В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 534/1334/20
Провадження № 1-кп/534/44/21

09 лютого 2021 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000417 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ, Полтавської області, громадянина України, маючого інвалідність II групи з дитинства, не одруженого, освіта середня, зареєстрованого та проживаючого заадресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23.06.2020, близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_5 , знаходився на території центрального пляжу р. Дніпро по вул. Конституції м. Горішні Плавні Полтавської області де побачив біля дерева дитячий велосипед марки «Мадагаскар», зеленого кольору, біля якого нікого не було. Після цього у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер соїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, ОСОБА_5 здійснив крадіжку дитячого велосипеду марки «Мадагаскар», зеленого кольору, вартістю 616 грн. 67 коп., який належить ОСОБА_7 .

Після цього ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 616 грн. 67 коп.

Потерпілому не відшкодовано збитки завдані кримінальним правопорушенням.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений пояснив, що частково визнає себе винним, а саме, що не заперечує проти того, що він заволодів велосипедом, заперечував проти того, що вчинив крадіжку, оскільки за станом свого здоров`я не усвідомлював, що вчиняв крадіжку. Пояснив також те, що, перебуваючи на пляжі, побачив, що через велосипед перечепилася дитина. З метою запобігти травмуванню, прибрав велосипед з пляжу. Коли забрав велосипед, виник умисел закласти в ломбард і купити собі ліки. Підтверджував про відсутність корисливого умислу. Свідок ОСОБА_8 на момент скоєння злочину міг травмувати дитину, купався. Свідок ОСОБА_8 зробив хибний висновок, що обвинувачений ОСОБА_5 вчиняв крадіжку. На запитання прокурора обвинувачений відповів наступне. Подія трапилась 23.06.2020, близько 19 год. 00 хв., на «дитячому» пляжі, що біля річки Дніпро, м. Горішні Плавні. Велосипед знаходився без хазяїна, людей на пляжі мабуть не було. Велосипед знаходився метрів за 7 від води, який лежав просто на піску. Дитина, яка травмувалася, була на вигляд 7 років, хлопчик, був сам. Більш ніхто не травмувався. Що саме сталося з дитиною, не бачив, а бачив лише наслідок дитина почала плакати. Обвинувачений не поставив велосипед до дерева, чи у інше місце, оскільки вирішив, що логічніше буде чимдалі його відкотити, щоб не було більше травмувань. Розумів, що це чужий велосипед. В момент відкочування велосипеда у обвинуваченого сталося різке погіршення здоров`я, і він був вимушений на той момент купити ліки. Велосипед викотив за межі пляжу. Не заперечував, що дійсно велосипед здав у ломбард та отримав за це гроші. На запитання захисника обвинувачений повідомив наступне, що купив психотропні ліки, валідол, карбамазепіл, - щоб не було епілептичного нападу. Чи залишилися гроші, і скільки не пам`ятає.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 , не заперечив проти того, що ОСОБА_5 винний у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив суд застосувати до обвинуваченого примусові заходів медичного характеру, покарання просив не призначати.
Будучи належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи потерпілий у судове засідання не прибув, звернувшись із відповідною заявою про розгляд справи за його відсутності. У наданій на адресу суду заяві потерпілий наголосив про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого, питання призначення покарання залишив на розсуд суду.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.06.2020;

- протоколом огляду місця події від 23.06.2020 та фототаблицею до нього, місцем огляду є ділянка місцевості, що розташована на центральному пляжі р. Дніпро по вул. Конституції м. Горішні Плавні Полтавської області ;

- протоколом огляду місця події від 04.06.2020 та фототаблицею до нього, місцем огляду є приміщення ломбарду, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- висновком експерта № 870/Кр за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи від 17.07.2020, відповідно до якого ринкова вартість викраденого майна дитячого велосипеда «MUSTANG Madagascar 16» станом на 23.06.200 (момент скоєння правопорушення) могла становити 616.67 грн.

- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 24.06.2020.

Оцінивши кожний досліджений та перевірений в судовому засіданні доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд, поза розумного сумніву, вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні умисного злочину проти власності.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Стороною захисту жодним чином не спростовано докази надані стороною обвинувачення і досліджені в судовому засіданні .

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним правопорушень, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд рахує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно довідки Горішньоплавнівської міської лікарні обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога не знаходиться та перебуває на обліку у лікаря-психіатра. За місцем проживання характеризується задовільно.

При обранні міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, його молодий вік, стан здоров`я, а саме те, що він має інвалідність II групи з дитинства, сімейний стан, зокрема обвинувачений є неодруженим, наявність обставин, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, думку потерпілого, який при призначенні покарання поклалася на розсуд суду.

Відповідно до cт. 20 КК України особа, визнана судом обмежено осудною, тобто та, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними, підлягає кримінальній відповідальності; визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосуванняпримусових заходів медичного характеру.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК України) належить виключно до компетенції суду.

Разом з тим, слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений ст.94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Зі змісту Акту судово-психіатричних експертів № 345 від 14.09.2020 вбачається що:

1. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в даний час будь яким хронічним психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає, а виявляє ознаки іншого хворобливого розладу психічної діяльності у вигляді розладу особистості органічного (перинатального та токсичного) походження ускладненого вживанням психоактивних речовин (опіоїди, канабіоїди, алкоголь)

2. ОСОБА_5 в період часу, відноситься до інкримінованого протиправного діяння не страждав будь яким хронічним захворюванням і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності. Наявний у досліджуваного вищевказаний психічний розлад позбавляє його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Отже, наявний у ОСОБА_5 на час скоєння злочину психічний розлад, позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними (тобто підпадає під дію ст.20 КК України «обмежена осудність»).

Згідно рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до пункту 8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, та здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

На підставі вищевказаного акту судово психіатричного експерта № 345 від 14.09.2020 року, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 є обмежено осудним та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я.

Вказане кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 504 КПК України, згідно якої досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності,здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

При цьому суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства.

Приймаючи до уваги обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, суд, у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді штрафу зі сплатою на користь держави, у мінімальному розмірі, та відповідно до ч. 2 ст. 20, п. 1 ч. 1 ст. 94 КК України, застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги за місцем мешкання засудженого.

У відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження скоєння ним нових злочинів.

Питання щодо речових доказів належить вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України. Згідно із долученими до справи матеріалами, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 було проведено експертизу, вартість якої становить 653 грн. 80 коп.,

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у рамках даного кримінального провадження не обирався.

Підстав щодо застосування запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 судом не вбачається, і зазначене питання учасниками даного кримінального провадження - не ставилось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-374, 376,503, ч.2 ст.504, КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК Україниі призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, зі сплатою на користь держави.

На підставі ч. 2 ст. 20, п.1 ч.1 ст. 94 КК України застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покласти на КНП «Лікарня інтенсивного лікування I рівня м. Горішні Плавні» () за адресою: Полтавська область, м.Горішні Плавні, вул. Миру, 10, за місцем мешкання ОСОБА_5 .

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у рамках даного кримінального провадження не обирався.

Витрати на залучення експерта в розмірі 653 грн. 80 коп. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази по справі:

- велосипед марки «Мадагаскар» зеленого кольору залишити потерпілому ОСОБА_7 , як йому належний.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому, потерпілій роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1