Єдиний унікальний № 500/4946/18
Провадження № 1-кп/946/213/20
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою

02 вересня 2020 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

потерпілий ОСОБА_8

провівши в місті Ізмаїл Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000417 від 21.02.2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, українця за національністю, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-03.12.2007 року Суворівським районним судом м. Одеси за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно ст. 75, 76 п.2, 3, 4, 104 КК України від відбуття покарання звільнено з випробувальним терміном 2 роки;

-21.06.2010 року Суворівським районним судом м. Одеси за ст. 185 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі;

-20.05.2011 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст. 75, 76 п. 3, 4 КК України від відбуття покарання звільнено з випробувальним терміном 2 роки;

-17.08.2012 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 310 КК України до арешту строком 2 місяці, в силу ст. 71, 72 КК України додано 1 рік 1 місяць позбавлення волі не відбутого по вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.05.2011 року та призначено покарання 2 роки 1 місяць позбавлення волі;

-03.07.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст. 391 КК України до позбавлення волі до 1 року 5 місяців , в силу ст. 71 КК України додано 1 місяць позбавлення волі не відбутого покарання по вироку Ізмаїльського міськрайонного суду від 17.08.2012 року та к відбуттю вважати 1 рік 6 місяців позбавлення волі, 03.04.2015 року звільнений на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію»;

-13.12.2016 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст. 186 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком 5 років;

-24.07.2018 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001634 за ч. 2 ст. 186 КК України;

-29.12.2018 року до Ізмаїльського міськрайонного суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003060 за ч. 3 ст. 185 КК України

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України,

встановив:

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 .

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 липня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком дії до 07 вересня 2020 року.

Прокурором подано до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на шістдесят днів, в якому прокурор посилається на те, що ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли, а саме є всі підстави вважати що при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він може продовжити злочинну діяльність і вчиняти нові злочини, окрім того обвинувачений певний час перебував в розшуку, перебуваючи під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту по іншому кримінальному провадженню, вчинив інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з викладеним просить продовжити строк дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечують проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просять змінити його на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що прокурором в судовому засіданні не доведені зазначені ризики.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Так, у рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а тому хоча тяжкість обвинувачення і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність чітких ознак того, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_6 на свободу, а тому строк дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 офіційно не працює та не має постійного заробітку, відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність не знятої та не погашеної судимості, та те, що обвинувачений умов застосованих до нього раніше запобіжних заходів не дотримувався, не допитувались всі потерпілі та свідки. Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, стан його здоров`я.

Виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою, що не перевищує шістдесят днів.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 314, 331 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком до 30 жовтня 2020 року.
Ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 30 жовтня 2020 року.

Копію ухвали направити до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» для виконання, прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури, обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику до відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1