У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.08.2020 Справа №607/12667/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , т.в.о. слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 подану в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність т.в.о. слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 та зобов`язання повернути вилучене під час обшуку майно, в кримінальному провадженні №0001309, -

встановив:
Адвокат ОСОБА_3 подав в інтересах ОСОБА_5 скаргу на бездіяльність т.в.о. слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 та зобов`язання повернути вилучене під час обшуку майно, в кримінальному провадженні № 0001309.

В скарзі вказано: «30 та 31 липня 2020 під час проведення обшуку в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001309 від 29 травня 2020 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 КК України, у приміщеннях М, Л, П, Н, Ж, Д, К та інших приміщеннях за адресою : м. Тернопіль, вул. Промислова, 30 на підставі Ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_6 від 07 липня 2020 у справі №607/11145/20 (далі- Ухвала), було вилучено майно, яке перебувало на відповідальному зберіганні в ОСОБА_5 на підставі Акту опису й арешту майна від 29.08.2016, Постанови державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про опис та арешт майна (коштів) боржника від 12.06.2020, Постанови державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про опис та арешт майна (коштів) боржника від 15.06.2020, Постанови державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про опис та арешт майна (коштів) боржника від 16.06.2020, а саме: автоматична машина для складання пружин DN ЗА без зазначення заводських номерів та інших даних для ідентифікації, автоматична машина для виготовлення пружин PY-30 в кількості 2(дві) шт. без зазначення заводських номерів та інших даних для ідентифікації, пружинозбиральний верстат Fides AS3-200 серійний номер 150206, пружино збиральний верстат Fides AS3 -200 серійний номер 120806 ( в Ухвалі зазначено інше обладнання - пружинозбиральний верстат Fides AS3 -223, пружинозбиральний верстат Fides AS3 -224), готову продукцію: 184 (сто вісімдесят чотири) рулони (блоки меблеві пружинні) з маркуванням ТОВ «Т-ПС» «ТПБ-4 uа», 219 (двісті дев`ятнадцять) рулонів (блоки меблеві пружинні) ТОВ «Т-ПС» з маркуванням «ТПБ-4 mb», 644 ( шістсот сорок чотири) пружиних блоки з маркуванням ТОВ "Т-«С» «Тип 500 ширина 2 м довжина 40 м» ( в протоколі обшуку не зазначено про його вилучення.Вилучене майно не має жодного відношення до перешкоджання господарській діяльності. Частина вилученого майна не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в Ухвалі та не відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу. Санкції статті 206 КК України не передбачають конфіскації майна.

Вилучене майно, незрозуміло з яких підстав та мотивів передано невідомо куди (в протоколі обшуку не зазначено) на зберігання учаснику слідчої дії ОСОБА_7 , при тому, що під час обшуку він постійно стверджував та й маркування продукції підтверджує, що вона належить юридичній особі - ТОВ «Т-ПС», місцезнаходження якого згідно даних, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул .Промислова, 30 м.Тернопіль. Отже, дії слідчого не відповідали меті обшуку згідно ст. 234 КПК України. Таким чином вилучене майно у володільця ОСОБА_5 згідно ч.7 ст.236 КПК України є тимчасово вилученим. Звертаю увагу суду, що ОСОБА_5 , у вищезазначеному кримінальному проваджені не перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого, свідка. Обгрунтовано вважаю, що вилучення майна було здійснено незаконно, безпідставно та з порушенням права власності, що є втручанням у мирне володіння майном, виходячи з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

На підставі ч.ч. 1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Слід зазначити, що вилучення майна, що перебувало у мене на зберіганні б належної ідентифікації та передача його на зберігання невідомо куди і на скільки часу, може спричинити його пошкодження (вже під час завантаження на автомобіль було пошкоджено нружинозбиральні верстати Fides AS3, що підтверджується відео та фото матеріалами долученими до протоколу обшуку) чи втрату, а я змушений буду нести майнову та кримінальну відповідальність за незбереження майна, переданого мені на зберігання на підставі зазначених вище Постанов та Акту опису та арешту майна в межах виконавчого провадження. Це с прямим втручанням у моє право власності, право мирного володіння майном та не є пропорційним між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи (так як я будь-якого відношення до даного кримінального провадження не маю), що суперечить ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

За змістом положень ст.3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтею 22 КПК Українипередбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України. Зазначені положення Конституції України кореспондуються із ч. 1 ст. 9 КПК України, відповідно до якої, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Вищевказані положення кримінального процесуального Закону кореспондуються із ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 317, 321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа мас право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»), заява N 31107/96, п.58, ECHR 199-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п.42 та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спороннг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52, справа « East/West Alliance Limited» проти України заява від №19336/04 від 02.06.2014 роууц. ). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п.50, Series А N 98). Так, у вищевказаних справах ЄСПЛ констатував, що будь-яке втручання повинно бути законним. Крім того, слідчим було порушено порядок проведення обшуку, передбачений кримінально-процесуальним законодавством, у зв`язку з тим, що розпочатий 30 липня 2020 року обшук був зупинений та продовжено наступного дня - 31 липня 2020 року (як зазначено в протоколі обшуку від 30 липня 2020) без достатніх правових підстав, що не передбачено процесуальним законом, оскільки на підставі ухвали слідчого судді про обшук проникнути до приміщення на законній підставі можливо лише один раз. Залишивши місце обшуку, слідчий, відповідно до ч. 1 ст. 233 КПК України, для продовження обшуку має право наступного дня проникнути до житла чи іншого володіння особи лише за добровільною згодою їх володільця. Згоди на проникнення 31 липня 2020 року на територію та в приміщення слідчому я, не давав, що підтверджується відеозаписами та викликом поліції, яка прийняла заяву про порушення слідчим КПК України. В свою чергу слідчим двічі була використана ухвала слідчого судці про надання дозволу на проведення обшуку в одних і тих же приміщеннях за однією і тією ж адресою. Здійснюючи буквальне тлумачення положення ч.1 ст.235 КПК, хочу зазначити, що формулювання ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз, на мою думку, однозначно вказує на те, що саме проникнення до житла чи іншого володіння особи з метою проведення там обшуку дозволяється один раз. Якщо б законодавець бажав передбачити продовження обшуку на підставі однієї і тієї ж ухвали слідчого судді, то доцільно було б прописати про те, що ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право провести обшук житла чи іншого володіння особи лише один раз. Проникнення ж у контексті обшуку означає потрапляння всередину житла чи іншого володіння особи і в кримінально-процесуальній діяльності пов`язане з подальшим проведенням певних процесуальних дій, а тому у разі залишення (виходу) за межі житла чи іншого володіння особи проникнення слід вважати закінченим, і для продовження обшуку необхідно отримати нову ухвалу слідчого судді. Такий висновок корелюється з іншими положеннями КПК, зокрема, що обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку (ч. 5 ст. 236 КПК); проведення слідчих (розшукових) дій у нічний час (з 22 до 6 години) не допускається, за винятком невідкладних випадків, коли затримка в їх проведенні може призвести до втррти слідів кримінального правопорушення чи втечі підозрюваного. Наведені норми дозволянь проведення безперервного обшуку без залишення об`єкта обшуку; навіть у разі необхідності продовження обшуку у нічний час, слідчий, прокурор вправі це зробити, адже зрозуміло, що у разі залишення житла чи іншого володінні при незакінченому обшуку із високим ступенем вірогідності призведе до втрати слідів кримінального правопорушення. Крім того, звертаю увагу і на те, що таку процесуальну дію, як опечатування приміщень, яке було проведено 30 липня 2020 слідчим ОСОБА_8 , чинний КПК не передбачає та не регламентує, що свідчить про неправомірність дій слідчого щодо такого опечатування при перерві у проведенні обшуку.Незаконність обшуку стверджується і тим, що в його проведенні брали участь оперативні підрозділи поліції, інші особи з поліції, не зазначені в Ухвалі та протоколі, а приписи ч. 1 ст. 236 КПК не передбачають можливості виконання ухвали про дозвіл на обшук ніким іншим, окрім слідчого чи прокурора (згідно умов ухвали слідчого судді від 07 липня 2020 року дозвіл на проведення обшуку надано саме слідчому ОСОБА_9 , а не оперативним підрозділам) (Постанова Верховного суду у справі №466/896/17 від 29.01.2019). Я наслідок, під час обшуку представники спеціальних підрозділів, які супроводжували обшук, дозволили собі невиправдано пошкодити майно ТОВ «ТОТУС»: вибивали без наявності на те законних підстав замки, двері, ворота, навіть коли в приміщенні перебували особи - власники приміщень, які не перешкоджали проведенню слідчої дії, поводилися зухвало, нехтуючи правами інших осіб (дані факти підтверджуються фото та відеоматеріалами).

В порушення вимог ч.8 ст.236, п.3 ч.3 ст.104 КПК України висловлені мною, ОСОБА_5 , ОСОБА_10 під час обшуку заяви та зауваження слідчим не занесені до протоколу обшуку; в порушення вимог п.1 ч.З ст.104 КПК України у протоколі обшуку не містяться відомості про всіх осіб, які присутні під час обшуку (зокрема не зазначено поліцейського ОСОБА_11 . Будь-яких документів, які б надавали право даному оперативному працівнику проводити обшук не надано. Крім того, даний оперативний працівник без підстав керував діями слідчого під час обшуку).

У протоколі не зазначено хто із присутніх, коли і з якою метою відлучався з місця проведення обшуку; окремі оперативні працівники, та інші учасники- працівники ТОВ «Т- ПС», які були залучені невідомо з яких підстав до обшуку, постійно перебували в інших приміщеннях без відеофіксації та присутності понятих (чим вони там займалися не відомо, у протоколі дані відомості не зафіксовані); в порушення ч.7 ст.223 КПК України особи запрошених понятих встановлені лише зі слів, будь-яких документів ними не надано. Поведінка понятих під час обшуку свідчила про їх заінтересованість у результатах кримінального провадження та близькі стосунки із працівниками ТОВ «Т-ПС» (проживають в одному селі), які брали участь в обшуку (поняті разом зі слідчим опечатували приміщення).

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно п.п.1- 4 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 170 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у дкої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171,частиною достою статті 173 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором ПРОТЯГОМ 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

На момент подання скарги слідчий, прокурор з клопотанням з клопотанням про арешт вилученого майна до Тернопільського міськрайонного суду не звертався, а тому майно підлягає поверненню.

Згідно ч.6 ст.173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено. Враховуючи те, що слідчий не звертався з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, останнє підлягає поверненню особі у якої воно було вилучене».

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 пояснив, що підтримує скаргу, посилаючись на зазначеній у ній мотиви.

В судовому засіданні т.в.о. слідчого ОСОБА_4 пояснив, що заперечує щодо задоволення скарги і надав письмові заперечення на скаргу у яких вказав: «Слідчим відділом Тернопільського ВП ГУНПВ в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001309 від 29.05.2020 року за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 206 КК України. З 30.07.2020 року по 31.07.2020 року, в рамках даного кримінального провадження проводився обшук за адресою м. Тернопіль, вул. Промислова, 30, у приміщеннях М,Л,П,Н,Ж,Д,К, та інших приміщеннях, які належать на праві власності ТОВ «Тотус», та ТОВ «Т-ПС», відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_6 №607/11145/20 від 07.07.2020, в ході якого було вилучено автомавтична машина для складання пружин DN 3A, машина для виготовлення пружин PY-30, машина для виготовлення пружин PY-30, пружинозбиральний верстат Fides AS-3 с.н. 150206, пружинозбиральний верстат Fides AS-3 с.н. 120806, 184 рулони готової продукції з маркуванням ТОВ «Т-ПС» «ТПБ-4Lh», 219 рулонів готової продукції ТОВ «Т-ПС» з маркуванням «ТПБ-4Mb», 644 одиниці готової продукції підприємства «Т-ПС» з маркуванням «ТПБ-4Ор», 27 рулонів продукції підприємства «Т-ПС», з маркуванням «ТИП 500», які належить на праві власності ТОВ «Т-ПС», що підтверджено документами про право власності на майно. Вилучене майно відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0001309 за ч.1. ст. 206 КК України, та відповідно до статті 170 КПК України, на нього накладено арешт. Відповідно до протоколу передачі на відповідальне зберігання дане майно передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , відповідно до положень ст. 100 КПК України, який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, та зобов`язався його зберігати, невідчуджувати, та не розпоряджатися ним до завершення досудового розслідування та судового розгляду. Варто зазначити, що відповідно до ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені такі рішення, дії, чи бездіяльність слідчого чи прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником. 2. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Варто зазначити, що майно вилучене під час обшуку вилучене відповідно до переліку визначеного в ухвалі слідчого судді, а тому, не вважається тимчасово вилученим майном, оскільки відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України, таким майном вважається тільки майно, на вилучення якого немає прямого дозволу в ухвалі слідчого судді, оскільки ухвалою на проведення обшуку від 07.07.2020 року №607/11145/20 надано дозвіл на вилучення готової продукції ТОВ «Т-ПС», машини для виготовлення пружин Pocket Spring PY-30 220», «машина для виготовлення пружин Pocket Spring PY-30 221» «Автомат. Машина для склад. пружин DN-3A 14», «пружинозбирального верстату AS3 Fides 223», «пружинозбирального верстату AS3 Fides 224», також остання підтверджується документами на право власності на дане майно ТОВ «Т-ПС», які долучені до матеріалів кримінального провадження. Окрім того під час додаткового допиту 06.08.2020 свідок ОСОБА_5 зазначив, що під час обшуку не вилучено майно, яке належить ТОВ «Тотус». З вищевикладеного, вбачається, що скарга є безпідставною, та не обґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню».

Проаналізувавши зміст клопотання, заперечень і пояснень та додатки вважаю, що скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст.55 Конституції України права людини захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

З матеріалів вбачається, що обшук за адресою м.Тернопіль, вул. Промислова, 30 у приміщеннях М, Л, П, Н, Ж, Д, К та інших приміщеннях було проведено підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_6 від 07.07.2020 року, №607/11145/20, якою надати дозвіл на відшукання та вилучення готової продукції ТОВ «Т-ПС», машини для виготовлення пружин Pocket Spring PY-30 220», «машина для виготовлення пружин Pocket Spring PY-30 221» «Автомат. Машина для склад. пружин DN-3A 14», «пружинозбирального верстату AS3 Fides 223», «пружинозбирального верстату AS3 Fides 224» (інших речей згідно переліку зазначеного в ухвалі).

На підставі ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку вважаються тимчасово вилученим майном.

Під час обшуку вилучено: автоматичну машину для складання пружини DN 3А без зазначення заводських номерів та інших даних для ідентифікації; автоматичну машину для виготовлення пружин PY-30 в кількості 2(дві) штуки; пружинозбиральний верстат «Fides AS3-200» серійний номер 150206; пружинозбиральний верстат «Fides AS3-200» серійний номер 120806; готову продукцію: 184(сто вісімдесят чотири) рулони(блоки меблеві пружинні) з маркуванням ТОВ «Т-ПС», «ТПБ-4ua»; 219 (двісті дев`ятнадцять) рулонів (блоки меблеві пружинні) ТОВ «Т-ПС» з маркуванням «ТПБ-4 mb»; 644 (шістсот сорок чотири) пружинних блоки з маркуванням «ТПБ-40р»; 27 (двадцять сім) рулонів (матеріал нетканний термовойлок) з маркуванням ТОВ «Т-ПС», «Тип 500 ширина 2м., довжина 40м. Тобто, зазначене майно не є тимчасово вилученим за визначенням ч.7 ст.236 КПК України.

Вилучене під час обшуку майно визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0001309. КПК України не обмежує строк звернення з клопотання про накладення арешту на майно, яке не є тимчасово вилученим. За клопотанням т.в.о. слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_12 від 06.08.2020 року накладено арешт на майно вилучене під час обшуку.

Відповідно до статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ст.22 КПК України закріплено принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, відповідно до якого кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Учасники судового провадження, в контексті вимог ст.99 КПК України зобов`язані надати суду оригінали документів. За визначенням цього закону документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Проте, адвокат ОСОБА_3 додав до скарги ксерокопії матеріалів, які не підпадають під поняття документ, тому не є належними і допустимими доказами. Крім цього, додані до скарги матеріали не завірені, як копії, тому також не можуть бути враховані.
За наведених обставин в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Керуючись статтями 8, 55, 129 Конституції України, 7, 22, 85, 86, 93, 94, 99, 167-169, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 поданої в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність т.в.о. слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , в кримінальному провадженні №0001309 та зобов`язання його повернути ОСОБА_5 майно вилучене під час обшуку у приміщеннях М, Л, П, Н, Ж, Д, К та інших приміщеннях за адресою м.Тернопіль вул.Промислова, 30, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 липня 2020 року, ЄУН 607/11145/20, а саме:

-автоматичну машину для складання пружини DN 3А без зазначення заводських номерів та інших даних для ідентифікації;

-автоматичну машину для виготовлення пружин PY-30 в кількості 2(дві) штуки;

-пружинозбиральний верстат «Fides AS3-200» серійний номер 150206;

-пружинозбиральний верстат «Fides AS3-200» серійний номер 120806;

-готову продукцію: 184(сто вісімдесят чотири) рулони(блоки меблеві пружинні) з маркуванням ТОВ «Т-ПС», «ТПБ-4ua»;

-219 (двісті дев`ятнадцять) рулонів (блоки меблеві пружинні) ТОВ «Т-ПС» з маркуванням «ТПБ-4 mb»;

-644 (шістсот сорок чотири) пружинних блоки з маркуванням «ТПБ-40р»;

-27 (двадцять сім) рулонів (матеріал нетканний термовойлок) з маркуванням ТОВ «Т-ПС», «Тип 500 ширина 2м., довжина 40м., відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1