Справа № 204/5335/20
Провадження № 1-в/204/998/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього ст. 81 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_3 , представника установи ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2020 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього ст. 81 КК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 своє клопотання підтримав та просив задовольнити, суду пояснив, що він за період відбування покарання в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» виправився, та до нього може бути застосована ст. 81 КК України. Щодо стягнень пояснив, що вони всі були накладені на нього, оскільки так захотіла адміністрація установи.
В судовому засіданні представник Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого, суду пояснив, що ОСОБА_3 за період перебування в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» характеризується негативно, має шість стягнень. На даний час ОСОБА_3 перебуває в умовах ДУ «ДУВП № 4» та очікує направлення до установи, в якій в подальшому буде відбувати призначене йому покарання. В зв`язку з чим просив відмовити в задоволення клопотання засудженого.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого, оскільки він не довів свого виправлення, хоча і відбув необхідний строк покарання для можливості застосування ст. 81 КК України. В засудженого маються шість стягнень за порушення вимог режиму утримання, засуджений не є працевлаштованою особою, не виявляє ініціативи щодо влаштування на роботу в установі де перебуває.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та надані до суду докази у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.
Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Судом встановлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2019 року ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 4 ст.70 КК України вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2019 року виконувати самостійно. Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 серпня 2020 року вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2019 року був змінений в частині зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання, призначеного ОСОБА_3 , та зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16 березня 2018 року по день набрання вироком законної сили, а саме по 07 серпня 2020 року на підставі ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2019 року набрав законної сили 07 серпня 2020 року.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2020 року ОСОБА_3 було тимчасово залишено в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» на час розгляду кримінально провадження № 0003026, за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.
Вимогами ч.2 ст. 67, ч.2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці, добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.
Суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.
Щодо даних про особу, то засуджений ОСОБА_3 був засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
З досліджених доказів вбачається, що засуджений ОСОБА_3 відбув встановлену законом частину строку покарання.
Згідно характеристики наданої Державною установою «Дніпровська установа виконання покарань № 4» від 26 серпня 2020 року, засуджений ОСОБА_3 в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» знаходиться з 19 березня 2918 року. За час перебування в державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» характеризується негативно, за що мав одну профілактичну бесіду по факту порушення режиму утримання та шість дисциплінарних стягнень від адміністрації установи, заохочень не має. Соціально-корисної активності не проявляє. Згідно матеріалів особової справи зв`язки з близькими підтримує шляхом отримання передач.
Згідно довідки про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_3 має шість стягнень: 29 січня 2020 року карцер три доби за встановлення міжкамерного зв`язку; 03 лютого 2020 року догана за встановлення міжкамерного зв`язку; 14 квітня 2020 року ДІЗО сім діб за перешкоджання обшуку; 04 травня 2020 року догана за порушення розпорядку дня; 04 травня 2020 року догана за встановлення міжкамерного зв`язку; 08 травня 2020 року догана за вилучення забороненого предмету.
З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що три стягнення на ОСОБА_3 були накладені за міжкамерний зв`язок; одне стягнення за перешкоджання обшуку; одне стягнення за порушення розпорядку дня та одне стягнення за вилучення забороненого предмету.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КВК України, засудженим забороняється: спілкуватися із засудженими та іншими особами з порушенням встановлених правил ізоляції, звертатися до них з проханням про виконання незаконних дій; чинити опір законним діям персоналу колонії, перешкоджати виконанню ним своїх службових обов`язків, підбурювати до цього інших засуджених; придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії.
Згідно із наказом Міністерства юстиції України № 460/5 від 18 березня 2013 року «Правила внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», засудженим забороняється: перегукуватися і перестукуватися, а також встановлювати в будь-який інший спосіб зв`язок з особами, які перебувають в інших камерах, а під час прогулянки - з особами, які перебувають у сусідніх двориках; чинити опір законним діям персоналу СІЗО, перешкоджати виконанню ним своїх службових обов`язків, підбурювати до цього інших ув`язнених і засуджених; виготовляти, зберігати і користуватися предметами, речами, напоями та речовинами, забороненими для передавання ув`язненим і засудженим, а також для користування та зберігання при собі.
Таким чином, засуджений ОСОБА_3 , будучи обізнаним про правила поведінки та правила тримання під вартою, нехтуючи Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів, та будучи попередженим про недопустимість порушення таких правил, умисно допускає їх порушення та порушення вимог режиму.
Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 розділу 9 «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» відповідно до статті 16 Закону України "Про попереднє ув`язнення" ув`язнені за їх згодою та з дозволу особи або органу, у провадженні яких перебуває справа, можуть залучатися до праці в межах території СІЗО у майстернях та камерах. При цьому забезпечуються вимоги ізоляції та роздільного тримання ув`язнених, правила техніки безпеки при виконанні робіт, норми санітарії та гігієни. З цією метою у майстернях вивішуються протипожежні правила, правила техніки безпеки та витяги з Закону України "Про охорону праці", а до робіт допускаються лише особи, які пройшли медичне обстеження.
Підпунктом 1.2 пункту 1 розділу 9 «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» передбачено, що ув`язнені, які виявили бажання працювати, подають заяву начальнику СІЗО, який зобов`язаний у триденний строк розглянути її та прийняти відповідне рішення.
Відповідно до пункту 3.1 розділу 3 «Інструкції про умови праці та заробітну плату засуджених до обмеження волі або позбавлення волі» затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 396/5 від 07 березня 2013 року засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засудженими здійснюється виконання робіт чи надання послуг.
Однак, як вбачається з матеріалів справи засудженого ОСОБА_3 , він не працевлаштовий в установі та не виявляє бажання до праці. Однак, при можливості бути працевлаштованим цього робити не бажає.
Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 81 КК України праця засудженого є одним із ключових факторів щодо можливості застосування умовно дострокового звільнення від відбування покарання.
З досліджених документів судом вбачається відсутність у засудженого належних висновків щодо своєї поведінки, що вказує на відсутність настанов у ОСОБА_3 на дотримання правослухняної поведінки у майбутньому та недопущення в подальшому таких випадків.
В судовому засіданні не встановлені обставини, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі. Поведінка засудженого не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених та бути підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
У судовому засіданні не надано інших доказів виправлення засудженого ОСОБА_3 , а тому відсутні підстави для застосування пільг згідно ст. 81 КК України стосовно ОСОБА_3 .
На підставі викладеного та керуючись ст. 6 КВК України, ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування до нього ст. 81 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1