Справа № 488/3677/17
Провадження № 1-кп/488/44/20 р.

У Х В А Л А

25.11.2020 року

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , законного представника потерпілого - ОСОБА_4 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м.Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, одружений, не працюючий, має на утриманні малолітню дитину доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст..286 КК України, у тому, що він 10.06.2017 року близько 12.15 години, керуючи технічно справним мотоциклом марки «ІЖ-Юпітер 5» реєстраційний № НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю приблизно 30 км/год у світлий час доби по сухій асфальтованій проїзній частині пр.Богоявленського в напрямку вул.Ольшанців у м.Миколаєві. Рухаючись в обраному напрямку, в районі нерегульованого перехрестя з вул.Янтарною, в порушення п.п. 2.3 «б», 12.1, 12.3, дорожньої розмітки 1.14.1 «пішохідний перехід» та дорожніх знаків 5.35.1; 5.35.2 «пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_6 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не звернув уваги на те, що в цей час проїзну частину зазначеної автодороги по пішохідному переходу зліва на право перетинав пішохід ОСОБА_8 , не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості свого транспортного засобу, аж до повної його зупинки, хоча об`єктивно міг і зобов`язаний був це зробити, в результаті чого допустив наїзд на вказаного пішохода.
Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді остеоепіфізіоліза проксимального епіфіза правої великогомілкової кістки зі зміщенням, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття відносно нього кримінального провадження.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 просив у клопотанні обвинуваченого відмовити у зв`язку із тим, що потерпілий має до нього претензії матеріального та морального характеру та зазначене клопотання заявлене передчасно, бо судом не зроблено висновок щодо винності обвинуваченого.
Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ст.49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, минуло три роки. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.
Ст. 12 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину) передбачає, що злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З матеріалів справи вбачається, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , на час інкримінованих подій належить до злочину невеликої тяжкості, на даний час з дня вчинення злочину минуло більше ніж три роки, обвинувачений наполягає на закритті провадження у справі, від явки до органів слідства, прокурора та суду не ухилявся та не переховувався, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин не зупинявся та не переривався..
Суду також обвинувачений показав, що йому зрозуміле у чому він обвинувачується, підстава звільнення від кримінальної відповідальності, наслідки закриття кримінального провадження з вказаної підстави та право заперечувати проти закриття кримінального провадження.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що що кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає закриттю, а останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Стосовно заявленого представником потерпілого адвокатом ОСОБА_5 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 цивільного позову суд зазначає наступне.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи прийняття постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 р. N 3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна", у разі закриття кримінальної справи цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілих можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи системний аналіз зазначених норм кримінально-процесуального законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлений представником потерпілого адвокатом ОСОБА_5 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, слід залишити без розгляду.
З цих же підстав суд вважає за необхідне цивільний позов прокурора до ОСОБА_6 про стягнення на користь держави витрат на лікування потерпілого від злочину, залишити без розгляду.
При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілому ОСОБА_8 та його законному представнику - ОСОБА_4 їх право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ч.1 п.2 ст.49 КК України, ст.ст.284-288, 314, 372, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст. 286 КК України закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином - залишити без розгляду.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Миколаївської дитячої клінічної лікарні Миколаївської обласної ради до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином - залишити без розгляду.
Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний райсуд міста Миколаєва протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1