`ясувати, чи могла особа, яка обороняється, з огляду на об`єктивну обстановку та поведінку нападника усвідомлювати, що посягання припинилося, тобто чи було для такої особи за даних об`єктивних обставин очевидним, що у застосуванні заходів захисту відпала необхідність. Якщо ж у ситуації, яка склалася, особа не мала можливості усвідомити факт припинення злочинного посягання, слід вважати, що вона діяла в стані необхідної оборони. Крім того, посягання вважається наявним і тоді, коли воно зупинене, однак може відновитися у будь-який момент.
Суд враховує позицію колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду ВС (Постанова від 19.04.2018 року по справі №722/1981/16-к, провадження №51-792км18), що при розгляді справ даної категорії необхідно також з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання. При цьому згідно з ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту; перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК України. Щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
У даному кримінальному провадженні, враховуючи вищезазначену правову позицію, дослідивши докази, надані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_9 не оборонялася від протиправного насильства, не перебувала у стані необхідної оборони і застосоване нею насильство до ОСОБА_11 у вигляді трьох ударів молотком у потиличну область волосяної частини голови та спричинення останньому тілесних ушкоджень у виді трьох забійних ран потиличної області волосяної частини голови, відкритого дірчатого перелому з багатоуламковими переломами потиличної кістки черепа та забій і розчавлення потиличної долі головного мозку, в результаті чого останній від отриманих травм помер на місці, не співмірне із загрозою, яку становили для неї дії ОСОБА_11 .
При цьому, оцінюючи суб`єктивну сторону суспільно-небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_9 , суд виходить з наступного.

В п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я особи» дано роз`яснення, що для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Розмежування складів злочинів умисного вбивства та тяжкого тілесного ушкодження, що потягло смерть потерпілого, здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною. Зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків, у зв`язку з чим належить ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень (ВСУ справа № 58 кс 13).

В ході судового розгляду був встановлений мотив умисного вбивства неприязні стосунки, які виникали після вживання ОСОБА_11 алкогольних напоїв, що породжувало сварки, які переростали в бійки.

Суд вважає, що навіть покази самої обвинуваченої свідчать про умисне вбивство нею ОСОБА_11 , оскільки остання пояснила, що вона після нанесення ударів молотком по голові ОСОБА_11 , вважаючи що він живий, не здійснила жодних дій щодо виклику швидкої допомоги та поліції, а навпаки знищила сліди злочину та намагалася зникнути з місця події, що виключає перевищення меж необхідної оборони та доводить наявність прямого умислу на позбавлення життя ОСОБА_11 .

Таким чином, характер, послідовність дій ОСОБА_9 , її поведінка до, під час і після вчинення злочину, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого та механізм їх спричинення, знаряддя злочину, збігаються з ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і свідчать про те, що ОСОБА_9 діяла з прямим умислом на позбавлення життя потерпілого.

Згідно ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, повно та неупереджено з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, дійшов висновку, що вищенаведеними по справі доказами, які визнані допустимими, вина обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні даного злочину доведена, а її дії суд кваліфікує за ч. 1 ст.115 КК України, як умисне вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Захисник ОСОБА_8 в судових дебатах просив призначити ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_9 є жертвою домашнього насильства зі сторони ОСОБА_11 .
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості, суспільну небезпеку вчиненого злочину та особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу обвинуваченої вона раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обтяжуючих обставин, тому суд вважає можливим призначити обвинуваченій мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 115 КК України. При цьому колегія суддів не вбачає підстав для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України, про що просив захисник.

Цивільний позов по справі не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_9 залишити тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 368, 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з 28.11.2017 року, тобто з дня фактичного затримання.
Речові докази: молоток з дерев`яним руків`ям, простирадло білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, полімерний пакет білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, полімерний пакет синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, жіноча футболка зеленого кольору з білими полосами з нашаруванням речовини бурого кольору, жіночий костюм темно-синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору знищити.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Біляївський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженою з дня вручення вироку суду.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3