Справа № 159/4096/20
Провадження № 1-кп/159/413/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайоний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001121 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою професійною освітою, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, не одружений, є опікуном 4 неповнолітніх дітей, раніше не судимий

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, з середньою професійною освітою, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше не судимий

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в :

12 квітня 2020 року приблизно о 02 години ночі, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою, переслідуючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, знаходячись біля огородженої території колишнього крохмального заводу, що за адресою: провулок Ватутіна, 5 в с.Вербка Ковельського району, де на узбіччі автодороги, біля паркану вказаної території, був припаркований вантажний автомобіль марки «Scania», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , шляхом вільного доступу, з баку вказаного транспортного засобу, таємно викрали дизельне паливо в кількості 45 літрів вартістю по 25,49 грн за літр, чим завдали потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 1147,05 грн.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен зокрема, скоїли кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.2 ст. 185 КК України.
Також 05 червня 2020 року приблизно о 01 години ночі, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою, повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, проникли через бетонну огорожу на територію колишнього крохмального заводу, що за адресою: провулок Ватутіна, 5 в с.Вербка Ковельського району, де знаходився вантажний автомобіль марки «Scania», державний номерний знак НОМЕР_1 , з баку якого таємно викрали дизельне паливо в кількості 110 літрів вартістю по 23,49 грн за літр, чим завдали потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 2583,90 грн.
Крім того, 18 червня 2020 року близько 01 години ночі обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою, повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, проникли через бетонну огорожу на територію колишнього крохмального заводу, що за адресою: провулок Ватутіна, 5 в с.Вербка Ковельського району, де знаходився вантажний автомобіль марки «Scania», державний номерний знак НОМЕР_1 , з баку якого таємно викрали дизельне паливо в кількості 125 літрів вартістю по 23,49 грн за літр, чим завдали потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 2936,25 грн.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен зокрема, вчинили кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.3 ст. 185 КК України.
Продовжуючи протиправну поведінку 06 липня 2020 року приблизно о 03 години 08 хвилин, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою, повторно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, проникли через бетонну огорожу на територію колишнього крохмального заводу, що за адресою: провулок Ватутіна, 5 в с.Вербка Ковельського району, де знаходився вантажний автомобіль марки «Scania», державний номерний знак НОМЕР_1 , з баку якого намагалися таємно викрасти дизельне паливо в кількості 40 літрів вартістю 24,49 грн за літр на загальну суму 979,60 грн, належне потерпілому ОСОБА_6 , однак не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були виявлені власником ОСОБА_6 на місці події на огородженій території заводу з підготовленими каністрами.
Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен зокрема, скоїли незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.3 ст. 15- ч.3 ст. 185 КК України.
Зазначені обставини сторонами не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинувачених.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винність у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю та пояснив, що після смерті матері є опікуном чотирьох неповнолітніх дітей (братів та сестри), основним джерелом доходів є виконання фізичної сільськогосподарської роботи, а також перевезення товарів на замовлення із-за кордону. Після введення карантинних обмежень через відсутність роботи та брак коштів, вирішили з ОСОБА_5 , з яким товаришують тривалий час, викрасти дизпаливо з вантажівки, яка стояла біля колишнього крохмального заводу. В перший раз взяли дві каністри по 20 літрів та одну 5 літрів, дизпаливо зливали з бака через трубку. Наступні два рази вже автомобіль стояв за забором на території заводу, тому перелізли через паркан, злили з баку вже відповідно 110 та 125 літрів дизпалива, використовували каністри по 20 літрів та 25 літрів, які передавали один одному через паркан та погрузила в автомобіль ОСОБА_5 . Більшу частину дизпалива продали, а частину використали на заправку автомобіля. 06 липня 2020 року вночі знову мали намір викрасти дизпаливо з машини, перелізли через паркан з двома каністрами по 20 літрів, але потерпілий ввімкнув світло фар та помітив їх. Вони не втікали, проте потерпілий викликав поліцію. Щиро розкаюється у вчиненому, просив врахувати, що на даний час він фактично працює, здійснює догляд за дітьми, збитки потерпілому відшкодовані, а тому просить призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 дав суду аналогічні показання щодо фактичних обставин вчинення злочинів, визнав вину повністю, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд врахувати відшкодування збитків потерпілому і не призначати покарання пов`язане з позбавлення волі. Також просив суд врахувати те, що автомобіль «Фольксваген Гольф», 1993 року випуску, який вилучили під час огляду місця події, придбаний у 2019 році за 2200 дол США за спільні кошти батьків та використовується для потреб сім`ї.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, клопотав про розгляд справи у його відсутності, надав суду розписку про отримання від обвинувачених відшкодування завданої шкоди в розмір 12 000 грн та вказав на відсутність претензій до обвинувачених.

Керуючись правилами, закріпленими у ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, які стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення та винуватості обвинувачених, виду і розміру завданої шкоди.

При призначенні покарання кожному обвинуваченому, суд відповідно до вимог статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, обвинувачені вчинили один епізод злочину за ч.2 ст.185 КК України, який за класифікацією, визначеною у ст.12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, два епізоди злочину за ч.3 ст.185 КК України, який є тяжким злочином, та один епізод за ч.3 ст.15- ч.3 ст.185 КК України, тобто незакінчений замах на тяжкий злочин.

У всіх епізодах протиправної діяльності обвинувачені діяли за попередньою змовою, характер та ступінь їх участі у вчиненні кримінальних правопорушень є однаковим.

Обвинувачений ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 є особами молодого віку, працездатні, вперше притягуються до кримінальної відповідальності, виключно позитивно характеризуються за місцем проживання, мають міцні соціальні зв`язки.

Щодо обох обвинувачених пом`якшуючими покарання обставинами є :

- активне сприяння розкриттю злочинів, оскільки вони добровільно повідомили про вчинення ними перших трьох епізодів викрадення майна потерпілого, що підтверджено матеріалами справи,

- щире каяття, що знайшло своє відображення у відшкодуванні потерпілому завданої шкоди в розмірі, що перевищує реальні збитки.

Тому, з урахуванням відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд вважає необхідним призначити кожному обвинуваченому покарання в межах санкції закону, за яким він притягується до відповідальності, у виді арешту (за ч.2 ст.185 КК) та позбавлення волі (за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК) на строк наближений до мінімального.

Строк покарання за ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України суд визначає згідно вимог ст.68 КК України.

При призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів згідно ч.1 ст.70 КК України необхідно врахувати кількість епізодів крадіжок та застосувати принцип часткового складання призначених покарань.

Водночас, суд, враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також те, що покарання повинно бути справедливим, тобто бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного, приймаючи до уваги конкретні обставини вчинення злочинів, вартість викраденого та повне відшкодування збитків потерпілому, поведінку обвинувачених під час досудового розслідування та судового розгляду, їх критичне ставлення до вчиненого, молодий вік, позитивну характеристику, правильну соціальну спрямованість та спосіб життя, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 додатково виконання ним обов`язків опікуна чотирьох неповнолітніх дітей (трьох братів та сестри), доходить висновку про можливість виправлення обох обвинувачених без реального відбування покарання.

Суд вважає можливим звільнити обох обвинувачених від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, визначивши іспитовий строк, який буде дієвим заходом одночасно і виховання, і контролю за їх поведінкою.

Цивільний позов у справі не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України, а саме: дві каністри та два розвідних ключа, які є знаряддями вчинення злочинів підлягають спеціальній конфіскації, обрізна каністра, яка не має цінності знищенню, мобільні телефони обвинувачених, які вилучені у них під час огляду місця події, підлягають поверненню обвинуваченим.

Що стосується автомобіля марки «Фольксваген Гольф», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , титульним власником якого є обвинувачений ОСОБА_5 , то суд вважає необхідним повернути його обвинуваченому, мотивуючи свою позицію наступним.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України під час ухвалення рішення суд повинен вирішити питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів.

Пункт 1 указаної норми передбачає, що гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Дана процесуальна норма кореспондується з матеріальною нормою права ст.96-1, ст.96-2 КК.

Зокрема, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 96-1 КК)

Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання (п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК).

У цій справі обвинуваченим не поставлено у вину використання транспортного засобу як знаряддя чи засобу для вчинення об`єктивної сторони крадіжок.

У постанові слідчого від 06 липня 2020 року також не зазначено за якою ознакою автомобіль «Фольксваген Гольф», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , визнаний речовим доказом.

Суд, в силу ст.337 КПК проводить розгляд лише в межах висунутого обвинувачення.

Крім того, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Для вирішення питання про обґрунтованість та необхідність втручання держави в право особи на мирне володіння майном, необхідно встановити, чи було таке втручання законним, чи відповідало воно загальному суспільному інтересу, чи забезпечило втручання необхідний справедливий баланс між захистом права власності та вимогами загального інтересу з огляду на свободу розсуду, якою наділена держава у цій сфері.

Отже, при застосуванні конфіскації майна в кожному конкретному випадку суд має не тільки послатися на наявність для цього формальних підстав, але й переконатися, що таке застосування не порушуватиме «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб», покладаючи на особу «надмірний індивідуальний тягар».

У даному кримінальному провадженні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 , є лише титульним власником автомобіля, який був придбаний за спільні кошти батьків (2200 дол США) та використовується для потреб сім`ї.

Крім того, ОСОБА_5 до даного провадження не мав кримінальної історії, щиро розкаявся, є особою з міцними соціальними зв`язками, не зважаючи на відсутність офіційного працевлаштування фактично працює разом з батьком майстром по ремонту автомобілів.

Завдана потерпілому шкода відшкодована обвинуваченими в розмірі, який в кілька разів перевищує розмір реальних збитків.

За цих обставин конфіскація автомобіля, на думку суду, була би надмірним, непропорційним тягарем для обвинуваченого.

Тому відсутні підстави для спеціальної конфіскації автомобіля «Фольксваген Гольф», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином, арешт накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 липня 2020 року на майно, яке суд вирішив повернути обвинуваченим, а саме: на мобільні телефони обвинувачених, транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 349,374,375 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, призначивши покарання:

- за ч.2 ст.185 КК у виді арешту на строк 3 (три) місяці,

- за ч.3 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці,

- за ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70, ст.72 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, призначивши покарання:

- за ч.2 ст.185 КК у виді арешту на строк 3 (три) місяці ,

- за ч.3 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці,

- за ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.70, ст.72 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання щодо обох обвинувачених рахувати з дня приведення вироку до виконання.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо кожен з них протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання.

Речові докази:

дві пластикових каністри ємкістю по 20 літрів та два розвідних ключі, що зберігається в камері схову речових доказів Ковельського ВП, - конфіскувати,

одну пластикову обрізану каністру з горловиною чорного кольору, що зберігається в камері схову речових доказів Ковельського ВП, - знищити,

мобільний телефон марки «Meizy M5 Note», що зберігається в камері схову речових доказів Ковельського ВП, - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ,

мобільний телефон марки «Huawei», що зберігається в камері схову речових доказів Ковельського ВП, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , що зберігається в матеріалах кримінального провадження в суді, автомобіль марки «Фольксваген Гольф» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , що поміщений на штраф майданчик Ковельського ВП, - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ,

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 липня 2020 року на мобільні телефони обвинувачених, транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1