Справа № 126/1135/19
Ухвала
Ім`ям України
"16" жовтня 2020 р. місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калинівка Вінницької області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 27 березня 2019 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Калинівського районного суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000141 від 27.03.2019р. відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.3 ст.187 КК України, по якому ухвалою суду від 19.08.2020р. призначене підготовче судове засідання.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд вправі з підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору у випадку якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Тобто, для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам КПК суд має встановити невідповідність форми та змісту такого обвинувального акта положенням ст.291 КПК України.

У відповідності до вимог ст.291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

При цьому, суд не повинен вдаватися в оцінку доказів (їх належності і допустимості), зібраних у кримінальному провадженні у ході досудового розслідування, зокрема, їх достатності для встановлення тих чи інших обставин кримінального правопорушення.

Суд, перевіривши обвинувальний акт вважає, що він складений та підписаний слідчим, уповноваженим в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати відповідне досудове розслідування кримінальних правопорушень, і затверджений в установленому порядку прокурором. За змістом обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення, обвинувальний акт підписано слідчим та прокурором, до нього додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

За таких обставин, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затверджені прокурором дотримані вимоги закону.

Суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав:

- кримінальне провадження підсудне Калинівському районному суду Вінницької області;

- угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло;

- підстав для закриття кримінального провадження не вбачається.

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні подав клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглянувши заявлене клопотання, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що згідно матеріалів даного кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого на підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 25.08.2020р. продовжено до 23.10.2020р. включно, без визначення розміру застави.

16.10.2020р. до початку проведення судового засідання, прокурором ОСОБА_9 подано письмове клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.3 ст.187 КК України, за вчинення найтяжчого з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна. Конкретні підстави, за яких в ході досудового розслідування було обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не змінились, в справі наявні обставини, що дають достатні підстави вважати наявність ризиків, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, а отже про його підвищену суспільну небезпечність. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде співрозмірним особі обвинуваченого та суспільній небезпечності вчиненого діяння.

Згідно ст.29 Конституції України, ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків, 5) вчинити інше кримінальне правопорушеня.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч.1 ст.197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом установлено, що відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 25.08.2020р., строк тримання ОСОБА_4 під вартою було продовжено до 23.10.2020р. включно, без визначення розміру застави.

При вирішенні питання щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із наявності пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення та необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, зокрема, що обвинувачений може переховуватися від суду, вплинути на потерпілого, свідків, які ще не допитані у судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

Доведений і ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній офіційно не працевлаштований, не має належного та постійного джерела доходу (прибутку).

Ймовірним є й те, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадження, оскільки останні ще не допитані в судовому засіданні.

При вирішенні питання доцільності продовженнгя запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого відповідно до ч.1 ст.178 КПК України судом враховуються такі обставини як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у його вчиненні, відсутністю сталих соціальних зв`язків та стосунків, а також вільний вибір місця знаходження та проживання, що може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні ряду злочинів, за вчинення найтяжчого з яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, саме кримінальне провадження не завершено, строк тримання під вартою закінчується 23.10.2020р., а також беручи до уваги те, що у суду відсутні докази, які б свідчили про те, що ризики передбачені ст.177КПК України, які існували на час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зникли, а тому оскільки підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не встановлено, суд приходить до висновку про необхідність обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначені ризики виправдовують обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи викладене, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно обрати на 60 (шістдесят) днів, до 14 грудня 2020 року включно.

Обставини обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, поєднаного із застосуванням насильства відносно потерпілої сторони, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України, щодо високого ступеню ризику ухилення обвинуваченого від суду, особи обвинуваченого, також дають підстави суду не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст.ст.315, 369-372, 376, 392 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бирлівка Бершадського району Вінницької області, українця, громадянина України, з неповною базовою середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.3 ст.187 КК України, терміном на 60 (шістдесят) днів, до 14 грудня 2020 року включно, без визначення розміру застави.

Обвинуваченого ОСОБА_4 утримувати під вартою у слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницька УВП (№ 1)», куди невідкладно надіслати копію цієї ухвали для виконання.

Призначити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152, ч.3 ст.187 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Калинівського районного суду Вінницької області на 23 жовтня 2020 року на 11.00год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового провадження.

Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя