Провадження № 11-кп/4823/197/21
Категорія - ч. 2 ст. 152 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали контрольного кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004521 від 06.07.2020 року, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2021 року про продовження строку тримання під вартою,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_6

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2021 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою до 02.03.2021 року. В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу відмовлено.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд обґрунтував своє рішення існуванням обґрунтованої підозри за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152 КК України, тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованих діяннях. Крім того, заявлені ризики, якими виправдовується тримання обвинуваченого під вартою, не зменшилися та не перестали існувати. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Вказує, що на порушення вимог ст. ст. 184, 194, 199 КПК України, прокурором не надано доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри та заявлених ризиків, а суд цих обставин не перевірив.

На думку апелянта на даний час відпали будь-які ризики зазначені в ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_7 не має будь-якого наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки має постійне місце проживання у м. Чернігові, працював, має дружину, яка знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, спиртними напоями не зловживає.

ОСОБА_7 не має потреби незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, оскільки під час досудового розслідування було допитано зазначених осіб.

Також обвинувачений не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки він сам зацікавлений у скорішому з`ясуванні всіх обставин справи. А також не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення і продовжувати кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується.

Крім того, зазначає, що прокурором не доведено неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Вважає, що до ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він працював та був єдиним годувальником в сім`ї, до складу якої входять дружина та троє малолітніх дітей, має постійне місце проживання, батьків похилого віку, декілька захворювань і потребує амбулаторного лікування.

Заслухавши доповідача, захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152 КК України, одне з яких є тяжким злочином, за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.07.2020 року до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 03.09.2020 року.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.09.2020 року строк запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 продовжено до 07.10.2020 року.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.10.2020 року строк запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 продовжено до 04.12.2020 року.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.12.2020 року строк запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 продовжено до шести місяців, тобто до 07.01.2021 року.

За змістом ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом 1 інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд 1 інстанції, враховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, так як ризики, які були підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися. Крім того, до сплину строку тримання обвинуваченого під вартою, дане кримінальне провадження було не завершено.

Суд обґрунтовано та в повній мірі мотивував своє рішення, тому твердження апелянта про необґрунтованість висновків постановленої ухвали, колегія суддів вважає не слушними.

Матеріалами провадження встановлено, що 07.07.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.

08.07.2020 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігові підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 03.09.2020 року.

24.07.2020 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 152 та ч. 2 ст. 152 КК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи мотив та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість, те що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, враховуючи його вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, та вірного висновку суду про обґрунтованість клопотання прокурора та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152 КК України, колегія суддів вважає, що суд належним чином оцінив в сукупності всі обставини та вірно встановив наявність ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, що в свою чергу унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового - тримання під вартою, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому твердження апелянта про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів вважає таким, що не ґрунтується на матеріалах провадження.

Посилання захисника на те, що потерпіла та свідки вже надали показання, не виключає можливостей, що обвинувачений зможе чинити тиск на них, з метою зміни останніми своїх показань. Тим більше, що судом приймаються до уваги виключно ті показання потерпілих та свідків, які будуть отримані під час судового розгляду.

Дані про особу обвинуваченого та наявність міцних родинних і соціальних зв`язків, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду з врахуванням вищевказаних обставин.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, існує реальний ризик того, що перебуваючи на волі, він може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене колегія не знаходить підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом рішення, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4