ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2031/20 Справа № 208/921/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої 18 січня 2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 4 КК України на строк 6 років позбавлення волі

якою було відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі та в доповненні до апеляційної скарги засуджена просить скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання та зарахувати строк її попереднього ув`язнення з 30.11.2018 року по 28.01.2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги засуджена посилається на те, що вказана ухвала є необґрунтованою та невмотивованою, судом неповно досліджено обставини справи. Вказує на те, що під час розгляду її клопотання судом першої інстанції було істотно порушено чинні норми кримінального процесуального законодавства України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.
Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що посилання засудженої ОСОБА_7 про зарахування їй строку попереднього ув`язнення у строк покарання, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, є безпідставними, оскільки з 30 листопада 2018 року до 12 січня 2019 року ОСОБА_7 утримувалась в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4), звідки вибула до ДУ «Київський слідчий ізолятор», де знаходилась до 28 січня 2020 року, тобто після набрання вироком чинності 15 листопада 2017 року та після втрати чинності Закону від 26 листопада 2015 року 838-VIII.
Заслухавши суддю-доповідача, засуджену, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги засудженої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, діючої в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 була засуджена вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2017 року за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. В цьому ж вироку зазначено, що в строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 20.09.2016 року по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15.11.2017 року вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2017 року залишено без змін, на підставі чого вирок суду першої інстанції набрав законної сили 15.11.2017 року.
Постановою Верховного Суду України від 23.01.2020 року вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2017 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15.11.2017 року щодо ОСОБА_7 залишено без змін.
Відповідно до ст.1 Закону України Про попереднє ув`язнення, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Отже, попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
Колегія суддів не вбачає підстав для зарахування засудженій ОСОБА_7 у строк відбування покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України строку перебування в ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4 та ДУ Київський слідчий ізолятор після набрання вироком суду законної сили з 30.11.2018 року по 28.01.2020 року, оскільки вказані обставини мали місце після набрання вироком законної сили та не пов`язані із її затриманням, триманням під вартою як запобіжним заходом, участю у проведенні слідчих дій або участю у судовому розгляді кримінального провадження, за яким її було засуджено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2017 року, що виключає застосування положень ч. 5 ст. 72 КПК України.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що засудженій ОСОБА_7 правильно було обчислено строк її попереднього ув`язнення, оскільки за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.01.2017 року засуджена перебувала під вартою саме з 20.09.2016 року по 15.11.2017 року.
З урахуванням викладеного, підстави для задоволення вимог апеляційної скарги засудженої відсутні, а тому ухвала Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року щодо засудженої ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4