У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0003744

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2020 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, без зареєстрованого місця проживання, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2020 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 08 жовтня 2020 року включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у відношенні нього обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Зазначає, що не був у розшуку, а тому вважає, що відсутній ризик переховування від суду.

Вказує на позитивну характеристику та що він має постійне місце проживання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження №0003744 у відношенні ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що ризик переховування обвинуваченого від суду через тяжкість покарання та ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень не зменшився, оскільки останній має судимість за вчинення злочинів, постійного джерела доходу не має.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не буде здатним забезпечити виконання покладених на ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Обвинувачений ОСОБА_5 повідомлений про дату розгляду його апеляційної скарги, заяву про бажання брати участь під час апеляційного розгляду не надавав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 вересня 2018 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ленінським районним судом м. Миколаєва ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08.10.2020 р.

Приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухваленням судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, суд першої інстанції, при вирішенні питання, щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченому ОСОБА_5 під вартою, прийняв до уваги те, що обвинувачений може переховуватись від суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Висновки суду першої інстанції про наявність на даний час ризиків, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, з підстав, зазначених у судовому рішенні, - є правильними.

Враховуючи наявність встановлених ризиків, обставини кримінального провадження, суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, та не знаходить підстав для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, про що просить апелянт.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2020 року, якою ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 жовтня 2020 включно, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3