Справа № 520/5957/18
Провадження № 1-кп/947/1284/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.10.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши в залі суду в м. Одесі в спрощеному порядку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001204 від 07.04.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Нерубайське, Біляївського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, 05.04.2018 року близько 19.00 години, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи біля залізничної дороги, в районі 1-ї Приміської вулиці в м. Одесі, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав 2 прозорі поліетиленові пакети із психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, та почав незаконно зберігати при собі для особистого вживання.
06.04.2018 року о18:00 години біля будинку № 23 по вул. Варненська у м. Одесі, працівниками поліції, під час огляду місця події у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено 2 прозорі пакети, в одному із яких знаходилася порошкоподібна речовина бежевого кольору, яка є особливо небезпечною речовиною, обіг якої заборонено PVP, маса якої становить 0,081 гр., в іншому порошкоподібна речовина рожевого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, маса якої становить 0,094 гр.
Загальна маса психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, яку ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання, без мети збуту складає 0,175 гр.Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України незаконне придбання, зберігання психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.
Прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 , звернувся до суду з заявою, згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, ознайомлений із обмеженням прав на апеляційне оскарження і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України.
При цьому суд враховує і те, що Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності з 1 липня 2020 року (крім пункту 2 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень цього Закону) внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.

Зокрема відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, де кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Згідно ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Як встановлено судом, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушеня у квітні 2018 року. Статтею 309 ч.1 КК України, в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, передбачене покарання у вигляді штрафу від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до 6 місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.
Статтею 309 ч.1 КК України в редакції, яка діє на день розгляду справи, передбачене покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Статтею 5 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому, суд враховує відповідно до ст.ст. 65-69-1 КК України, ступінь тяжкості вчиненого проступку, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України, вчинений обвинуваченим проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 цього Кодексу, є нетяжким злочином, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 321-ХІ від 03.12.2019 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, злочин, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України віднесений до кримінальних проступків.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Відповідно до постанови слідчого 07.05.2020 року речовими доказами у кримінальному провадженні визнано сейф пакет №0945940, у якому знаходиться порошкоподібна речовина, обіг якої заборонено PVP, кількісний вміст становить 0,175 гр.к Речовий доказ передано на зберігання до камери схову речових доказів Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області, відповідно до квитанцій № 577.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України суд визнає визнання обвинуваченим вини у скоєнні кримінального правопорушення, каяття у скоєному та усвідомлення суспільної небезпеки свого діяння.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України суд не вбачає.

Визначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує обставини скоєного кримінального проступку, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, у лікарів психіатра і нарколога на обліку не перебуває, щире каяття у скоєному. Крім того суд бере до уваги повне визнання ОСОБА_3 вини, і вважає, що необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних проступків або правопорушень, покарання йому слід призначити у виді штрафу.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходив з положень ст.100 КПК України.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи № 823-Х від 23.04.2018 року вартість процесуальних витрат становить 1 430 гривень 00 копійок.

Вирішуючи питання щодо оплати процесуальних витрат, суд вважає за необхідним стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.369-370, 373-374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речовий доказ порошкоподібну речовину, обіг якої заборонено PVP, після набрання вироком законної сили знищити.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на залучення експертів в розмірі 1 430 гривень (одну тисячу чотириста тридцять ) гривень 00 копійок.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1