У Х В А Л А

03 вересня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу подання Покровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
про приведення вироку Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 07 лютого 2020 року у відповідність із вимогами закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання,
В С Т А Н О В И В:
Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року ОСОБА_4 засуджена за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
14 липня 2020 року Покровський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області звернувся до суду з поданням про приведення вироку Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.02.2020 у відповідність до діючого законодавства, посилаючись на те, що 01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року за № 2617-VIII, яким змінено санкцію статті за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України з позбавлення волі на обмеження волі, у зв`язку з чим просить привести вирок у відношенні ОСОБА_4 у відповідність до даного Закону.
Представник Покровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, при зверненні до суду з поданням подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, подання підтримав у повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні подання не підтримав, вважав, що воно не обґрунтовано і у разі його задоволення буде погіршено становище засудженої.
Засуджена ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, її неприбуття не перешкоджає розгляду клопотання.
Суд, заслухавши думку прокурора, дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 лютого 2020 року ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначено їй покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік. Вирок набрав законної сили 10 березня 2020 року.
Як слідує з подання органу пробації його подано до суду на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України за якою під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
У поданні орган пробації просить вирішити питання щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженій. При цьому, орган пробації не навів конкретних вимог щодо виду та міри покарання, на яке він просить замінити засудженій ОСОБА_4 призначене покарання. Відтак, подання не містить і мотивів, з яких виходив орган пробації, звертаючись до суду з вказаним поданням.
В свою чергу, за правилами ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII) з 01 липня 2020 року до абзацу другого частини першої ст. 185 КК України внесено зміни згідно яких, вказано, «карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».

Отже, згідно Закону № 2617-VIII за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, з 01.07.2020 встановлений більш м`який вид покарання ніж був застосований до засудженої ОСОБА_4 , а саме обмеження волі. При цьому максимальна межа обмеження волі за ч. 1 ст. 185 КК України встановлена на строк до 5 років, в той час як ОСОБА_4 засуджено до позбавлення волі на строк 1рік.
Засуджена ОСОБА_4 покарання не відбувала, оскільки вона на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на строк один рік.
При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Тобто, необхідно застосовувати найбільш сприятливий для винуватого закон із усіх, що були чинними у цей період.
За положеннями ч. 3 ст. 74 КК України суд замінює призначене покарання на максимальний строк (розмір) передбаченого в санкції більш м`якого виду покарання.
Якщо засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням, а новий закон, що має зворотну дію, передбачає як найбільш суворий вид покарання такий, від відбування якого особа теж може бути звільнена з випробуванням (наприклад, обмеження волі чи виправні роботи), призначена їй міра покарання теж підлягає заміні на максимальний розмір покарання, передбаченого новою санкцією. При цьому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не скасовується і засуджений продовжує далі відбувати визначений судом іспитовий строк.
З урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України та положень Закону № 2617-VIII покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік ОСОБА_4 , може бути замінено на обмеження волі строком на 5 років (максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону) із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Міра покарання це якісна і кількісна характеристика визначеного судом згідно з законом покарання за злочин. Отже, міра покарання охоплює не лише строк та розмір покарань, але і їхній вид та кількість, визначену судом.
З урахуванням змін внесених Законом № 2617-VIII до санкції ч. 1 ст. 185 КК України пом`якшується вид покарання, проте з урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України посилює строк покарання.
Враховуючи, що максимальна межа покарання у виді обмеження волі, що може бути призначене за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, згідно Закону № 2617-VIII значно перевищує (у п`ять разів) строк призначеного засудженій вироком суду покарання у виді позбавлення волі, суд дійшов висновку, що у даному випадку приведення вироку суду від 07.02.2020 у відповідність до вимог Закону № 2617-VIII погіршує становище засудженої.
При цьому, суд не вбачає підстав для застосування правил, встановлених ч. 1 ст. 72 КК України. Так, згідно ч. 6 ст. 72 КК України встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу. В свою чергу можливість перерахування покарання за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, можливе лише у разі відбуття засудженим частини покарання (друге речення ч. 3 ст. 74 КК України).
У даному випадку засуджена покарання не відбувала, оскільки була звільнена від відбування покарання вироком суду, а тому відсутня можливість перерахувати відбуте нею покарання, а отже й застосовувати правила ч. 1 ст. 72 КК України.
За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення подання органу пробації.
Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Подання Покровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_4 залишити без задоволення.
На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1