Справа № 466/9459/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2020року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

справа №466/9459/17, 1-кп/466/67/20

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004776, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15.11.2017 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нагачів, Яворівського району, Львівської області, громадянина України, українця, працюючого водієм в ФОП ОСОБА_6 , неодруженого, раніше несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

встановив:

обвинувачений ОСОБА_5 , 14.11.2017 приблизно о 23.35год., перебуваючи на вул. Шевченка,52 у м. Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що проявилось у нанесенні численних ударів кулаками обох рук в область тулуба та голови потерпілого ОСОБА_7 , від яких останній впав на землю, внаслідок чого йому були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на чолі зліва, садна на лівому передпліччі, на лівій кисті, на грудях зліва, в поперековій і куприковій ділянці, які згідно висновку експерта №1810 від 16.11.2017 відносяться до легкого тілесного ушкодження та продовжуючи свій злочинний умисел, в час коли потерпілий лежав на землі, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «HTC ONE» вартістю 5000,00грн., в якому знаходиться сім-карта мобільного оператора «Лайфселл», вартістю 40,00грн., на якій були грошові кошти в сумі 5грн., який вийняв з правої кишені джинсів ОСОБА_7 , чим спричинив матеріальні збитки останньому на загальну суму 5045,00грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини. Мобільний телефон було вилучено на досудовому слідстві та повернуто потерпілому. Розкаявся у скоєному, просить його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією актового запису про смерть №805 від 30.07.2019 (а.с.193).

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого.

Оцінюючи показання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину повністю і об`єктивно доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід вірно кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, оскільки своїми умисними діями він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Відповідно до ст.65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 міру покарання, у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше несудимий, обставин, які пом`якшують покарання-щире каяття у вчиненому; обтяжуючих покарання обставин -судом не встановлено та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано злочин у виді позбавлення волі.

Суд прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і до нього слід застосувати вимоги ст. 75, ч.1 ст. 76 КК України.

Потерпілий ОСОБА_7 пред`явив до обвинуваченого ОСОБА_5 цивільний позов, в якому просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь 20000,00грн. моральної шкоди.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В силу п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Оскільки, потерпілий ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується копією актового запису про смерть №805 від 30.07.2019 (а.с.193), а правовідносини не допускають правонаступництва, суд приходить висновку, що провадження в частині цивільного позову слід закрити.

Речовий доказ по справі, а саме мобільний телефон марки «HTC ONE», який відповідно до постанов слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 15.11.2017, визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів досудового розслідування, повернутий потерпілому ОСОБА_7 .

Речові докази по справі, а саме одяг: кросівок чорного кольору, шкарпетка темно-сирого кольору, куртка синього кольору та джинси синього кольору, який відповідно до постанов слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 17.11.2017, визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів досудового розслідування, слід повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .

Речовий доказ по справі, а саме диск, який відповідно до постанов слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 23.11.2017, визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів досудового розслідування, слід залишити при матеріалах даного кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 під час судового розгляду не обирався.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Провадження в частині цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди закрити.

Речові докази по справі, а саме одяг: кросівок чорного кольору, шкарпетка темно-сирого кольору, куртка синього кольору та джинси синього кольору, який відповідно до постанов слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 17.11.2017, визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів досудового розслідування повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .

Речовий доказ по справі, а саме диск, який відповідно до постанов слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 від 23.11.2017, визнаний речовим доказом та приєднаний до матеріалів досудового розслідування залишити при матеріалах даного кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_5 під час судового розгляду не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1