Справа № 629/746/19
Номер провадження № 1-кп/629/100/20
У Х В А Л А

08 липня 2020 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, Харківської області питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Мерефа, Харківського району, Харківської області, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, не одруженому, офіційно не працевлаштованому, проживаючому без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

- 07.02.2018 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до сплати штрафу у розмірі 850 гривень,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався судом.

15.08.2020 року спливає два місяці раніше продовженого строку тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 , з урахуванням закінчення обвинуваченому строку тримання під вартою заявила клопотання про продовження раніше обраного строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність підстав для скасування або зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вказала на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_8 підтримала клопотання прокурора та просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід в зв`язку з необхідністю проходження курсу лікування, надавши довідку для огляду складу суду та прокурору, з якої вбачається, що в зв`язку з захворюванням він постійно і своєчасно отримує терапію за призначеною схемою, курс лікування не перериває. Стаціонарного медикаментозного лікування не потребує, на даний час загальний стан здоров`я стабільний. Також вказав, що має засоби для існування.

Адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказав, прокурором не доведені ризики, обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, на даний час потребує проходження курсу лікування за станом здоров`я, просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Також просив в разі залишення запобіжного заходу незмінним визначити розмір застави.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.

Згідно пунктів 1 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.
Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів та особливо тяжкого злочину, раніше судимий, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, відповідає особі обвинуваченого та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду. Тому суд вважає, що зазначені обставини можуть бути достатніми причинами разом з іншими для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, обвинувачений будучи працездатною особою офіційно не працював, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Обставини, які зазначені захисником та обвинуваченим, як підстави для зміни запобіжного заходу, судом не приймаються, оскільки належних та допустимих доказів зазначеним фактам, захисником та обвинуваченим не надано, крім довідки від 20.08.2019 року, з якої вбачається, що ОСОБА_7 постійно і своєчасно отримує терапію за призначеною схемою, курс лікування не перериває, стаціонарного медикаментозного лікування не потребує, на даний час загальний стан здоров`я стабільний.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для зміни міри запобіжного заходу, оскільки скасування чи зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, може призвести до спроб переховування від суду, впливу на потерпілих та свідків, а тому, залишає незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжує його строк до 08 вересня 2020 року, вважаючи жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, таким, що не може запобігти вищевказаним ризикам.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшились.
Посилання сторони захисту щодо наявності родини, постійного місця проживання, хоч і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме грабежу, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тому суд, при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, не визначає розмір застави, що відповідає вимогам ст. 183 КК України.
Таким чином, виходячи з діючих норм кримінально-процесуального кодексу України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, а у задоволенні клопотання захисника відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 197, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити клопотання прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовживши його дію на строк до двох місяців, тобто до 08 вересня 2020 року в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня винесення ухвали, а саме з 08 липня 2020 року.

В задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3