ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3288/20 Справа № 208/5313/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Богданівка Кіровоградської області, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року звільнено умовно-достроково від відбування покарання засуджену ОСОБА_7 на 4 місяці 12 днів.
Обґрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що засуджена за весь період відбування покарання має 11 заохочень, працевлаштована до майстерні установи, до роботи ставиться відповідально, постійно працює над підвищенням рівня своєї професійної діяльності, є взірцем для інших засуджених, з 19 жовтня 2018 року виконує на добровільних засадах обов`язки старшої днювальної відділення СПС, приймає участь у раді колективу відділення та у культурно-масовому житті установи, вину у скоєному злочині визнає, щиро кається, вимоги режиму відбуття покарання та правила внутрішнього розпорядку не порушує, у взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктних ситуацій не створює, з працівниками адміністрації установи тактовна, дотримується правомірних взаємовідносин, залучена до програм диференційного виховного впливу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 .
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу прокурор зазначає, що за період відбування покарання засуджена систематично допускала порушення вимог режиму відбування покарання, мала 7 стягнень, останнє з яких 17 жовтня 2019 року за підробку підпису начальника відділення. Вказує, що за час відбування покарання у ДУ «ЖВП (№34)» засуджена має лише 2 заохочення. Звертає увагу, що засуджена після отримання заохочення 19 вересня 2019 року почала проявляти себе з негативної сторони, висловлює різкі невдоволення, своєю поведінкою надає іншим засудженим негативний приклад. Зазначає, що при середній зарплаті в установі 1600 грн., коефіцієнт трудової участі засудженої становить 1.0 та відповідно зарплата 900 грн.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.

Засуджена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Із матеріалів провадження слідує, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув подання державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_7 , дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджена довела своє виправлення, а тому може бути звільнена умовно-достроково.
При цьому апеляційний суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність слідує, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як слідує із роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 засуджена вироком Тімірязевського районного суду м. Москви Російської Федерації від 11 квітня 2014 року за ч. 3 ст. 30, п."А", п."Б" ч. 3, ст. 228-1, ч. 2 ст. 228 КК РФ із застосуванням ч. 3 ст. 69 КК РФ до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 4 місяці. Зараховано в строк відбуття покарання строк перебування під вартою з 01 листопада 2014 року по 04 листопада 2014 року.
Ухвалою Московського міського суду від 18 серпня 2014 року вирок суду від 11 квітня 2014 року змінено, зараховано у строк відбування покарання строк перебування під вартою з 01 листопада 2013 року по 04 листопада 2013 року.
Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2017 року зазначений вирок суду від 11 квітня 2014 року приведено у відповідність з законодавством України, ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 4 місяці.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 червня 2019 року зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день за два дні позбавлення волі з 01 листопада 2013 року по 04 листопада 2013 року та з 07 листопада 2013 року по 18 серпня 2014 року.
Як встановив суд першої інстанції, виходячи з даних характеристики засудженої, ОСОБА_7 з 28 вересня 2018 року відбуває покарання у Кам`янській ВК № 34, працевлаштована до майстерні установи, до роботи ставиться відповідально, постійно працює над підвищенням рівня своєї професійної діяльності, є взірцем для інших засуджених, з 19 жовтня 2018 року виконує на добровільних засадах обов`язки старшої днювальної відділення СПС, приймає участь у раді колективу відділення та у культурно-масовому житті установи, вину у скоєному злочині визнає, щиро кається, вимоги режиму відбуття покарання та правила внутрішнього розпорядку не порушує, має 3 заохочення, мала одне стягнення, яке на даний час погашено у встановленому порядку, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом та виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів, отримання посилок та передач.
Початок строку відбування засудженою покарання 07 листопада 2013 року, кінець строку відбування покарання 20 січня 2021 року.
Аналізуючи наведені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив подання установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої, оскільки обставини провадження свідчать лише про наявність позитивних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджена своєю поведінкою, яка розцінюється судом як позитивна, стала на шлях виправлення та виховання, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції і не находить підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Сам факт, що за період відбування покарання засуджена систематично допускала порушення вимог режиму відбування покарання, мала 7 стягнень та при середній зарплаті в установі 1 600 грн., коефіцієнт трудової участі засудженої становить 1.0 та відповідно зарплата 900 грн., не може свідчити про відсутність критичного ставлення до вчинених злочинів та подання нею негативного прикладу для інших засуджених. Достатніх даних на підтвердження вказаного факту прокурор не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді.

Доводи прокурорапро те, що за час відбування покарання у ДУ «ЖВП (№34)» засуджена має лише 2 заохочення та після отримання заохочення 19 вересня 2019 року почала проявляти себе з негативної сторони, висловлювати різкі невдоволення, надавати своєю поведінкою іншим засудженим негативний приклад, не знаходять своє підтвердження матеріалами справи та під час апеляційного перегляду достатньо доказів на підтвердження зазначених обставин прокурором не надано.

Крім того, судом апеляційної інстанції досліджено долучені під час апеляційного перегляду захисником ОСОБА_8 довідки з державної установи Кам`янська виправна колонія (№34).

Так, відповідно до довідки державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) від 12 листопада 2020 року № 34/2-5603 засуджена ОСОБА_7 , зокрема, за період відбування покарання в установі має 3 заохочення та мала одне стягнення, яке погашено, на даний час свідомо дотримується встановлених вимог відбування покарання, усвідомила всю тяжкість вчиненого нею злочину та щиро кається, в колективі засуджених конфліктних ситуацій не створює, з усіма намагається підтримувати доброзичливі взаємовідносини.

З довідки державної установи Кам`янська виправна колонія (№34) вих.34/4-5252 від 22 жовтня 2020 року слідує, що з ОСОБА_7 згідно виконавчого провадження №61991152 від 19 травня 2020 року утримано та перераховано 411,22 грн., заборгованість відсутня.

Судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обгрунтованого рішення.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що до ОСОБА_7 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, та не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги прокурора.

З огляду на вищевикладене доводи прокурора не спростовують висновки суду першої інстанції, а також не свідчать про недоведення засудженою свого виправлення та про відсутність підстав для її звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4