ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/1543/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2230/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185,
ч.2 ст.190, ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
потерпілого - ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2020 року стосовно ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2020 року:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 07.06.2012 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 02.05.2018 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; в силу ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 21.03.2019 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці;
- за ч. 2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
В силу ч.1 ст.70 КК України призначено покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.03.2019 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_10 у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Цим же вироком, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, офіційно не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 21.05.2001 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.101 КК України до 2 року 6 місяців позбавлення волі;
- 19.08.2004 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.121, ст. 395, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі;
- 18.10.2012 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 06.03.2014 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.19, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст. 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено покарання:
- за ч. 2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки;
- за ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.
В силу ч.1 ст.70 КК України, призначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Вироком Харківського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2020 року в частині призначеного покарання ОСОБА_9 покарання скасовано та призначено ОСОБА_9 покарання: за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року), зараховано ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04 вересня 2017 року по 06 квітня 2018 року включно та 04 лютого 2019 року до 24 листопада 2020 року включно, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.
В решті вирок Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 червня 2018 року в частині засудження ОСОБА_9 залишено без змін

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2020 року встановлено, що 24.06.2016 року, приблизно о 10 год. 30 хв., ОСОБА_9 , знаходився на території ринку «Ярмарок Олексіївський», що розташований за адресою: м. Харків, пр. Л. Свободи, 43/5, де біля павільйону № НОМЕР_1 побачив велосипед марки «Mascotte ATTAK 29», який належить ОСОБА_13 , після чого у ОСОБА_9 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, упевнившись та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому завадити, ОСОБА_9 сів на велосипед марки «Mascotte ATTAK 29», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2353 від 23.05.2017 року становить 7358 грн. та поїхав у невідомому напрямку. У подальшому ОСОБА_9 викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 7358 грн.
16.11.2016 року близько 12:00 год, ОСОБА_9 прийшов до магазину «Пиво», що знаходиться по пр. Людвіга Свободи, 43/2, в м. Харкові, де підійшов до ОСОБА_14 та помітив, що ОСОБА_14 має при мобільний телефон марки «Nokia» моделі «105 Вlаск» та вирішив заволодіти цим телефоном.
У зв`язку з чим, ОСОБА_15 , діючи повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка, звернувся до ОСОБА_14 з проханням надати йому свій мобільний телефон «Nokia» моделі «105 Вlаск» в корпусі чорного кольору, та отримав цей телефон від останнього. Після цього, ОСОБА_9 , під приводом здійснення телефонного дзвінка до дружини, яка, з його слів, перебуває у лікарні, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_14 відволікся для того, щоб розрахуватись за замовлене пиво, залишив приміщення магазину, незаконно заволодівши майном ОСОБА_14 та на місце вчинення злочину більше не повернувся.
В подальшому ОСОБА_9 розпорядився мобільним телефон «Nokia» моделі «105 Вlаск» на власний розсуд, таким чином, спричинивши ОСОБА_14 майнову шкоду на суму згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1271 від 16.03.2017 року 426 грн. 58 коп.
Крім того, в період часу з 18 год. 20.12.2016 року до 06 год. 21.12.2016, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_9 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи корисливу мету на заволодіння чужим майном, шляхом зламу замка, таємно, незаконно проник у підсобне приміщення - сховище багатоквартирного будинку, яке розташоване на 1 поверсі 6 під`їзду будинку АДРЕСА_3 , яким користується ОСОБА_16 , звідки таємно викрав снігохід-санки «Mustang», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1990 від 27.04.2017 року 1344 грн., які належать ОСОБА_16 та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду останній на загальну суму 1344 грн.
30.12.2016 року, ОСОБА_9 зустрів свою знайому ОСОБА_17 , кримінальне провадження по якій закрито, яка йому повідомила, що у квартирі АДРЕСА_4 , знаходиться чоловік, який після надмірного вживання алкоголю заснув, а двері до вказаної квартири вона залишила відчиненими. Далі ОСОБА_17 запропонувала ОСОБА_9 разом проникнути до вказаної нею квартири та викрасти майно, на що останній згодився. ОСОБА_17 та ОСОБА_9 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи спільно, за попередньою змовою та з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу проникли до квартири АДРЕСА_4 та впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, так як ОСОБА_18 спить, шляхом вільного доступу, викрали мобільний телефон марки «НТС One V» та металеву флягу, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №215 від 26.01.2017 року визначена не була та мобільний телефон марки «Lenovo А6000», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №215 від 26.01.2017 року 2391 грн., після чого з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, обернувши вказане майно на свою користь та розпорядились ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_18 матеріальні збитки на загальну суму 2391 грн.
12.11.2018 року приблизно о 21 год. 30 хв. ОСОБА_9 прибув за адресою: АДРЕСА_5 на територію колективу садоводів «Водоканал Проект», де у нього виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться на території домоволодіння АДРЕСА_6 , вільний доступ до якого обмежений.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, проник на територію вищезазначеного домоволодіння, де ОСОБА_9 , розуміючи що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, зібрав на вказаній території домоволодіння лом чорного металу загальною вагою 60 кг, який належав ОСОБА_19 .
Після цього, ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_19 згідно судово-товарознавчої експертизи №622 від 18.01.2019 року матеріальну шкоду на загальну суму 300,00 грн.
09.01.2019 року приблизно о 05 год. 30 хвилин ОСОБА_9 , діючи повторно, вступивши у злочинну змову з ОСОБА_10 , прибув до будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСББ «Зірниця-1», де у нього виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться в підвальному приміщенні вищезазначеного будинку, вільний доступ до якого обмежений.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою і разом з ОСОБА_10 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, шляхом розібрання перекриття двірного отвору підвального приміщення вказаного будинку, проникли до цього підвального приміщення, де, розуміючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заволоділи майном, що належить ОСББ «Зірниця-1», а саме: лом з чорного металу, вагою 200 кг, після чого з місця скоєння злочину зникли, обернувши викрадене майно на власну користь та розпорядившись ним на власний розсуд.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, об`єднану єдиним злочинним числом, 09.01.2019 року приблизно о 10 год. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , повторно прибули до будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСББ «Зірниця-1», де у них виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться в підвальному приміщенні вищезазначеного будинку, вільний доступ до якого обмежений.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою і разом з ОСОБА_10 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, шляхом розібрання перекриття двірного отвору підвального приміщення вказаного будинку, проникли до цього підвального приміщення, де, розуміючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заволоділи майном, що належить ОСББ «Зірниця-1», а саме: двері металеві, розміром 160x70 см, одностворчаті, що були встановлені в підвальному приміщенні житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 (9 під`їзд); труба PN20 dy-40 - 8 м. х 70, 20; «труба базальт - dу-4 м. х 110,50; «кран паячний шаровий -dу - 40 - 1 шт. х 323,10.
Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з місця скоєння злочину зникли, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3409 від 19.02.2019 року, загальна вартість викраденого ОСОБА_9 та ОСОБА_10 майна становить 2518, 44 гривень.
Таким чином, своїми умисними злочинними діями, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заподіяли матеріальну шкоду ОСББ «Зірниця-1» на загальну суму 2518,44 гривень.
Крім того, 10.01.2019 року приблизно о 19 год. 20 хв. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , прибули до будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСББ «Зірниця-1», де у них виник прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться в підвальному приміщенні вищезазначеного будинку, вільний доступ до якого обмежений.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою і разом з ОСОБА_10 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, шляхом розібрання перекриття двірного отвору підвального приміщення вказаного будинку, проникли до цього підвального приміщення, де, розуміючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 та ОСОБА_20 , заволоділи майном, що належить ОСББ «Зірниця-1», а саме: трубою металевою довжиною 250 см, діаметром 120 мм, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3410 від 19.02.2019 року, становить 1160, 25 грн.
Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з місця скоєння злочину намагались зникнути, однак довести свій злочинний умисел до кінця не змогли з причин, що не залежать від їх волі, оскільки протиправні дії були помічені та припинені ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 могли заподіяти ОСББ «Зірниця-1» матеріальну шкоду на суму 1160,25 грн.
Крім того, в період часу з 14:00 год. по 18 год. 17.01.2019 року, ОСОБА_10 перебував біля підсобного приміщення, розташоваиого біля квартири АДРЕСА_7 , де у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до вказаного сховища.
Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи при цьому корисливу мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_10 , діючи повторно, шляхом підбору ключа, проник до зазначеного підсобного приміщення, звідки таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_11 , а саме: велосипед марки «Jamis» моделі «Komodo Pro», колір «Cosmo blue» розмір 17, який належить ОСОБА_11 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3812 від 25.02.2019 року, становить 20000 грн. 00 коп.
Після цього ОСОБА_10 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, у подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, обернувши ного на свою користь, чим заподіяв ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 20000 гривень.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 подав на нього апеляційні скарги стосовно ОСОБА_10 , з доповненими апеляційними доводами та вимогою,

Прокурор у кримінальному провадженні , ОСОБА_12 , в апеляційній скарзі просить вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.03.2020 року у кримінальному провадженні в частині засудження ОСОБА_10 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України - скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості скоєних злочинів та особі засудженого.
Просить Ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_10 : за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяці; ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. В силу ч.1 ст.70 КК України, призначити покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяці. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.03.2019 року та остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, прокурор посилається на те, що під час судового розгляду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_10 встановлено, що кримінальні правопорушення - злочини останній вчинив ним до постановлення попереднього вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.03.2019 року, а тому під час ухвалення обвинувального вироку судом першої інстанції при призначенні остаточного покарання ОСОБА_10 необхідно було застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України, замість положень ч. 1 ст. 71 КК України.
Крім того, апелянт вказує на те, що судом при призначенні покарання не враховано дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та на шлях виправлення не став, фактичних засобів до існування крім вчинення крадіжок не має, що потягло невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді; доводи прокурора та потерпілого ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні; думку обвинувачених та їх захисників, які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу сторони обвинувачення, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора стосовно ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи оскаржуваний вирок в межах апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, судом першої інстанції неправильно застосований закон про кримінальну відповідальність - ст.71 КК України, з наступних підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_10 вчинив злочини, передбачені ч. 3 ст.185, ч. 2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, 09.01.2019 року, 10.01.2019 року та 17.01.2019 року, тобто до ухвалення вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.03.2019 року (арк.136-137, 101-103 т.3).
Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.03.2019 року набрав законної сиди 23.04.2019 року.
Відповідно до приписів кримінального закону, правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Разом з тим, з мотивувальної та резолютивної частини оскаржуваного вироку вбачається, що при призначенні остаточного покарання, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_10 остаточне покарання за правилами ст.71 КК України, тобто за сукупністю вироків, замість вірного за сукупністю злочинів в порядку ч.4 ст.70 КК України.
За таких обставин, колегією суддів встановлено неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме порушень норм п.п.1, 2 ч.1 ст.413 КПК України, що свідчить про обґрунтованість апеляційних доводів прокурора в цій частині та є підставою для зміни вироку, що чітко передбачено п.4 ч.1 ст.409 КПК України.
Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_10 необхідно визначити за правилами ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених вироками Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2020 року та Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 березня 2019 року, зарахувавши у строк покарання часткове відбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 березня 2019 року.
Разом з цим, перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та особу винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
У відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_10 , суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме.
Суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання, судом визнано щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Апеляційні доводи прокурора про зайву м`якість призначеного ОСОБА_10 покарання як за ч.3 ст.185 КК України, так і остаточного покарання та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції, на думку колегії суддів, - є безпідставними, оскільки згідно відомостей кримінального провадження та поданої апеляційної скарги, об`єктивно відсутні нові обставини, які обтяжують призначене покарання та вказують на його невиправдану м`якість і несправедливість.
Крім того, прокурор просить призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 3 ст.185 КК України яке лише на 3 місяці, а в порядку ч.1 ст.70 КК України - на 6 місяців, більше від покарання за оскаржуваним вироком, що на думку колегії суддів має формальний та безпідставний характер, оскільки апелянтом не наведено ані в своїй апеляційній скарзі, ані під час апеляційного розгляду обґрунтованих доводів і доказів про заяву м`якість призначеного покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.03.2020 року.
Отже, апеляційні вимоги прокурора про призначення обвинуваченому більш суворого покарання, слід вважати безпідставними, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер та призначене судом першої інстанції покарання в тих розмірах з його реальним відбуттям, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Поряд з цим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2020 року стосовно ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в частині призначеного ОСОБА_10 покарання змінити.
Вважати ОСОБА_10 засудженим до покарання:
- за ч. 3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 місяці;
- за ч. 2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених вироками Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2020 року та Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 березня 2019 року у виді 3 (трьох) місяців позбавлення волі, остаточно визначити ОСОБА_10 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, зарахувати ОСОБА_10 у строк покарання часткове відбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 березня 2019 року.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту його фактичного взяття під варту, а саме з 30 січня 2019 року.
В решті вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березня 2020 року в частині засудження ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді