Провадження № 1-кс/643/4325/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004347 від 04.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ :

З представлених суду матеріалів вбачається, що місцевою прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0004347 від 04.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.10.2020 року до Московського ВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення, про те, що 04.10.2020 року приблизно о 06 годині 26 хвилин, за адресою: м. Харків, просп. Ювілейний, 56 невстановленою особою було нанесено один удар ножем в область живота ОСОБА_4 , після чого останнього було доставлено бригадою швидкої медичної допомоги до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР. (ЖЄО №46355 від 04.10.2020 року)

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.10.2020 приблизно о 06.18 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на вулиці біля розважального закладу «Болеро», розташованого за адресою: м. Харків, проспект Ювілейний, 56, де у останнього виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із раніше незнайомим ОСОБА_4 , в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_4 .

Надалі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність свої дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді настання його смерті, використовуючи невстановлений в ході досудового розслідування предмет, схожий на ніж, який тримав при собі, діючи при цьому швидко та продумано, наніс три удари кулаком лівої руки ОСОБА_4 по голові, внаслідок чого останній втратив орієнтацію у просторі, тим самим подолавши його волю до опору, та, діючи умисно, зі значною силою, несподівано для ОСОБА_4 який стояв перед ОСОБА_5 , правою рукою наніс зазначеним вище невстановленим в ході досудового розслідування предметом, схожим на ніж, один удар в область життєво - важливого органу людини, а саме: в область черева.
В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , спрямованих на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_4 , останньому відповідно довідки КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР від 05.10.2020 спричинено колото різане поранення передньої черевної стінки, проникаюче у черевну порожнину з евентрацією петель тонкого кишечнику.
Після чого, ОСОБА_5 , вважаючи, що виконав усі дії, які є необхідними для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння смерті ОСОБА_4 , побоюючись бути затриманим на місці вчинення злочину сторонніми особами, з місця вчинення злочину зник. Проте, злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_5 , у зв`язку з своєчасною госпіталізацією ОСОБА_4 до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР, де йому надана медична допомога та збережене життя.
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, а саме: закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

08.10.2020 в якості свідка було допитано ОСОБА_6 , яка під час допиту розповіла про обставини, які трапились 04.10.2020, а також добровільно видала чоловічу куртку «Pull Bear», чорного кольору, яка з її слів належала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який залишив її у неї в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги, що вилучені предмети будуть використані у кримінальному проваджені в якості речових доказів, з метою їх збереження в якості речових доказів та позбавлення можливості його знищення або переховування, прокурор просив клопотання задовольнити.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, разом із клопотання надали заяву, в якій просили проводити судове засідання без їх участі, клопотання підтримали. Крім того подали клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що не мали можливості звернутися з клопотанням у встановлений законом строк, у зв`язку з тим, що займалися невідкладними слідчими діями по іншому кримінальному провадженню. На підставі викладеного просили клопотання задовольнити.
В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Суд, встановив, що в провадженні Московського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0004347 від 04.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна здійснюється під час огляду, обшуку.

Згідно ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використовувалися як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає причини пропуску прокурором строк на звернення до суду з клопотанням про арешт майна поважними, а накладення арешту вважає обґрунтованим та таким, що відповідає виконанню завдань, перелічених в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,

постановив:

Поновити строк на звернення до суду з клопотанням про арешт майна.
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: чоловіча куртка, «Pull Bear», чорного кольору, яке було добровільно видано ОСОБА_6 08.10.2020 в період часу з 16:55 по 17:20 за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 30.

Зберігання майна зазначеного в п.п.1.1-1.3 визначити відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», який затверджено постановою КМ України від 19 листопада 2012 року №1104, та «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1