Справа №635/5701/20
Провадження по справі №1-в/635/800/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

засудженого - ОСОБА_3 ,
представника установи виконання покарань - ОСОБА_4 ,
секретар судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 28 листопада 2018 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 125 КК України до 1 року обмеження волі, -

В С Т А Н О В И В:

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2018 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до 1 року обмеження волі.

Початок строку відбування покарання - 18 лютого 2020 року.

Кінець строку відбування покарання - 18 лютого 2021 року.

ОСОБА_3 прибув до Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» 18 лютого 2020 року за приписом Київського районного відділу м. Полтави з питань пробації.

Начальник державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_6 за погодженням з заступником голови спостережної комісії при Харківській державній адміністрації Харківської області ОСОБА_7 звернувся до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 , в обґрунтування якого посилався на те, що засуджений за час відбування покарання у виправному центрі характеризується позитивно, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має два заохочення, стягнень не має, вину визнав.
У судовому засіданні представник установи виконання покарань ОСОБА_4 підтримав подання та просив звільнити засудженого ОСОБА_3 умовно-достроково від відбування покарання, оскільки останній сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Засуджений ОСОБА_3 у судовому засіданні просив задовольнити подання виправного центру.
Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та оглянувши матеріали особової справи на засудженого, вважає подання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого, ОСОБА_3 засуджений вироком Київського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2018 року за злочин, який відповідно до ст. 12 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення злочину) відносився до злочинів невеликої тяжкості. З 18 лютого 2020 року знаходиться в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)», має два заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Зі змісту характеристики на засудженого ОСОБА_3 , складеної начальником відділення соціально-психологічної служби молодшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_8 вбачається, що засуджений характеризується позитивно, умови відбування покарання не порушує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має два заохочення. За власною ініціативною з перших днів перебування у виправному центрі виявив бажання працювати та був працевлаштований в обслуговуючому персоналі установи, згідно зі ст. 60 КВК України, до роботи ставиться сумлінно, виконує в повному обсязі поставлені завдання, правил техніки безпеки на виробництві дотримується, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться добре, в роботі проявляє розумну ініціативу, дбайливо ставиться до майна та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням; виконує передбачені законом вимоги персоналу; приймає активну участь в організації і проведенні культурно масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених згідно ст.66 КВК України, приймає участь в програмах диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», «Підготовка до звільнення»; у відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги; свою вину у вчиненні злочину визнав, підтримує доброзичливі родинні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, отримує посилки, передачі.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_3 , останній у період часу з лютого 2020 року по вересень 2020 року, зокрема до оплачуваної праці не залучався, відпрацював 2 робочих дні у травня 2020 року, за що була нарахована заробітна плата у розмірі 131,65 гривень. З зазначеного приводу, представник установи виконання покарань ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що засуджений до оплачуваної праці не залучався у зв`язку з введеним карантином та відсутністю замовлень на виконання робіт.

Відповідно до довідки, виданої начальником сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_9 виконавчі листи на засудженого ОСОБА_3 до державної установи «Хролівський виправний центр (№140) не надходили. За час відбування покарання кошти з ОСОБА_3 на сплату боргу не утримувались і не перераховувались.
З наданої нотаріально засвідченої заяви потерпілого ОСОБА_10 від 23 липня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_3 відшкодовано матеріальну та моральну шкоду потерпілому, у зв`язку з чим останній претензій не має.

Отже, зміст досліджених в ході судового розгляду матеріалів особової справи свідчить, що ОСОБА_3 на час розгляду даного подання довів своє виправлення, мета покарання досягнута в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Київського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2018 року.
Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений сумлінною поведінкою, ставленням до праці, додержанням ним вимог режиму, довів своє виправлення, на момент розгляду подання відбув понад 1/2 фактичного строку покарання, а тому підлягає звільненню від відбування покарання умовно-достроково.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_3 задовольнити повністю.

ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2018 року умовно достроково на невідбутий строк покарання п`ять місяців.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1