Ухвала

26 жовтня 2020 року

м. Київ
справа № 477/426/17
провадження № 51-4963 ск 20

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 14 липня 2020 року.
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що цих вимог кримінального процесуального закону не дотримано.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і відповідно до ст. 433 КПК перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не наділений повноваженнями досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені

в оскаржуваному рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 цього Кодексу підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Проте у поданій скарзі не міститься обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило чи могло перешкодити судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення, та необхідності їх скасування на підставах, передбачених указаною вище статтею, з огляду на положення статей 404, 412, 419 КПК.
Також засуджений, надаючи свою оцінку доказам, по суті заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження та неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 цього Кодексу не відноситься

до підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції

та виходить за межі його перегляду.
Крім того, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений указує також

і на суворість призначеного покарання, з чого вбачаються суперечності щодо підстав оскарження судових рішень.
Відповідно до 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак касаційна скарга засудженого не містить вимоги до суду касаційної інстанції, яка б узгоджувалась із вказаною вище статтею цього Кодексу.
Таким чином, зі змісту касаційної скарги не зрозуміло, на які підстави для перегляду судових рішень у касаційному порядку засуджений вказує, і яке саме рішення

він просить прийняти касаційним судом.
До того ж засуджений не дотримався вимог ч. 5 ст. 427 КПК, оскільки не додав

до касаційної скарги копії судових рішень, які оскаржує.
Допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження, як це передбачено ст. 428 КПК.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 19 лютого 2020 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 14 липня 2020 року залишити без руху

та надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі не усунення недоліків касаційної скарги в установлений строк, вона буде повернута.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3