печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
23.11.2020 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

У судове засідання представник органу досудового розслідування не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином. Слідчий через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням НП України розслідується кримінальне провадження № 0001171 від 30.06.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362 КК України.

Слідчий в клопотанні зазначив. що відповідно до матеріалів кримінального провадження, окремі службові особи Державної митної служби України та Державної податкової служби, регіональних підрозділів указаних відомств, маючи право доступу до інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдина автоматизована інформаційна система», в якій обробляється та зберігається інформація з обмеженим доступом, зокрема щодо імпортно-експортних операцій суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, інших відомостей, які містять інформацію з обмеженим доступом, у тому числі державних підприємств оборонно-промислового комплексу, з корисливих мотивів, здійснюють несанкціоноване копіювання відомостей з обмеженим доступом.

У ході виконання доручення оперативним підрозділом ДКІБ СБ України, слідством встановлено, що до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, крім інших осіб причетні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обіймає посаду головного державного ревізора-інспектора Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючий АТ «Місто Банк» спільно з ОСОБА_5 , здійснює продаж відомостей, що становлять комерційну таємницю та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка обіймає посаду головного державного ревізора-інспектора Головного управління Державної податкової служби України в Одеській області.

З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 маючи доступ до інформаційно-телекомунікаційних систем, що функціонують в системі ДПС України здійснюють несанкціоноване копіювання відомостей з обмеженим доступом щодо проведення фінансово-господарських операцій суб`єктів господарювання, які в подальшому збувають третім особам за грошову винагороду.

20.11.2020 в період часу з 18 годин 54 хвилин по 19 годину 44 хвилину на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_8 справа №757/46612/20-к від 27.10.2020 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 в ході проведення якого виявлено та вилучено: системний блок в корпусі чорного кольору марки «QUBE» без маркувань.

20.11.2020 старшим слідчим в ОВС ГСУ НП ОСОБА_9 винесено постанову про визнання вказаного майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, з метою попередження відчуження, приховування, зникнення, знищення майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначене майно.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Слідчий суддя вивчивши матеріали провадження за клопотанням вважає, що є достатні підстави вважати, що майно, на арешті якого наполягає орган досудового розслідування, відповідає вимогам визначених ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки речі та предмети являються доказом злочину, а саме зберегли на собі його сліди та містять інші відомості (інформацію) які можуть бути використанні з метою встановлення істини та проведення всебічного, повного розслідування кримінального провадження, а також можуть слугувати доказами у встановленні певних обставин під час здійснення досудового розслідування, а відтак потреби органу дізнання виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Крім того, слід зазначити, що вилучене під час обшуку майно співвідноситься із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту вилучених під час слідчих дій речей та документів.

За таких обставин, клопотання підлягає задоволенню, приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт, у кримінальному провадженні № 0001171 від 30.06.2020, на тимчасово вилучене майно, в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: системний блок в корпусі чорного кольору марки «QUBE» без маркувань, що належить ОСОБА_10 , з метою збереження речових доказів.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1