Справа № 201/4784/15-к
Провадження № 1-кс/201/3037/2015
У Х В А Л А
30 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність працівників Прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська щодо не внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, вчинене суддею, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2015р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність працівників Прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська щодо не внесення відомостей до ЄРДР за його заявою від 25.02.2015р. про вчинене суддею щодо нього кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 375, 366 КК України.

Заявник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор проти вимог скарги заперечував, зазначивши, що заявник посилається на процесуальні дії судді під час здійснення судочинства, відповідальність за які він несе у порядку визначену Законом України Про судоустрій і статус суддів, про що заявнику надана відповідь у порядку звернення громадян.

Вислухавши в судовому засіданні заявника, прокурора, дослідивши матеріали скарги, встановлено наступне.

25.02.2015р. ОСОБА_3 звернувся із заявою до прокурора Дніпропетровської області про внесення відомостей до ЄРДР про скоєні щодо нього кримінальних правопорушень суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 , передбачених ст. 375 КК України (постановлення завідомо неправосудного рішення), ст. 366 КК України (службове підроблення). В заяві вказав, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_5 від 19.05.2009р. задоволено вимоги ОСОБА_6 про визначення 17/100 часки земельної ділянки. Додатковим рішенням від 23.05.2011р. незважаючи на те, що земельна ділянка у розмірі 0,1 га перебувала у власності двох власників, його позбавлено права на земельну ділянку, визначено, що площа ділянки ОСОБА_7 становить 0,1 га. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.11.2011р. скасоване додаткове рішення у зв`язку із безпідставністю його постановлення, так як вимоги про поділ земельної ділянки між співвласниками не були предметом судового розгляду. Зазначає, що додаткове рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, вимог постанови Пленуму Верховного суду України № 14 Про судове рішення у цивільній справі, що є доказом вини судді. Предметом позовних вимог був розподіл земельної ділянки та визначення частки позивача. Але суддя замінив розподіл на визначення порядку користування і поставив таке питання при призначенні будівельної експертизи експерту. Висновком експерта не визначено порядок користування ділянкою, тому позивач відмовилася від цих вимог і її заву прийнято судом. Суддя не оголошував висновок експерта під час розгляду справи, а лише поцікався - чи ознайомлені з ним сторони, при цьому послався на нього у рішенні, не дослідив факти, що мають значення, не вірно встановив правовідносини щодо права власності та користування ділянкою, не прийняв його заперечення та докази, сприяв долученню доказів лише позивачем, долучив окремі докази поза судовим засіданням, що стало причиною невірного висновку експерта, не дослідив докази, а лише перелічив і ухвалив вступну та резолютивну частину рішення, яким поклав на нього пенсіонера, всі понесені позивачем судові витрати, хоча він не порушував права позивача. Тобто ухвалив упереджене, не мотивоване, незаконне та необґрунтоване рішення. Тільки після винесення судового рішення заявник дізнався про скоєння злочину позивачем - фальсифікацію доказів та надання їх суду і експерту. Заявник вказує, що суддя протиставив свої думки позиції Верховного Суду України, не виконав професійних обов`язків, порушив присягу, позбавив його права на справедливий суд, ухваливши завідомо незаконне судове рішення, в якому зазначив інформацію, яка не відповідає дійсності, чим вчинив злочин.

Листом від 02.03.2015р. № 06/2-р прокурора Дніпропетровської області його заяву переадресовано до Прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська для розгляду та перевірки викладених обставин.

Листом Прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська від 17.03.2015р. № 74-2048-10 надана відповідь про те, що заявник має право у порядку, визначеному Законом України Про судоустрій і статус суддів звернутися зі скаргою щодо поведінки суддів до Вищої кваліфікаційної суддів України. Отже, реєстрація заяви у ЄРДР не здійснювалась.

Частиною ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно до вимог статті 169 кодексу, а також у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником, чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Частиною 1 ст. 214 КПК України, встановлено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Аналізуючи доводи скаржника, якими останній обґрунтовує наявність факту скоєння злочину, в контексті з вимогами кримінального процесуального кодексу, приходжу до наступних висновків.

Статтею 214 КПК України встановлено можливість звернення осіб до правоохоронних органів з заявами про вчинені злочини. Також нормою зазначеної статті визначено обов`язковість внесення заяв та повідомлень саме про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Так, слід відокремлювати заяви на ті, що містять в собі ознаки злочину та на ті, що не містять таких. Зважаючи на наявність інших форм звернення особи за захистом своїх законних прав та інтересів до правоохоронних органів, а також заходів реагування на їх порушення, передбачених, окрім іншого, Законом України Про прокуратуру, подання саме по собі заяви про злочин, яка за змістом не містить в собі фактів та обставин, що б свідчили про вчинення будь-якою особою кримінального правопорушення, не може бути підставою для внесення цих відомостей до ЄРДР. В той же час форми реагування на такі заяви, встановлюються іншими нормативними актами, а не КПК України, а тому оскарження цих дій та бездіяльності правоохоронних органів, не повинно здійснювати в порядку ст. 303 КПК України.

З повідомлення заявника, яке він розцінює, як заяву про вчинений злочин, вбачається, що його доводи в цілому, не можуть розцінюватися як вчинений злочин, оскільки процесуальні дії судді при відправленні ним правосуддя не можуть свідчити про вчинення злочину. Можливі наявні порушення суддею норм матеріального чи процесуального права при розгляді справ за участю заявника не є самі по собі злочином та можуть бути підставою для перегляду судових рішень судам вищих інстанцій. Ця позиція закріплена у ст. 126 Конституції України, яка гарантує незалежність і недоторканість суддів та забороняє вплив на суддів у будь-який спосіб.

Доходячи до такого висновку, суд також керується положеннями Закону України Про судоустрій і статус суддів, якими визначено засади незалежності та самостійності суддів.

Відповідно до ст. 47 вищезазначеного закону, здійснюючи правосуддя суддя є незалежними від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Процесуальні дії судді та постановлені судом рішення перевіряються у процесуальному порядку, позапроцесуальний контроль за розглядом справи та судовими рішеннями не допускається.

Із заяви ОСОБА_3 вбачається, що він вважає, що суддя підлягає кримінальній відповідальності за постановлення завідомо неправосудного рішення та службове підроблення, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Виокремлюються види юридичної відповідальності суддів, застосування яких відбувається з огляду на особливий статус судді - дисциплінарну, адміністративну, кримінальну, конституційну та інші види відповідальності судді, пов`язані зі здійсненням правосуддя.

В свою чергу, дисциплінарна відповідальність завжди пов`язана із невиконанням або неналежним виконанням трудових обов`язків, тобто порушенням трудової дисципліни.

Дисциплінарна відповідальність суддів як вид юридичної відповідальності полягає в накладенні на порушника суддівської дисципліни несприятливих позбавлень морального, матеріального та організаційного характеру і є одним із засобів забезпечення відповідності діяльності і поведінки суддів професійним стандартам (суддівської дисципліни).

Підставою дисциплінарної відповідальності для судді є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто винного, протиправного порушення службових обов`язків. Дисциплінарна відповідальність суддів є одним із засобів забезпечення виконання їх професійних (службових) обов`язків, а відтак суддівської дисципліни.

Статтею 83 Закону України Про судоустрій і статус суддів чітко визначено (конкретизовано) коло підстав, за наявності яких суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження, а саме за: істотні порушення норм процесуального права при здійсненні правосуддя, пов`язані, зокрема, з відмовою у доступі особи до правосуддя з підстав, не передбачених законом, порушення вимог щодо розподілу та реєстрації справ у суді, правил підсудності чи підвідомчості, необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову; невжиття суддею заходів щодо розгляду заяви, скарги чи справи протягом строку, встановленого законом; порушення вимог щодо неупередженого розгляду справи тощо.

Законом встановлений певний індемнітет стосовно суддів на притягнення до дисциплінарної відповідальності скасування або зміна судового рішення не тягне за собою дисциплінарної відповідальності судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли порушення допущено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов`язків (ч. 2 ст. 83 Закону).

Згідно зі ст. 94 Закону органами, що здійснюють дисциплінарне провадження щодо суддів місцевих та апеляційних судів є Вища кваліфікаційна комісія суддів України.

В судовому засіданні заявник повідомив, що він звертався до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо оскарження дій судді ОСОБА_5 , але у порушенні дисциплінарного провадження відмовлено у зв`язку зі спливом строку притягнення до відповідальності.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 13.06.2007р. Про незалежність судової влади, визначено, що оскільки незалежність суддів є основною передумовою їх об`єктивності та неупередженості, суддя при здійснені правосуддя підкорюється лише закону і нікому не підзвітний. Суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до їх внутрішнього переконання, що ґрунтується на вимогах закону.

Варто також зазначити, що заявник первинно звернувся із заявою до прокуратури Дніпропетровської області, якою його заяву переадресовано до Прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська для перевірки. Безпосередньо до Прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська із заявою внесення відомостей до ЄРДР заявник не звертався, хоча оскаржує бездіяльність працівників цієї прокуратури. Прокуратура Дніпропетровської області первинно визначила його заяву як звернення громадянина, тому вона й розглянута районною прокуратурою як звернення громадянина. Отже, в діях працівників Прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська не вбачається ознак протиправності щодо не внесення повідомлення про злочин до ЄРДР.

З урахуванням вищевикладеного, а також приймаючи до уваги відсутність факту невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, вважаю вимоги заявника не обґрунтованими, у зв`язку з чим у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність працівників Прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська щодо не внесення відомостей до ЄРДР про кримінальні правопорушення, вчинені суддею за ст.ст. 375, 366 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1