У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 червня 2020 року у відношенні засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, відбуває покарання у Казанківській ВК № 93,

Учасник судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 червня 2020 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Засуджений ОСОБА_5 вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.08.2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.307, ст.69, ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ч.3 ст.321, ч.2 ст.311, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років без конфіскації майна.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10.04.2019 року зараховано засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 02.07.2015 року по 27.09.2015 року за правилами, визначеними абзацом першим ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838-VІІІ), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18.06.2019 року відмовлено в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.08.2015 року. Ухвала набрала закону силу 20.11.2019 року.

Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» з 10.01.2020 року.

02.062020 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому, посилаючись на те, що під час відбування покарання став на шлях виправлення, має заохочення, вважає доцільним звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції послався на те, що відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання вже було предметом судового розгляду за результатом якого було прийнято судове рішення, про відмову в його задоволені, строки, передбачені частиною 7 статті 154 КВК України, щодо повторного внесення подання в цьому питанні не настали.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Засуджений ОСОБА_5 повідомлений про розгляд апеляційної скарги, заяву про бажання брати участь під час апеляційного розгляду не надавав.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав необхідним залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов наступного.

Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 539 КПК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі тв. Особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених не раніше як через шість місяців.

Суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення у відповідності з вимогами статті 81 КК України та статей 537, 539 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18.06.2019 року відмовлено в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.08.2015 року. Ухвала набрала закону силу 20.11.2019 року.

06.06.2020 р. засуджений повторно звернувся із клопотанням про умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до положень частини 7 статті 539 КПК України та частини 7 статті 154 КВК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш мяким розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.

З урахуванням зазначених вимог закону, є правильними висновки суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви засудженого, оскільки розгляд повторного клопотання раніше ніж через рік з дня винесення ухвали суду про відмову не допускається.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, оскільки він засуджений за злочини, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжкого злочину, а тому розгляд повторного клопотання з цього самого питання не може бути раніше, ніж через рік з дня винесення ухвали суду про відмову у задоволенні клопотання з цього самого питання.

Враховуючи викладене, доводи апелянта про необґрунтованість оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 11 червня 2020 року у відношенні засудженого ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3