Справа № 161/6009/20 Провадження №11-кп/802/499/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Луцької місцевої прокуратури на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.06.2020 року кримінальне провадження №0004467 від 23.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , заміжньої, маючої на утриманні двох дітей, раніше не судимої, закрито та звільнено її від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України - у зв`язку з примиренням із потерпілим ОСОБА_9 .

Відмовлено в задоволенні цивільного позову КП "Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання" до обвинуваченої ОСОБА_7 про відшкодування витрат, пов`язаних із лікуванням потерпілого ОСОБА_9 .

У своєму рішенні місцевий суд вказав, що є достатні правові підстави для закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, оскільки вона вчинила необережний злочин невеликої тяжкості, відшкодувала завдані збитки і шкоду та примирилась з потерпілим.
Відмовляючи в задоволенні цивільного позову КП "Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання", суд першої інстанції виходив із того, що шкода (витрати на лікування) обвинуваченою відшкодована в повному обсязі.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням суду в частині вирішення цивільного позову, прокурор подав на нього апеляційну скаргу, оскільки вважає, що місцевим судом порушено норми процесуального права. Вказує, що КП "Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання" подало до суду заяву про залишення їх позову без розгляду, оскільки обвинуваченою повністю відшкодовані витрати на лікування потерпілого, які були затрачені медичною установою. Суд закриваючи кримінальне провадження у справі на підставі ст.46 КК України, одночасно відмовив в задоволенні цього позову. Однак, чинними нормами КПК України не передбачена можливість прийняття рішення про цивільний позов при постановленні ухвали про закриття кримінального провадження. Посилаючись на це, а також на норми ст.ст.129, 372, 374 КПК України та ст.257 ПЦК України, просить змінити оскаржувану ухвалу в частині, яка стосується цивільного позову, зазначивши у її мотивувальній та резолютивній частинах рішення про залишення цивільного позову без розгляду. В решті ухвалу залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали і доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора, яка просила задовольнити скаргу, інших учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судове рішення в частині звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та закриття кримінального провадження у відповідності до положень ст.284 КПК України, ніким з учасників провадження не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Водночас, прокурор вказує про незаконність судового рішення в частині, що стосується цивільного позову, і таке його твердження на думку колегії суддів апеляційного суду, є цілком слушним.

Так, відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Однак, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону під час розгляду кримінального провадження в частині, що стосується цивільного позову з таких підстав.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні встановлений ст.129 КПК України, в якій передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові. У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Водночас, у п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Крім того, згідно із п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року "Про практику застосування судами законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається.

Таким чином, виходячи з даних норм законодавства та роз`яснень Пленуму ВСУ, цивільний позов суд розглядає (вирішує) лише у випадках, передбачених ч.1 ст.129 КПК України, тобто ухвалюючи обвинувальний вирок, або ж постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, а у разі закриття кримінального провадження з передбачених законом підстав, зокрема на підставі ст.46 КК України, - цивільний позов не вирішується, а залишається без розгляду.

При цьому, враховуючи положення ст.372 КПК України, у мотивувальній та резолютивній частинах ухвали, повинна зазначатися суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається, а також висновки суду.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що КП "Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання" був заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_7 витрат, пов`язаних із лікуванням потерпілого ОСОБА_9 (а.с.21-23).

12 червня 2020 року до початку розгляду провадження від КП "Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання" до суду надійшла письмова заява про залишення цивільного позову без розгляду з посиланням на те, що обвинувачена повністю відшкодувала витрати, пов`язані із лікуванням потерпілого (а.с.34). Дана заява оголошувалась судом в ході розгляду провадження.

Встановлено і те, що обвинувачену ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України - у зв`язку з примиренням із потерпілим ОСОБА_9 , а кримінальне провадження, - закрито на підставі п.2 ч.2 ст.284 КПК України, про що постановлено відповідну ухвалу суду.

Водночас, як вбачається з цієї оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції закриваючи кримінальне провадження, не звернув увагу на вищевказані положення законодавства і роз`яснення Пленуму ВСУ, та відмовив в задоволенні цивільного позову, тобто фактично вирішив його, і про це вказав у мотивувальній та резолютивній частинах свого рішення.

Статтею 409 КПК України визначені підстави для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції, а в ст.412 КПК України зазначено порушення вимог кримінального процесуального закону, які відносяться до істотних.

Вищенаведене порушення, відповідно до ст.412 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення в частині, що стосується цивільного позову, та таким, яке згідно з п.3 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення в цій частині і постановлення нового, як це передбачено в п.4 ч.1 ст.407 цього ж Кодексу.

А тому, апеляційний суд постановляючи нове судове рішення, у відповідності до положень ст.ст.129, 372, 374 КПК України та ст.257 ПЦК України, цивільний позов КП "Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання" про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_7 витрат, пов`язаних із лікуванням потерпілого ОСОБА_9 , залишає без розгляду.

В іншій частині оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

У зв`язку з цим, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Луцької місцевої прокуратури задовольнити частково.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 в частині, що стосується цивільного позову КП "Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання" про відшкодування витрат, пов`язаних із лікуванням потерпілого, скасувати та постановити нову.

Цивільний позов КП "Волинське обласне дитяче територіальне медичне об`єднання" до ОСОБА_7 про відшкодування витрат, пов`язаних із лікуванням потерпілого ОСОБА_9 , - залишити без розгляду.

В іншій частині ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2020 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді