Справа № 463/117/21
Провадження № 1-кс/463/385/21
У Х В А Л А

04 лютого 2021 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові у дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова із скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 17.12.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000133 від 20.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 17.12.2020 року слідчим було винесено постанову про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000133 від 20.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. Дану постанову ним отримано 21.12.2020 року. Вважає постанову слідчого незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам ст.55 КПК України. Факти, викладені у постанові слідчого не відповідають дійсним обставинам справи, постанова не є вмотивованою та не містить жодної підстави вважати ОСОБА_3 особою, якій не завдано шкоди. Слідчим жодним чином не спростовано доводи скаржника про заподіяння йому шкоди. А тому, з врахуванням вищенаведеного, просить визнати дії слідчого неправомірними та скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 17.12.2020 року про відмову у визнанні потерпілим.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав, з підстав наведених вище, просить скаргу задовольнити.
Слідчий будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду скарги, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи строки розгляду скарги, вважаю за можливе провести розгляд скарги у відсутності слідчого відповідно до ч.3 ст.306 КПК України.
Заслухавши пояснення скаржника, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Як вбачається з матеріалів справи, слідчим Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 17.12.2020 року винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000133 від 20.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Однак, слідчий при винесенні оскаржуваної постанови від 17.12.2020 року зазначеного обов`язку не дотримався, оскільки викладені ним у постанові мотиви відмови у визнанні потерпілим обмежуються лише констатацією того, що на даний час не встановлено обставин, що ОСОБА_3 було завдано шкоди внаслідок кримінального правопорушення.
Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено, таким чином, слідчим не було проведено усіх слідчих дій на предмет перевірки заподіяння заявнику ОСОБА_3 будь-якої шкоди, й не виключається до закінчення досудового розслідування зібрання доказів на підтвердження спричинення йому моральної, фізичної або майнової шкоди, тому висновок слідчого про те, що останньому не завдано шкоди, передбаченої ч.1 ст.55 КПК України є передчасним, у зв`язку з чим, скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова про відмову у визнанні потерпілим скасуванню.
Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні скарги в частині визнання дій слідчого неправомірними слід відмовити, оскільки відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 17.12.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000133 від 20.11.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України - скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1