Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2402/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 33 1 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинувачуваного: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинувачуваного ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , з визначенням розміру застави,

встановила:

09 грудня 2020 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира було продовжено дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 07 лютого 2021 року з визначенням розміру застави у розмірі 52550 грн.

Як зазначив суд, враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_8 злочину, даних, що характеризують його особу, суд не вбачає на час розгляду клопотання достатніх підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт в нічний час.

Вважає, що у клопотанні про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором не доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.

Зазначає, що ОСОБА_8 в період слухання справи хворів, про що суду було надано підтверджуючі документи, також його неявка до суду була викликана оголошеним карантином.

Під час розгляду справи попереднім складом суду, ОСОБА_8 свою вину визнавав повністю і судовий розгляд відбувався шляхом спрощеного розгляду, в порядку ст.349 КК України.

Крім того, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який він не порушував.

Твердження прокурора про ризик вчинення нових злочинів спростовується поведінкою ОСОБА_8 та відсутністю таких відомостей в ЄРДР.

Крім того, вказує, що клопотання про продовження строків тримання під вартою подано прокурором суду з порушенням строку визначеного процесуальним законом.

Вважає, що усі зазначені судом підстави для продовження ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ґрунтуються лише на припущеннях та вони не підтвердженні належними і допустимими доказами.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинувачуваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Богунського районного суду ю. Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч. 2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів провадження вбачається, що 09 грудня 2020 року судом першої інстанції під час судового засідання було розглянуто клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину.

У даному кримінальному провадженні до ОСОБА_8 ухвалою суду від 30.01.2018 року застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, однак умови його відбуття останній порушив, тому ухвалою суду від 09.07.2020 ОСОБА_8 оголошено в розшук.
В подальшому ухвалою від 15.07.2020 ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, не має постійного місця проживання, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, а тому колегія суддів вважає, що домашній арешт не є достатнім запобіжним заходом, що забезпечить його належну процесуальну поведінку під час розгляду справи судом, враховуючи, що він раніше вже недотримувався умов цього запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що не припинили існувати та не зменшились ризики того, що він може переховуватись від суду та змінювати місце проживання, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Як вбачається з виділених матеріалів кримінального провадження чергова дата судового розгляду була визначена судом завчасно - 17 год. 09.12.2020 р. про, що був обізнаний захисник та обвинувачений, однак від захисника ОСОБА_7 09.12.2020 р. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

Ці обставини свідчать, що розгляд справи не відбувся у призначений день через відсутність захисника, який з поважних причин не зміг з`явитися в судове засідання, однак повідомив про це суд лише у день розгляду справи, що і послугувало підставою для подання прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_8 оскільки термін його дії закінчувався.

За таких обставин доводи апеляційної скарги захисника про недотримання прокурором строку звернення з клопотанням про продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_8 не можуть бути визнані обґрунтованими.

ОСОБА_8 під час розгляду клопотання було забезпечено участь іншого захисника призначеного на одну процесуальну дію, яка на переконання колегії суддів була невідкладною, оскільки в іншому випадку суд був позбавлений можливості розглянути клопотання до закінчення строку дії попереднього судового рішення як цього вимагає ч.3 ст. 331 КПК України.

Всі доводи апелянта в судовому засіданні апеляційного суду були об`єктом дослідження судом і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду про продовження строку тримання під вартою є законною та обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинувачуваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2020 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , з визначенням розміру застави - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: