О К Р Е М А Д У М К А
Судді Шевченківського районного суду м.Чернівці ОСОБА_1 стосовно вироку Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 лютого 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України; ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України; ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України.
Вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 лютого 2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було виправдано в пред`явленому їм обвинуваченні за ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України за недоведеності в їх діянні зазначених складів кримінальних правопорушень.
Вважаю за необхідне висловити окрему думку, яка не збігається з рішенням інших суддів.

Мої доводи зводяться до наступного.

Предметом розгляду Верховного Суду неодноразово було питання належності органу досудового розслідування, враховуючи суб`єкта кримінального правопорушення. Зокрема, у постанові №722/28/17 від 03.06.2020 року Верховний Суд зазначив, що згідно з ч. 2 ст. 218 КПК України, якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність. При цьому, у вказаній постанові Верховний Суд наголосив, що ч. 2 ст. 218 КПК України зобов`язує слідчого, у разі отримання заяви про злочин, проводити розслідування доки прокурор не визначить іншу підслідність. Дана норма є імперативною та безальтернативною для слідчого.

При цьому, судом встановлено, що постановами першого заступником прокурора Чернівецької області ОСОБА_5 від 07.03.2017 року, 19.09.2017 року, 22.09.2017 року було визначено підслідність даного кримінального провадження за СВ УСБУ в Чернівецькій області.

Зазначені постанови заступника прокурора Чернівецької області є чинними і ніким не скасовані.

При цьому, ні обвинувачені, ні захисники ці постанови ні під час досудового розслідування; ні під час підготовчого судового засідання не ставили під сумнів та не оскаржували.

Таким чином, стосовно доводів про порушення підслідності, то відсутні жодні докази незаконності постанов заступника прокурора Чернівецької області від 07.03.2017 року, від 19.09.2017 року, від 22.09.2017 року про визначення підслідності даного кримінального провадження.

При цьому, як вбачається з огляду судової практики Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду щодо недопустимості доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (рішення, внесені до ЄДРСР за період з 2018 року по жовтень 2020 року) Верховний Суд прийшов до висновку, що застосовуючи положення ст.87 КПК України при оцінці доказів, наданих сторонами, суд виходить із того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку істотного порушення прав і свобод людини.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог Кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вважаю, що порушення підслідності даного кримінального провадження не потягнуло істотного порушення прав і свобод обвинувачених.

А тому, висновок колегії суддів про недопустимість отриманих доказів є помилковим. Вважаю, що колегія суддів прийшла до помилкового висновку про те, що всі докази зібрані у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України є недопустимими.
Крім цього, згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 19.05.2020 року №490/10025/17 (провадження №51-6116км19), розгляд справи судом внаслідок помилкового визначення підсудності не свідчить про порушення права засудженого на розгляд справи законним складом суду, якщо ця помилка не була виявлена до початку судового розгляду (постанова від 3 березня 2020 року у справі №569/6966/16, провадження №51-4668км19).
А тому, на мою думку, виправдувальний вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03.02.2021 року стосовно ОСОБА_2 за ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, ОСОБА_3 за ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, ОСОБА_4 за ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України підлягає скасуванню.
Ця окрема думка є невід`ємною частиною вироку Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03 лютого 2021 року, приєднується до матеріалів кримінального провадження і є відкритою для ознайомлення.

Суддя ОСОБА_1