У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000066 за апеляційною скаргою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 квітня 2020 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біле Дубровицького району Рівненської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду в частині призначення ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.
Постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 місяці.
На підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18.03.2020 року остаточно визначити покарання у виді арешту на строк 4 місяці.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за цим вироком шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18 березня 2020 року, ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

Обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили

Постановлено строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 05 лютого 2019 року, зараховано в строк відбування покарання строк тримання під вартою, а також зараховано у строк відбування покарання час затримання в порядку ст. 191 КПК України 13 листопада 2019 року та 14 листопада 2019 року.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що злочин у якому обвинувачується ОСОБА_6 карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк. Проте, ухвалюючи оскаржуваний вирок, судом призначено ОСОБА_6 покарання у виді арешту на строком на 2 місяці, тобто у розмірі, який не передбачений законом, що є неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність і є підставою для скасування судового рішення.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості та обставин вчинення кримінального правопорушення, вважає що ОСОБА_6 має бути призначено покарання у виді арешту у розмірі передбаченому санкцією ч.2 ст.185 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 січня 2018 року у ОСОБА_6 , який перебував за місцем своєї реєстрації в гуртожитку, розташованому по АДРЕСА_3 на коридорі, біля вхідних дверей до ванної кімнати, помітив чоловіче взуття марки Атлантіс, належне ОСОБА_8 , виник умисел на таємне викрадення вказаного чоловічого взуття.

Реалізуючи свій умисел, впевнившись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, ОСОБА_6 взяв дане взуття та відніс до своєї кімнати. В подальшому викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 1600 грн.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг. Оскільки апелянтом вирок в частині доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2 КК України не оскаржується, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст.185 КК України то вони є слушними.

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суди мають дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Статтею 65 КК України КК України щодо загальних засад призначення покарання визначено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті ( санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього кодексу. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 КК України.
Разом з тим, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 185 КК України не дотримався вимог закону щодо загальних засад призначення обвинуваченому покарання.

Так, санкцією ч.2 ст. 185 КК України передбачено покарання за вчинення цього кримінального правопорушення у виді арешту на строк від 3 до 6 місяців або обмеження волі на строк до 5 років або позбавлення волі на той самий строк.

Між тим, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 65 КК України, призначив обвинуваченому за ч.2 ст. 185 КК України покарання у виді арешту на строк 2 місяці, що є нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті, за якою ОСОБА_6 визнано винним, при цьому суд не застосував положень ст. 69 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому покарання, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, вимоги апеляційної скарги прокурора про постановлення стосовно ОСОБА_6 нового вироку з призначенням йому покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 місяців арешту, апеляційний суд вважає неприйнятними з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 за оскаржуваним вироком із застосуванням положень ч.4 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у виді 4-х місяців арешту, яке він відбув 5 червня 2020 року і був звільнений з місць позбавлення волі. В своїй апеляційній скарзі прокурор ставить вимогу про призначення апеляційним судом ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів із застосуванням положень ч.4 ст. 70 КК України таке ж як і було визначено судом у виді 4-х місяців арешту.

Враховуючи те, що остаточне покарання, яке може бути призначене ОСОБА_6 судом апеляційної інстанції, обвинувачений уже відбув, колегія суддів вважає недоцільним постановлення стосовно нього нового вироку. Допущену судом першої інстанції помилку можливо виправити шляхом застосування положень ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 185 КК України.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні в частині призначення покарання, відповідно до положень ст. 408,409, 413 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 185 КК України, з призначенням покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на строк 2 місяці.

Вважати ОСОБА_6 засудженим із застосуванням положень ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за цим вироком та вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18 березня 2020 року, з призначеним покаранням у виді арешту строком на 4 місяці.
В іншій частині оскаржуваний вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:
Судді: