Справа № 489/6787/20
Номер провадження 1-кс/489/1526/20
УХВАЛА
Іменем України
30 грудня 2020 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 (далі - слідчий), подане в рамках кримінального провадження № 0003254 від 23.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, погоджене начальником Інгульського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 , про арешт майна

встановив
До слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання слідчого про арешт автомобіля марки "РУТА" модель "20", тип - автобус, реєстраційний номер " НОМЕР_1 ".

Слідчий, власник автомобіля ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Їх неявка, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.
Вивчивши клопотання та матеріали, якими воно обґрунтовується, слідчим суддею встановлено такі обставини.
Із матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.12.2020 близько 19:40 год., в м. Миколаєві на вул. Космонавтів, в районі будинку № 71, відбулася дорожньо - транспортна пригода (наїзд на пішохода), за участю автомобілю "РУТА 20", під керуванням водія ОСОБА_6 та пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка отримала тілесні ушкодження.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, в т. ч. з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У клопотанні слідчий обґрунтовує необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою збереження як речових доказів.
Згідно ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а такими заходами в тому числі є арешт майна.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про накладення арешту підлягає задоволенню як обґрунтоване, з метою збереження речових доказів.
Після проведення експертиз власник зможе у встановленому КПК України порядку звернутись до суду про скасування арешту в т. ч. щодо обмеження права користування.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 173 КПК України, слідчий суддя
ухвалив
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт, з тимчасовим позбавленням права відчуження, розпорядження та користування на автомобіль марки "РУТА", модель "20", тип - автобус, реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 18.09.2015, належить ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1