Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1кп/758/1359/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.01.2021 м. Київ
Подільський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003397 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Донецької області, м. Горлівка,

громадянин України, одруженого, дітей на утриманні не має, офіційно не працючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу вимог ст.89 КК України,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
17 грудня 2020 приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 , разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебували в кафе «Кафетерій» за адресою: м. Київ. вул. Вишгородська, 33, де побачили ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в цей час у ОСОБА_4 та невстановленої досудовим слідством особи виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою 17 грудня 2020 року приблизно о 15 год. 10 хв., перебуваючи біля виходу з вказаного кафе, підійшли до ОСОБА_5 та повалили останнього на підлогу. Після чого ОСОБА_4 шляхом ривка відкрито вирвав у потерпілого ОСОБА_5 сумку чорного кольору фірми «Star Dragon» вартістю 300 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 12000 грн., паспорт громадянина України, картка киянина, пенсійне посвідчення, ключі від квартири, мобільний телефон «Самсунг», які для потерпілого матеріальної шкоди не становлять.
Після чого, ОСОБА_4 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою з місця вчинення злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 12 300 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, погодився із всіма обставинами, встановленими органом досудового розслідування та надав показання про те, що 17 грудня 2020 року близько 15 год. 00 хв. в кафе «Кафетерій» зустрів мало знайому особу на ім`я ОСОБА_6 , який запропонував вийти в коридор та вказав на потерпілого ОСОБА_5 , на плечі якого була сумка чорного кольору. У них виникнув умисел на викрадення даної сумки, усвідомлюючи, що це особа похилого віку і притиснувши потерпілого до стіни, шляхом ривка відкрито викрали у нього сумку чорного кольору. Вказав, що в сумці знайшли гроші в сумі 12 000 грн., які розділили з ОСОБА_7 по 6000 гривень кожному. Шкоду, спричинену потерпілому не відшкодував, та не робив жодних спроб її відшкодувати, оскільки гроші витратив. Розуміє, що вчинив неправильно, щиро розкаюється та готовий понести покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
Потерпілий ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд у його відсутності, у зв`язку із неможливістю брати участь у ньому за станом здоров`я та похилим віком, при вирішенні всіх процесуальних питань покладається на розсуд суду.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, повністю доведена.
Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.186 КК України.
Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з вказаної мети та принципів справедливості, співмірності і індивідуалізації покарання, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Так, вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття у вчиненні злочину; обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке в силу вимог ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів; особливості й обставини його вчинення, а саме умисну форму вини, корисливий мотив, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу вимог ст. 89 КК України, за місцем реєстрації скарг щодо нього не надходило, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей немає; шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням потерпілому не відшкодував.
Враховуючи вищевикладене, думку потерпілого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.186 КК України.
Крім цього, в постанові від 20.03.2018 року №302/904/16-к Верховний Суд зазначив, що загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально - вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
З огляду на викладене, враховуючи тяжкість вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставини, що обтяжує покарання, та обставини, що пом`якшує покарання, те, що обвинувачений не відшкодував шкоду потерпілому, думку потерпілого, судом не встановлено підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 вимог ст.75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, оскільки виправлення обвинуваченого є не можливим без реального відбування покарання.
Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Подільського районного суду від 21 грудня 2020 року, у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання термін попереднього ув`язнення з 21 грудня 2020 року.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме з 21 грудня 2020 року.
Згідно з ст.100 КПК України речовий доказ у кримінальному провадженні сумку чорного кольору фірми «Star Dragon», яка повернута на відповідальне зберігання потерпілого залишити у його власності.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1