Єдиний унікальний номер справи №752/410/19 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/472/2020 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_6
секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_8 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України,-
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (тисячу двадцять) гривень.
За вироком суду, ОСОБА_6 визнана винуватою у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), тобто у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

25.12.2018 приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_6 перебуваючи у магазині «Ашан», за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176, та переконавшись, що поряд немає працівників магазину, скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає, вирішила таємно викрасти чуже майно. Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_6 взяла із поличок продукти харчування, канцелярське приладдя, напої та взуття, всього товару на загальну суму 1923 грн. 42 коп., який заховала до сумки та направилася до виходу з даного магазину.
Не оплативши, з зазначеним товаром пройшла повз касу, проте не довела свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівниками охорони, які виявили товар, який вона мала намір викрасти.
Не погоджуючись з вироком суду прокурор Київської місцевої прокуратури №1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року щодо ОСОБА_6 скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати винуватою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків передбачених п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробаці про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду, викладені в судовому рішенні щодо перекваліфікації дій обвинуваченої з ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України на ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України не відповідають фактичним обставинам справи. Так, в ході досудового розслідування було встановлено, що Київською місцевою прокуратурою №9 до Солом`янського районного суду м. Києва скерований обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України. Отже, на момент вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні №0011607, ОСОБА_6 була обвинувачена у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, а тому, на переконання апелянта, її дій необхідно кваліфікувати за кваліфікуючою ознакою повторність, тобто ч.2 ст. 185 КК України.
Окрім того, в апеляційній скарзі прокурор, на підставі п.5 ч.2 ст. 396 КПК України просить повторно дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_6 , у тому числі щодо вчинення нею кримінального правопорушення, за яким обвинувальний акт скеровано до Солом`янського районного суду м. Києва.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити її, думку обвинуваченої, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про те, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.
Водночас, при кваліфікації дій обвинуваченої суд першої інстанції дійшов висновку, що органами досудового розслідування дії обвинуваченої ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України не вірно так, як в її діях відсутня така кваліфікуюча ознака, як повторність, оскільки на момент судового розгляду даного провадження інше кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , яке направлено органом досудового розслідування з обвинувальним актом до суду, не розглянуто по суті й обвинувального вироку не постановлено, а тому дії обвинуваченої ОСОБА_6 суд першої інстанції кваліфікував за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що на момент вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_6 була обвинувачена у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, а тому її дій слід кваліфікувати за кваліфікуючою ознакою повторність, тобточ.2 ст. 185 КК України, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочині в іншому кримінальному провадженні, при цьому єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою повторності без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні, що узгоджується з висновками постанови об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 14 вересня 2020 року №591/4366/18.
Відповідає вимогам статті 65 КК України і призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченій ОСОБА_6 розмір якого обраний з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин його вчинення, суми викраденого та даних про особу обвинуваченої, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, а саме щирого каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання та обґрунтовано призначено обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, в межах, установлених санкцією інкримінованої статті, відповідно до положень КК України.
Додаткових доводів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції прокурором до апеляційного суду не надано.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом першої інстанції вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.
Керуючись ст. ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №1 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11 вересня 2019 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.
Судді:

_______________ _______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4