Номер провадження: 11-сс/813/1997/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2020 року в кримінальному провадженні №0004914 від 27.12.2018 року, -
встановив:
оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0004914 від 27.12.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, та застосовано запобіжний захід у виді у виді домашнього арешту з забороною залишати житло з 22.00 години до 06.00 години наступної доби, з покладенням обов`язків передбачених п.п. 1, 3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, строком до 13.01.2021 року, відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що органом досудового розслідування була доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та наявність ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування або суду, проте не було доведено неможливості запобігання вищевказаному ризику шляхом застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту в певний період доби, якого, на переконання слідчого судді, буде достатньо для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
В апеляційній скарзі прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та постановленою із грубими порушеннями діючого законодавства з огляду на наступне. Слідчий суддя не звернув увагу на те, що в зазначеному провадженні існують ризики переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки органом досудового розслідування останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Крім того, на теперішній час особи інших співучасників та місце їх знаходження встановлюються слідством, у зв`язку з чим перебування ОСОБА_8 на свободі без дієвого важелю протидії перешкоджанню кримінальному провадженню, може призвести до того, що підозрюваний може передавати таким особам інформацію про хід досудового розслідування для прийняття заходів щодо ухилення віл кримінальної відповідальності.
Посилаючись на вищевикладене, прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме ОСОБА_8 є організатором злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин на території міст Одеси, Миколаєва та Херсона.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався не в повній мірі та на теперішній час існують підстави для скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011р., заява №42310/04, суд наголошує, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарь проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), №35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).
Як вбачається з представлених в апеляційному суду матеріалів, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004914 від 27.12.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинені за попередньою змовою групою осіб, організованою групою.
Питання обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину в апеляційному порядку не оскаржується та підтверджується матеріалами провадження, долученими до клопотання слідчого.
Окрім того, апеляційний суд також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Водночас, оцінюючи посилання сторони обвинувачення на необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд із такими доводами погоджується з огляду на наступні обставини.
Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Апеляційний суд зазначає, що в зазначеному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики того, що підозрюваний ОСОБА_8 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна; останній не працевлаштований; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки факт відсутності у ОСОБА_8 , працевлаштування, відсутність в матеріалах кримінального провадження відомостей про джерела його існування, підозра у вчиненні кримінальних правопорушень в сфері обігу наркотичних засобів, свідчить про існування у кримінальному провадженні ризику подальшого вчинення ним кримінальних правопорушень.
Апеляційний суд вважає, що у кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.
При цьому, твердження сторони захисту про міцність соціальних зв`язків підозрюваного, а також наявність в нього постійного місця проживання, сім`ї та неповнолітніх дітей не спростовує необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Враховуючи тяжкість та обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, які вчинено у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, його ролі у вчиненні цих дій, апеляційний суд погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо неможливості застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, який здатен забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, це злочини, що посягають на здоров`я населення. При цьому протягом останніх років спостерігається поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Ці злочини набувають усе більших масштабів i стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Апеляційний суд, під час розгляду апеляційної скарги, врахував положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
За таких обставин апеляційний суд вважає обґрунтованою апеляційну скаргу прокурора, і вважає, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 , та дозволить органу досудового розслідування контролювати його місце перебування, а також зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, про які апеляційний суд зазначив в мотивувальній частині ухвали.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
У відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Скасовуючи ухвалу слідчого судді та ухвалюючи нове рішення за результатами розгляду клопотання слідчого, погоджуючись з доводами клопотання про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при визначенні розміру застави, апеляційний суд керується приписами абзацу 2 ч.5 ст.182 КПК України.
Визначаючи розмір застави, апеляційний суд враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, та приходить до висновку, що максимальний розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, з огляду на тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення в розмірі 700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, достатньою мірою зможе гарантувати виконання ОСОБА_8 , покладених на нього процесуальних обов`язків.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Пункт 2 ч. 1 ст. 411 КПК України передбачає, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.
За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, необхідність скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про задоволення клопотання слідчого та застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532КПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2020 року про відмову у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого і застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 13.01.2021 року, з визначенням застави у розмірі 700 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 1 401 400 (один мільйон чотириста одна тисяча чотириста) грн., які можуть бути внесені підозрюваним або заставодавцем на рахунок Одеського апеляційного суду.
Банківські реквізити; Депозитний рахунок для зарахування заставних сум.
Отримувач: Одеський апеляційний суд, .
Рахунок отримувача UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ, код банку 820172. Призначення платежу: згідно ухвали суду від 22.12.2020 р., заставна сума за ОСОБА_8 становить 1 401 400 (один мільйон чотириста одна тисяча чотириста) грн., судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Після внесення застави підозрюваний ОСОБА_8 підлягає негайному звільненню з-під варти.
В разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого (слідчих групи слідчих), прокурора і суду;
- повідомляти слідчого (слідчих групи слідчих), прокурора та суд про зміну свого місця проживання.
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- заборонити спілкуватися з іншими підозрюваними, свідками, учасниками кримінального провадження.
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити підозрюваному що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі не виконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладенні на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі, або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4