У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 жовтня 2020 року за № 0000189, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання інспектора дізнання, погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене 20 жовтня 2020 року під час проведення огляду місця події на ділянці автодороги "Київ-Чоп" М-06, а саме: автомобіля марки «Volkswagen», моделі «Golf 1J», номерний знак Чеської Республіки « НОМЕР_1 », а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

З внесеного клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що 20.10.2020 до Ужгородського РВП надійшло повідомлення від працівника патрульної поліції про те, що 20.10.2020 року близько 13:30 год., на автомобільній дорозі Київ Чоп М-06, неподалік населеного пункту с. Великі Лази Ужгородського району, в ході перевірки документів гр. ОСОБА_5 , який рухався на транспортному засобі «Фольцваген Гольф» д.н.з. Чеської Республіки НОМЕР_1 , пред`явив працівникам поліції свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з ознаками підробки.

Двадцять першого жовтня 2020 року відомості про вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000189 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Двадцятого жовтня 2020 року в ході проведення огляду місця події автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf 1J», номерний знак Чеської Республіки « НОМЕР_1 », а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 з ознаками підробки було вилучено.

З огляду на зазначене, інспектор дізнання просить слідчого суддю накласти арешт на вищевказані автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з метою збереження речових доказів, а також проведення трасологічної експертизи номерних позначень кузова зазначеного автомобіля і експертизи технічного дослідження документа, оскільки, зазначені предмети мають значення для встановлення вагомих обставин у кримінальному провадженні та можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні.

У судове засідання дізнавач не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно з якою просив суд розглянути клопотання без його участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

За ч. 7 ст. 237 КПК України, при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як вбачається з матеріалів справи, Ужгородським районним відділенням поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 жовтня 2020 року за № 0000189, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21 жовтня 2020 року.

Згідно доданої до клопотання копії протоколу огляду від 20 жовтня 2020 року, на ділянці автомобільної дороги М-06 вилучено автомобіль марки«Volkswagen» моделі «Golf 1J», номерний знак Чеської Республіки « НОМЕР_1 », а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Постановою дізнавача Ужгородського районного відділення Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 21 жовтня 2020 року вищевказані автомобіль та свідоцтво визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000189, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 жовтня 2020 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Відповідно до ч. 4 ст. 40-1 КПК України, дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 237 КПК України, слідчому, прокурору надано право у ході огляду вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження.

Вилучені автомобіль та свідоцтво визнані вищезгаданою постановою інспектора дізнання речовим доказом.

Таким чином, вилучення автомобіля та свідоцтва та визнання їх речовими доказами, відбулося у встановленому законодавством порядку та здійснено уповноваженими на те посадовими особами.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до переконання, що вилучені в ході огляду місця події автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf 1J» номерний знак Чеської Республіки « НОМЕР_1 », а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, можуть містити на собі сліди кримінального правопорушення та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються у даному кримінальному провадженні, є обгрунтована необхідність у їх збереженні та недопущенні знищення слідів вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим дійшов до висновку, що дізнавач довів та обгрунтував наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно.

За таких обставин клопотання дізнавача підлягає задоволенню в цій частині з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Разом із тим, прохання дізнавача визначити місце зберігання арештованих речей задоволенню не підлягає, оскільки вказане питання не належить до компетенції слідчого судді при вирішенні питання про арешт майна.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, належне гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 21 жовтня 2020 року під час проведення огляду місця події на ділянці автодороги Київ-Чоп М-06, а саме:

- автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf 1J» номерний знак Чеської Республіки « НОМЕР_1 »,

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1