ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2076/20 Справа № 183/1096/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2020 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000284 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000284 відносно ОСОБА_7 ч. 3 ст. 185 КК України було повернуто прокурору.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, як невідповідний вимогам ст. 291 КПК України, суд першої інстанції виходив з наступного.
Як видно з тексту обвинувачення, а саме з викладу фактичних обставин «24 серпня 2018 року близько 22.00 години ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна….. домовились здійснити крадіжку майна з території домоволодіння…». Також і кваліфікація дій ОСОБА_7 викладена, як «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з проникненням у житло та сховище».
Обвинувальний акт містить фактично сформульоване обвинувачення відносно громадянина ОСОБА_8 , однак анкетні дані, формулювання обвинувачення та кваліфікація дій громадянина ОСОБА_8 в обвинувальному акті відсутні.
З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному обвинувальному акті має місце невизначеність кваліфікації злочину, який інкримінується обвинуваченому.
Крім того, суд в ухвалі зазначив, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 надійшов до суду 24 лютого 2020 року. Відповідно до вимог ст. 314 КПК України підготовче судове засідання було призначено на 28 лютого 2020 року. Однак, обвинувачений ОСОБА_7 у судові засідання, призначені на: 28 лютого 2020 року, 10 березня 2020 року, 01 квітня 2020 року, 13 квітня 2020 року, 29 квітня 2020 року, 19 травня 2020 року та 01 червня 2020 року не з`явився, незважаючи на те, що судом приймалися всі можливі заходи до повідомлення обвинуваченого про час і місце розгляду справи за наявними в матеріалах кримінального провадження адресами, шляхом відправлення обвинуваченому повістки про його виклик до суду, а також шляхом надання повісток органам поліції для вручення обвинуваченому, однак судом від поліції отримані рапорти та повідомлення про те, що за вказаними в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження адресами місця проживання обвинуваченого «двері ніхто не відчинив», «його місце знаходження встановити не виявилось можливим».
Згідно обвинувального акту фактичне місце проживання обвинуваченого ОСОБА_7 зазначено як: АДРЕСА_1 , місце реєстрації зазначено, як: АДРЕСА_2 .
Судом 7 разів здійснювалися виклики ОСОБА_7 , але останній в судові засідання не з`явився.
З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що він позбавлений можливості належним чином, у відповідності до вимог ст. 314 КПК України провести підготовче судове засідання.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2020 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи такі вимоги тим, що суд безпідставно дійшов висновків про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, не навів в оскаржуваній ухвалі обґрунтувань щодо невідповідності даного процесуального документу вказаним положенням закону. На думку прокурора, обвинувальний акт було складено із дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства України, зокрема, положень п. п. 2, 5, ч. 2 ст. 291 КПК України, він мітить анкетні відомості обвинуваченого, в тому числі і місце його проживання, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кодексу. Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому і таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Статтею 291 КПК України передбачені вимоги, які ставляться до обвинувального акту, отже із вимог ч. 2 ст. 291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п. п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство), а також фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, підставою для повернення обвинувального акту прокурору, в кримінальному провадженні №0000284 відносно ОСОБА_7 ч. 3 ст. 185 КК України, стало те, що прокурором в обвинувальному акті фактично сформульоване обвинувачення відносно громадянина ОСОБА_8 , однак анкетні дані, формулювання обвинувачення та кваліфікація дій громадянина ОСОБА_8 в обвинувальному акті відсутні.
Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, в постанові ВСУ від 12 жовтня 2017 року у справі №5-253кс(15)17 надано роз`яснення, що вказівка в обвинувальному акті про достатність доказів для підозри, а не обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, по суті обвинувального акту не змінює, оскільки в ньому наведені фактичні дані, що в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
Тобто, важливим в обвинувальному акті, складеному за результатом досудового розслідування, є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права обвинуваченої особи на захист.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 ч. 3 ст. 185 КК України було складено із дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, зокрема, в ньому міститься повний та вичерпний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, що в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що свідчить про відповідність даного процесуального документу вимогам ст. 291 КПК України, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для застосування положень ст. 314 КПК України та повернення обвинувального акту прокурору для належного оформлення.
Посилання суду першої інстанції на те, що в обвинувальному акті вказано прізвище співучасника злочину та не викладено його анкетні дані, формулювання обвинувачення та кваліфікація дій громадянина ОСОБА_8 , не дає підстав для застосування в даному випадку вимог ст. ст. 291, 314 КПК України, оскільки обвинувальний акт складений відносно однієї особи ОСОБА_7 , і в даній частині процесуальний документ містить повний виклад фактичних обставин кримінального провадження, формулювання обвинувачення та кваліфікацію дій.
Щодо посилань суду першої інстанції в ухвалі на неможливість викликати обвинуваченого ОСОБА_7 в судові засідання та встановити його місце знаходження або місце проживання, то колегія суддів також приходить до висновку про необгрунтованість ухвали суду в цій частині, оскільки нормами кримінального процесуального законодавства України встановлено чіткий порядок виклику учасників кримінального провадження в судові засідання, зокрема, направлення судових повісток через засоби поштового зв`язку. Способу виклику обвинуваченого в судове засідання шляхом передачі для нього судових повісток через працівників поліції нормами КПК України не передбачено, натомість передбачено можливість здійсненні приводу обвинуваченого в судове засідання, чого судом першої інстанції зроблено не було.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 291, 314, 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.
Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2020 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 185 КК України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4