Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

18 листопада 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні №0000428 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 17 жовтня 2020 року) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.1 ст.240-1 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та повернути належний йому автомобіль марки «Хюндай Сантафе», д.н.з. НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання.

Згідно оскаржуваної ухвали слідчого судді, клопотання слідчого задоволено та накладено арешт, шляхом заборони володіння, розпорядження та користування майном, на автомобіль марки Hyundai Sante FE, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на предмет зовні схожий на бурштин-сирець.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вважає рішення слідчого судді таким, що прийняте за неповного з`ясування обставин справи, необгрунтованим у зв`язку із чим ухвала підлягає скасуванню. Вказує, що в даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого злочину, розгляд клопотання слідчого про арешт майна проведено за відсутності власника майна бурштину, а арешт накладено на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого та накладючи арешт на майно, зазначив в ухвалі, що автомобіль та каміння, ззовні схоже на бурштин-сирець, визнано речовим доказом, у кримінальному провадженні, клопотання про арешт майна є належно обгрунтоваим, поданим до суду із дотриманням вимог ч.5 ст.171 КПК України, накладення арешту на вказане майно дасть можливість забезпечити збереження речових доказів, а також позбавить можливості відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав вважати, що воно є речивим доказом у кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, думку власника майна та його представника адвоката, які повністю підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, міркування прокурора щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з вимогами ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані, як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, або зберегли на собі його сліди.

З клопотання слідчого вбачається, що СВ Володимирецького ВП Вараського ВП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000428 від 17.10.2020 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.240-1 КК України.

Як вбачається із матеріалів клопотання, автомобіль марки Hyundai Sante FE, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та предмет зовні схожий на бурштин-сирець визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000080.

На думку колегії суддів, при розгляді клопотання про арешт майна, слідчий суддя дослідив наявні в матеріалах судового провадження дані і врахував правові підстави для арешту зазначеного в клопотанні майна.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про накладення арешту на вказане в клопотанні майно, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню

Таким чином, слідчий суддя наклав арешт на вказане в клопотанні майно з метою його збереження та не настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню на момент проведення досудового розслідування і даним рішенням ОСОБА_4 не позбавлений права звернення до суду в порядку ст.174 КПК України з клопотанням щодо скасування арешту на майно.

Доводи апелянта про те, що у матеріалах провадження відсутні будь-які дані, що вилучене майно може мати якесь відношення до кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріалами клопотання підтверджуються реальні підстави вважати, що вилучене майно може мати відношення до даного кримінального правопорушення, та його повернення майна, в даному випадку, може призвести до його приховування, зникнення, втрати чи передачі.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу законною і обґрунтованою і підстав для її скасування не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Володимирецького районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні №0000428 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 17 жовтня 2020 року) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.1 ст.240-1 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3