Справа № 585/2004/20
Номер провадження 1-в/585/188/20
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

25 серпня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Роменського МРВ філії ДУ «Центр пробації» - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника Роменського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_5 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни Сумської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

1)12.02.2019 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75,76 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки;

2)05.08.2019 року Зарічним районним судом м. Суми за ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ст. ст. 69, 70 КК України до 3 років позбавлення волі без конфіскації майна, із застосуванням ст. ст. 75,76 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки,

про застосування покарання за наявності кількох вироків,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання Роменського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» відносно ОСОБА_6 про застосування покарання за наявності кількох вироків.

В обгрунтування клопотання посилаються на те, що на виконання до Роменського МРС філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області 20.09.2019 року надійшов вирок Зарічного районного суду м. Суми від 05.08.2019 року. Під час призначення покарання за вказаним вироком, судом не було враховано вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12.02.2019 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75,76 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки. Тому просить вирішити питання про застосування до нього покарання за наявності кількох вироків.

У судовому засіданні представник Роменського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» Приходько ОСОБА_7 подання підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.

ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином.

Прокурор висловив думку, що клопотання є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представника Роменського МРВ філії ДУ «Центр пробації» та засудженого ОСОБА_6 , думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення подання.

Встановлено, що вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75,76 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки (а.с. 4-8).

Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 05 серпня 2019 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 289, ст. ст. 69, 70 КК України до 3 років позбавлення волі без конфіскації майна, із застосуванням ст. ст. 75,76 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки (а.с.9-16).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слід зазначити, що відповідно до ст.1 КК України та ст. 2 КПК України завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод та законних інтересів.

У відповідності до п. 11, п. 14 ч. 1ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Також у пункті 25Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Як слідує з роз`яснень, що викладені в п. 25постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

У п. 1 постанови Пленуму Пленум Верховного Суду України Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 вказано, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 Кримінального кодексу України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Признаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За правовим висновком Верховного Суду від 27 березня 2018 року (провадження № 51-717км18) щодо застосування ч. 4 ст. 70 КК України, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

З таких обставин питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_6 необхідно вирішити з урахуванням норм ч. 4 ст. 70 КК України.

Таким чином, вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2019 року та Зарічного районного суду м. Суми від 05 серпня 2010 року підлягають самостійному виконанню.

Керуючись ст. ст. 537, 539, КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання начальника Роменського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» ОСОБА_5 , відмовити.

Вироки Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 лютого 2019 року та Зарічного районного суду м. Суми від 05 серпня 2010 року виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня проголошення повного тексту ухвали, засудженим - з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали проголошено 25 серпня 2020 року о 16 год. 00 хв.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1