ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2714/20 Справа № 214/5047/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари, Київської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, який утриманців не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні № 0001261,

за участю:
прокурора ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
встановила:
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 15 липня 2017 року приблизно о 01.00 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом зі своїми знайомими ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , які також перебували в стані алкогольного сп`яніння, знаходились в бесідці, розташованій в дворі будинку АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої.

Приблизно о 01.30 год. до них підійшли ОСОБА_13 разом зі своєю знайомою ОСОБА_14 .

Під час спілкування між ОСОБА_15 та ОСОБА_7 внаслідок виниклих неприязних відносин відбулася сварка.

У процесі, якої близько 02.00 годин 15.07.2017 року, ОСОБА_7 , реалізуючи намір на заподіяння ОСОБА_15 смерті, за мотивами неприязні усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, утримуючи заздалегідь заготовлений ніж в правій руці, зі значною силою, завдав потерпілому ОСОБА_15 послідовно два удари в ділянку передньої поверхні грудної клітини. Від отриманих ударів, ОСОБА_15 впав на землю, а ОСОБА_7 , продовжуючи діяти умисно, утримуючи ніж в правій руці, зі значною силою, завдав ОСОБА_15 , який знаходився в положенні лежачі на спині, не менш одного удару клинком даного ножа в ділянку шиї.

Після чого, ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник.

ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 02.00 годині, ОСОБА_15 , внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, помер на місці.

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_15 заподіяні наступні тілесні ушкодження: рани по передній та бічним поверхням верхньої третини шиї, в проекції правого плечового суглобу, по передній стінці грудної клітки ліворуч, синець в проекції лівого колінного суглобу; пересічення щитоподібного хряща, просвітку глотки, наскрізне поранення дуги аорти, верхньої частки лівої легені; лівобічний гемоторакс, крововиливи в клітковину середостіння.

Виявлені тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Причиною смерті ОСОБА_15 з`явились колоті-різані проникаючи поранення грудної клітки та шиї, які ускладнились гострою крововтратою.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 16 липня 2017 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою - залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_16 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_16 матеріальну шкоду у розмірі 17 800 грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 300 000 тисяч грн.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 12 років позбавлення волі.
Посилається на те, що судом не в повній мірі враховані як характер вчинених дій, так і дані про особу обвинуваченого, який вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, визнаючи провину, в заподіяному щиро не розкаявся, одразу після вчинення інкримінованого діяння покинув місце злочину. Всі ці обставини свідчать про байдуже відношення ОСОБА_7 до скоєного ним особливо тяжкого злочину проти життя.
Обвинувачений також не погодився з вироком, посилається на порушення судом першої інстанції його права бути присутнім під час його проголошення.
Вказує, що не згоден з покаранням, оскільки вину визнавав з самого початку і співпрацював зі слідством. В установі попереднього ув`язнення стан здоров`я суттєво погіршився.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які речові докази і головний свідок по справі був відсутній під час судового розгляду.
Звертає увагу, що він всіляко намагався спокутувати свою провину шляхом грошової компенсації, але потерпілі відмовились від її отримання.
Захисник також не погодився з вироком, просить його скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Посилається на те, що він був проголошений за відсутністю в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_7 , що є істотним порушенням процесуального закону і є підставою для скасування вироку та призначення нового судового розгляду.
Згідно ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Потерпіла ОСОБА_16 та її представник ОСОБА_17 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду від останніх не надходило. Враховуючи думку учасників судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційні скарги за відсутності потерпілої та її представника, відповідно до вимог вказаної норми процесуального закону.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просила її задовольнити, заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.

Обвинувачений та його захисник підтримали вимоги своїх апеляційних скарг та просили її задовольнити, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційних скарг.

Висновки суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є вірними, ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, а тому колегією суддів не перевіряються.

Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши вищезазначені докази по справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується, оскільки він ґрунтується на дійсному змісті вказаних доказів та їх належній оцінці, як кожного окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_7 в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого, колегія суддів виходить із наступного.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, випливає, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Також слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.

Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, його суспільну небезпеку, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, перебував на обліку у лікаря психіатра з 2000 по 2004 рік з приводу астенічного розладу сомотагенно обумовленого, перебуває ї 2013 року на обліку у лікаря нарколога з приводу психічних розладів, внаслідок вживання декількох психоактивних речовин.

При призначенні покарання судом першої інстанції також враховано відношення обвинуваченого до вчиненого, позицію представника потерпілої, який наполягав на призначенні суворого покарання, обставиною, яка обтяжує покарання судом визнано вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Тому суд прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, у виді 10 років позбавлення волі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає, що призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі є обґрунтованим та відповідає вимогам ст.ст. 65 67 КК України, а у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів. Даний висновок суду узгоджується з правовими позиціями Конституційного Суду України про те, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та межі покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Доводи захисника про проголошення вироку за відсутності обвинуваченого, не можна віднести до істотного порушення вимог КПК, оскільки копія вироку у встановленому законом порядку була вручена обвинуваченому (т. 4, а.с. 124), останній реалізував своє право на апеляційне оскарження вироку шляхом подачі апеляційної скарги, як самостійно, так і через свого захисника, тому порушень його прав, пов`язаних з обізнаністю щодо суті прийнятого судового рішення, колегія суддів не вбачає.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції, - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційні скарги прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4