Справа № 353/1203/18
Провадження № 1-кп/353/7/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тлумач кримінальне провадження N 0000144, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово засудженого, останній раз Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.05.2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі , яке ще не відбув, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням в інше приміщення.

Кримінальне правопорушення було вчинено при наступних обставинах.

У період з 21 год. 00 хв. 04.07.2018 року по 21 год. 00 хв. 05.07.2018 року ОСОБА_4 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, підійшов до господарства ОСОБА_7 , розташованого в АДРЕСА_1 . В подальшому ОСОБА_4 , переконавшись у відсутності господарів та в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов на подвір`я та підійшов до дверей господарського приміщення (сараю), які були зачинені. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 шляхом відвантажування вхідних дверей проник в приміщення сараю, звідки, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи довести їх до кінця, таємно викрав мотокосу марки «Дніпро-М», бувшу у вжитку, вартістю 1600,0 гривень, електропилу марки «Альпіна», бувшу у вжитку вартістю 1500,0 гривень та дискову циркулярну пилу марки «Балтік БКС-200», бувшу у вжитку, вартістю 1400 гривень, які належали ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину з викраденим майном скрився та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4500,0 гривень.

Під час судового розгляду кримінального провадження, 27.07.2020 року, між прокурором ОСОБА_3 , який підтримує державне обвинувачення в кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України в межах санкції, передбаченої цією статтею, у виді позбавлення волі. Крім того, враховуючи тяжкість учиненого, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання з застосуванням ст. 69 КК України, - 1 рік 11 місяців позбавлення волі. Також сторони в угоді зазначили, що на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне покарання необхідно визначити за сукупністю злочинів, з врахуванням вироку Івано-Франківського міського суду від 08.05.2019 року шляхом поглинання менш суворого покарання, - 2 (два) роки позбавлення волі, зарахувавши в строк відбуття покарання також покарання за попереднім вироком. Також, в угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 ствердив, що він повністю визнає вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України, не заперечує жодних обставин, встановлених досудовим розслідуванням, розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості, укладення якої з його сторони було добровільним. Просив затвердити угоду про визнання винуватості. Ствердив, що завдана злочином шкода потерпілому відшкодована. Також зобов`язався сплатити процесуальні витрати в кримінальному провадженні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості від 27.07.2020 року, яка була укладена між прокурором та його підзахисним. Ствердив, що укладення угоди зі сторони обвинуваченого було добровільним, угода укладалась в його присутності. Просив врахувати пом`якшуючі обставини, позитивні характеристики обвинуваченого та наявність у нього перестарілої бабці, за якою він здійснює догляд.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні проти затвердження угоди не заперечував. Ствердив, що завдана шкода йому відшкодована, будь-яких претензій до обвинуваченого у нього не має. Просив не карати обвинуваченого суворо, вважає покарання, визначене сторонами угоди про визнання винуватості, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_3 пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, просив затвердити зазначену угоду.

Проаналізувавши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , думку прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 , суд вважає, що для затвердження угоди про визнання винуватості є достатні правові підстави.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

В силу ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, вчинене ним кримінальне правопорушення згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав в повному обсязі при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та зобов`язався у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності співпрацювати з Тисменицькою місцевою прокуратурою Івано-Франківської області та іншими правоохоронними органами Івано-Франківської області щодо викриття та виявлення відомих йому правопорушень, в т.ч. злочинів проти власності. Встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При цьому з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник-адвокат ОСОБА_5 цілком розуміють положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України. Не встановлено невідповідності умов угоди інтересам суспільства та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, визнання вини, сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Тому при призначенні покарання обвинуваченому суд також враховує, що кримінальне правопорушення, скоєне обвинуваченим, відноситься до тяжких кримінальних правопорушень, обвинувачений раніше судимий, відбуває покарання за попереднім вироком суду, характеризується по місцю проживання посередньо, не перебуває на обліку в психіатричному та наркологічному кабінеті, не працює, та думку потерпілого щодо покарання, який просив призначити обвинуваченому покарання узгоджене сторонами у угоді про визнання винуватості.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.

При цьому суд вважає, що при призначенні покарання необхідно застосувати ст. 69 КК України, оскільки існують обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч. 3 ст. 185 КК України, у виді одного року 11 місяців позбавлення волі.

Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 27.07.2020 року, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Судом встановлено, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.05.2019 року, який вступив в законну силу 08.06.2019 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України та призначено остаточне покарання - два роки позбавлення волі, зарахувавши в строк покарання повністю відбуте покарання за вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.03.2019 року. Також ухвалено зарахувати в час відбуття покарання час перебування ОСОБА_4 під вартою з 09.08.2018 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі (т. 2 а.с. 54-56).

Отже, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив крадіжку до постановлення вироку 08.05.2019 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, яким його засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до двох років позбавлення волі. А тому йому необхідно призначити покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням.

При цьому у строк покарання, остаточно призначеного даним вироком суду, ОСОБА_4 необхідно зарахувати покарання, відбуте за попереднім вироком за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

На даний час ОСОБА_4 перебуває під вартою і відбуває покарання згідно вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.05.2019 року, який набрав законної сили. Таким чином, відсутні підстави обирати відносно нього запобіжний захід в межах даного кримінального провадження.

Питання речових доказів суд вирішує керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому, з врахуванням наведеного, з ОСОБА_4 слід стягнути процесуальні витрати на користь держави за залучення експерта для проведення експертизи згідно довідки експертної установи: 1287,0 грн. за експертизу № 1.3-456/18 від 13.09.2018 року (т. 2 а.с. 89).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 27 липня 2020 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Тлумацького відділу Тисменицької місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України, 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.05.2019 року, - 2 (два) роки позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 за даним вироком рахувати з моменту його затримання за попереднім вироком - з 09.08.2018 року, зарахувавши в строк відбування покарання відбуте обвинуваченим покарання за попереднім вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.05.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1287,0 грн. (одну тисячу двісті вісімдесят сім гривень) процесуальних витрат.

Після вступу вироку в законну силу речові докази, а саме: 2 сліди пальців рук максимальними розмірами 16х23 мм та 15х22 мм, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області.

Копію вироку негайно після оголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому і прокурору.

ГоловуючийОСОБА_1