Справа № 201/1868/19
Провадження № 1-кс/201/2801/2020
УХВАЛА
Іменем України

05 серпня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі заяву прокурора ОСОБА_3 про відвід судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від розгляду справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001423, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 перебуває кримінальна справа за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001423, відносно ОСОБА_5 обвинуваченого за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України.

27.07.2020р. в судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив відвід судді ОСОБА_4 , в обґрунтування якого посилався на те, що тривалий час працює в Дніпровській місцевій прокуратурі № 2 та його з суддею пов`язують тісні робочі стосунки, а тому це може стати підставою для прийняття необ`єктивного та незаконного рішення.

Прокурор подав заяву про розгляд заяви про відвід без його участі.

Від судді ОСОБА_4 додаткових заяв та клопотань не надходило.

Потерпілі надали заяви про розгляд заяви прокурора про відвід без їх участі, клопотання підтримали.

Обвинувачений в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Захисник обвинуваченого подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку відпусткою, однак жодного доказу, який би підтверджував цей факт не надав.

Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду заяви по суті, тому суд вважав за можливе розглянути питання про відвід.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши заяву про відвід, доходжу до таких висновків.

Положеннями ч. 1 ст. 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумніви у його неупередженості.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Статтею 75 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Частиною 2 ст. 75 КПК України передбачено, що у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Відповідно до висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частиною 5 ст. 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі « Мироненко і Мартиненко проти України»).

Як визначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 9 листопада 2006 р. у справі «Білуха проти України», наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» від 24 лютого 1993 року, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії».

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства».

Крім того, п. 2.5. «Бангалорських принципів поведінки судді», схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006р., передбачає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Тому, з метою запобігання можливим висновкам про те, що суддя ОСОБА_4 якимось чином, прямо чи побічно, зацікавлена у результатах розгляду справи, з метою усунення обставин, які можуть викликати сумніви у його об`єктивності та неупередженості, дотримуючись рекомендацій Висновку № 1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001р. в частині виключення найменшої підозри в зацікавленості судді у результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає, керуючись ст. 75 КПК України, вважаю за можливе заяву про відвід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 8, 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, ст.ст. 75, 80-81, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву прокурора Дніпровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про відвід судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від розгляду справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001423, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України.

Відвести суддю Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від розгляду справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001423, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 345 КК України.

Матеріали клопотання передати до канцелярії суду для виконання вимог ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1