УХВАЛА
26 серпня 2020 року

м. Київ

Справа № 1-50/2000

Провадження № 13-67зво20

Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

перевірила заяву адвоката ОСОБА_15 в інтересах засудженого ОСОБА_16 про перегляд вироку Луганського обласного суду від 22 травня 2000 року та ухвали Верховного Суду України від 05 вересня 2000 року за виключними обставинами і

встановила:
Вироком Луганського обласного суду від 22 травня 2020 року ОСОБА_16 засуджено за п. «б» ст. 93, ч. 2 ст. 17, пунктами «б», «з» ст. 93, ч. 2 ст. 141 Кримінального кодексу України 1960 року (далі КК 1960 року) з урахуванням положень ст. 42 КК 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Ухвалою Верховного Суду України від 05 вересня 2000 року вирок залишено без зміни.

05 серпня 2020 року до Верховного Суду надійшла заява адвоката ОСОБА_15 про перегляд вищевказаних судових рішень щодо ОСОБА_16 за виключними обставинами.

Виключною обставиною заявник вважає рішення Конституційного Суду України від 29 грудня 1999 року № 11-рп/1999 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 24, 58, 59, 60, 93, 190-1 КК 1960 року в частині, що передбачає смертну кару як вид покарання (справа про смертну кару).

Ухвалою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 13 серпня 2020 року заяву адвоката передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

У заяві адвокат просить поновити строк подання заяви про перегляд судових рішень за виключними обставинами, скасувати вирок Луганського обласного суду від 22 травня 2000 року, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_16 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або направити справу на новий судовий розгляд. На думку заявника, оскільки на момент вчинення злочинів ОСОБА_16 кримінальний закон не передбачав такого виду покарання як довічне позбавлення волі, засудженому могло бути призначено покарання у виді позбавлення волі лише на визначений термін.
Перевіривши наведені у заяві доводи, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у відкритті провадження за заявою адвоката ОСОБА_15 необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) виключною обставиною визнається встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.

Згідно із ч. 1 ст. 463 КПК заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.

Як убачається з рішення Конституційного Суду України від 29 грудня 1999 року № 11-рп/1999, цей суд визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення ст. 24 Загальної частини та положення санкцій статей Особливої частини КК 1960 року, які передбачають смертну кару як вид покарання.
Вирок Луганського обласного суду щодо ОСОБА_16 , який просить переглянути заявник в частині призначення засудженому покарання у виді довічного позбавлення волі, постановлено від 22 травня 2000 року, а ухвалу Верховного Суду України, який переглянув цей вирок у касаційному порядку, 05 вересня 2000 року.

Отже, судом, який першим розглянув питання, яке у заяві кваліфіковано як помилка, в розумінні ч. 1 ст. 463 КПК України, є суд першої інстанції, функції якого на час розгляду кримінальної справи щодо ОСОБА_16 здійснював Луганський обласний суд.
Таким чином у зв`язку з ухваленням вищевказаного рішення Конституційного Суду України у заявника виникло право на звернення з заявою про перегляд вирокуЛуганського обласного суду від 22 травня 2000 року відповідним судом, а не Верховним Судом.

Отже, підстави для відкриття провадження за заявою адвоката про перегляд вироку Луганського обласного суду від 22 травня 2000 року за виключними обставинами у зв`язку із встановленням Конституційним Судом України у рішенні від 29 грудня 1999 року № 11-рп/1999 неконституційності положення ст. 24 Загальної частини та положення санкцій статей Особливої частини КК 1960 року відсутні. Тому у відкритті провадження за цією заявою потрібно відмовити, а заяву з усіма доданими матеріалами повернути заявнику.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 459, 463, 464 КПК України, Велика Палата Верховного Суду
ухвалила:
Відмовити у відкритті провадження за заявою адвоката ОСОБА_15 в інтересах засудженого ОСОБА_16 про перегляд вироку Луганського обласного суду від 22 травня 2000 року та ухвали Верховного Суду України від 05 вересня 2000 року за виключними обставинами.

Заяву з усіма доданими матеріалами повернути заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_9
ОСОБА_3 ОСОБА_10
ОСОБА_4 ОСОБА_11
ОСОБА_5 ОСОБА_12
ОСОБА_6 ОСОБА_13
ОСОБА_7 ОСОБА_14
ОСОБА_8