№ 178/369/20
№ 1-кп/207/395/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Кам`янське Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000079 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурор просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 2 місяці, а точніше на 60 днів, так як перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході обвинувачений може переховуватися від органів прокуратури та суду, незаконно впливати на потерпілого, скоїти інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити запобіжний захід на більш м`який.

Захисник також просить змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що ОСОБА_7 має цивільну дружину та малолітнього сина ОСОБА_8 , 2019 р.н. На даний момент родина з малолітньою дитиною залишається без годувальника та засобів до існування. Крім цього, у клопотанні про обрання запобіжного заходу сторона обвинувачення, зокрема, посилалась на той факт, що обвинувачений тікав та переховувався від працівників поліції, та на той факт, що різана рана була нанесена розкладним ножем, який обвинувачений приніс з собою. Проте зазначені обставини не підтверджуються доказами. Як вбачається з протоколу допиту свідків працівників поліції, які опинились на місці події, обвинувачений пішов з місця події раніше ніж патрульні втрутились у ситуацію. Також, експертизою не встановлено наявність слідів крові ні потерпілого, ні біологічних слідів обвинуваченого на ножі, який фігурує як речовий доказ у справі. Крім іншого, експертами встановлено, що ступінь тяжкості нанесених потерпілому тілесних ушкоджень належать до легких, які мають незначні скороминущі наслідки, а також наявність тілесних ушкоджень й у обвинуваченого.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України встановлено, що, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як з`ясовано у судовому засіданні, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 було продовжено до 31 липня 2020 року включно.

Суд враховує, ризик можливого впливу з боку обвинуваченого на потерпілого, вірогідності його переховування від суду, скоєння ним нових злочинів чи правопорушень, обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не припинили існувати; обставин, що свідчать про неможливість утримання його під вартою не встановлено. ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, не працює, раніше судимий. Тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого підлягає задоволенню повністю.

Посилання захисника у клопотанні про зміну запобіжного заходу фактично зводяться до заперечення проти обвинувачення ОСОБА_7 . А посилання щодо існування цивільної дружини і малолітньої дитини, які залишаються без засобів до існування не є достатніми підставами для зміни запобіжного заходу, оскільки обвинувачений на час затримання не працював.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість вчиненого кримінального правопорушення як самостійну підставу утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності із іншими підставами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту (справа «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001).

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 331 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто по 26 вересня 2020 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України до 26 вересня 2020 року включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3