ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2131/20 Справа № 206/836/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2020 року у кримінальному провадженні №0000812 за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2020 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 , задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_9 , на користь ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином 15046 (п`ятнадцять тисяч сорок шість) гривень 82 (вісімдесят дві) копійки.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 , на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином 100 000,00 (сто тисяч) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 понесені останньою судові витрати у розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень.
Вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_9 визнано винним за те, що 12.08.2019, приблизно о 13 годині 00 хвилин він прийшов до раніше знайомих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за їх місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де на подвір`ї будинку між ним та ОСОБА_10 відбулась розмова з приводу стосунків особистого характеру зі співмешканкою ОСОБА_9 . В ході розмови, між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виникла сварка на ґрунті ревнощів.
Перебуваючи в той же день та час у вказаному місці, не маючи наміру на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, не бажаючи його смерті та не передбачаючи суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча в силу віку та життєвого досвіду повинен був і міг їх передбачити, оскільки до цього часу неодноразово приходив до вищевказаного будинку та бачив, що подвір`я домоволодіння має бетонне покриття, тобто проявивши, тим самим, злочинну недбалість, ОСОБА_9 , у відповідь на спробу нанесення йому ОСОБА_10 удару, з метою здійснення насильницьких дій наблизився до останнього, та, стоячи обличчям до нього, наніс правою рукою, стиснутою у кулак, зі значною силою прикладання, один удар в обличчя ОСОБА_10 зліва, від якого той, не втримавши рівноваги, впав правим боком на бетонне покриття подвір`я будинку, вдарившись об нього правою частиною голови.
Після цього, вважаючи свої злочинні дії доведеними до кінця, ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, а ОСОБА_10 самостійно зайшов у будинок. У подальшому, 14.08.2019 внаслідок погіршення самопочуття, ОСОБА_10 було госпіталізовано до Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.Мечникова» Дніпропетровської обласної ради, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, площа Соборна, 14.
Внаслідок злочинної недбалості ОСОБА_9 . ОСОБА_10 було заподіяно тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер у приміщенні Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня імені І.Мечникова» Дніпропетровської обласної ради.
Виявлені при експертизі трупа ушкодження прижиттєві, виникли задовго до настання смерті від дії тупого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі). Внутрішньочерепна травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до настання смерті.
Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2020 року.
Виключити з резолютивної частини вироку рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 судового збору у розмірі 1000 грн.
Сплачений судовий збір просить повернути потерпілій ОСОБА_8 .
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.
Тому прокурор вважає, що вирок суду необхідно змінити, виключивши рішення про стягнення судового збору з обвинуваченого, а судовий збір має бути повернутий цивільному позивачу.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Як вбачається з матеріалів, у цьому кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов, який був задоволений в повному обсязі судом першої інстанції. Також потерпілою був сплачений судовий збір у розмірі 1000,00 гривень.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, судом першої інстанції було стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 сплачений судовий збір у розмірі 1000,00 гривень
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок кримінального правопорушення.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.01.2019 року, стягнення за вироком із засудженого судового збору суперечить ч. 5 ст. 128, статтям 2, 7, 9, 118, 119, 370 КПК України в їх взаємозв`язку. Така позиція узгоджується з тим, що оскаржуючи в апеляційному чи касаційному порядку судові рішення в частині цивільного позову, постановлені в кримінальному провадженні, засуджений, який несе цивільну відповідальність, не сплачує жодних судових витрат на відміну від цивільного судочинства. Під час вирішення в межах кримінального провадження цивільного позову стягнення судового збору з обвинуваченого (засудженого), який несе цивільну відповідальність, не допускається, адже таке стягнення суперечить закріпленим у статтях 2, 7, 9 КПК України завданням кримінального провадження, засаді законності, не відповідає приписам ч. 5 ст. 128, статей 118, 119, 370 цього Кодексу та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо неї з додержанням вимог зазначеного провадження, передбачених указаним Кодексом.
Тому колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо безпідставного стягнення судом першої інстанції судового збору з обвинуваченого, проте, що стосується вимог скарги прокурора про повернення сплаченого судового збору потерпілій, то колегія суддів зазначає, що це питання підлягає розгляду в установленому законом порядку в суді першої інстанції за заявою потерпілої про повернення сплаченого при подачі позову судового збору, шляхом постановлення судом першої інстанції відповідної ухвали на підставі цієї ухвали суду апеляційної інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2020 року є таким, що підлягає частковій зміні.
Керуючись ст.ст. 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2020 року у кримінальному провадженні №0000812 за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України задовольнити частково.
Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2020 року у кримінальному провадженні №0000812 за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України змінити.
Виключити з резолютивної частини вказаного вироку рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 судових витрат у розмірі 1000,00 (одна тисяча) грн.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4