Провадження №11-кп/824/1092/2021 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 307 КК України

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
секретаря : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6 ,
обвинуваченого : ОСОБА_7 ,
захисника : ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, який працює в СК «Екта Сервіс» фахівцем з підтримки клієнтської бази, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , визначивши незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс, як головне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів, всупереч врегульованих законом суспільних відносин щодо порядку обігу наркотичних засобів, незаконно придбавав в оптових партіях особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який в подальшому розфасовував та залишав в установленому місці, після чого повідомляв координати раніше захованого особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс.
Так, 19 травня 2020 року близько 00 год. 00 хв. в лісосмузі неподалік м. Бориспіль Київської області шляхом знаходження закладки незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, у невстановленій кількості, який знаходився в поліетиленовому пакеті та поклав до кишені куртки, в яку був одягнений, де почав незаконно зберігати з метою подальшого збуту.
Після чого, ОСОБА_7 на таксі умисно незаконно перевіз особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс за місцем свого мешкання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де частину розфасував до поліетиленових пакетиків та обмотав клейкою стрічкою зеленого кольору, після чого продовжив незаконно зберігати їх за місцем свого мешкання з метою подальшого збуту.
В подальшому, 20травня 2020 року близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем мешкання, поклав до правої кишені куртки розфасовані тридцять поліетиленових згортків, обмотані клейкою стрічкою зеленого кольору, з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, тим самим почав умисно незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.
Надалі, 20 травня 2020 року близько 04 год. 40 хв. за адресою: м. Київ, пр-т Григоренка, 38, затримано ОСОБА_7 , в якого під час особистого обшуку, в присутності двох понятих, виявлено та вилучено 30 (тридцять) поліетиленових згортків з речовиною рослинного походження зеленого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масами 0,95 г, 0,91 г, 0,87 г, 0,88 г, 0,87 г, 0,88 г, 0,88 г, 0,88 г, 0,94 г, 0,91 г, 0,87 г, 0,85 г, 0,89 г, 0,93 г, 0,88 г, 0,87 г, 0,89 г, 0,88 г, 0,89 г, 0,90 г, 0,93 г, 0,88 г, 0,87 г, 0,86 г, 0,88 г, 0,87 г, 0,86 г, 0,90 г, 0,88 г, 0,90 г, а загальною масою 26,65 г, який останній умисно, незаконно, всупереч вимог ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, придбав, перевіз та зберігав з метою подальшого збуту.
Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив незаконне придбання, перевезення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою подальшого збуту, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України.
В апеляційних скаргах:
-прокурор Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 просить вирок Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року, в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.
В обґрунтування своїх вимог вказав, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 ст. 69 КК України належним чином не врахував суспільну небезпечність вчиненого останнім злочину, який пов`язаний з незаконним обігом наркотичних речовин. Так, вказаний злочин є умисним злочином, відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості законодавцем віднесений до тяжких злочинів.
На думку сторони обвинувачення, призначене вироком суду першої інстанції покарання є занадто м`яким, в результаті якого не буде досягнуто мети покарання, оскільки покарання полягає не тільки у виправленні засудженого, а й має на меті запобігання вчиненню нових злочинів засудженим в подальшому, а тому вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 307 КК України з конфіскацією майна, що унеможливить вчинення нових злочинів у майбутньому.
-обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року змінити та пом`якшити йому покарання, застосувавши до нього покарання, не пов`язане із реальним позбавленням волі.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що оскаржуваний вирок в частині призначення покарання у виді 4 років реального позбавлення волі є таким, що не відповідає його особі і є надто суворим.
Обвинувачений зазначає, що йому лише 19 років, він цілком розуміє, що вчинив тяжкий злочин, однак причини його вчинення, особисто для нього були не простими і він вважав їх поважними. Причиною, через яку він став займатися незаконною діяльністю є онкологічні захворювання його батьків. Коли він приймав рішення про початок такої діяльності, на жаль, йому здавалося, що гроші на лікування можна заробити лише в такий спосіб. Крім того, обвинувачений звертає увагу, що він не є суспільно-небезпечною особою. З самого початку його затримання він не вчиняв жодних перешкод у розслідуванні і навіть дозволив слідчим без рішення суду оглянути його квартиру та надав пароль від телефону. Також вказує, що він повністю визнав свою вину, розкаявся і зробив для себе вагомі висновки, не став гаяти час суду та погодився на скорочений розгляд його справи, вперше притягується до кримінальної відповідальності, офіційно працює, займається самоосвітою, спортом та має відносини з дівчиною. Обвинувачений не заперечує щодо призначення йому покарання, але просить призначити його з відстрочкою, без реального позбавлення волі. Крім того, просить врахувати стан його здоров`я, оскільки він хворіє на хронічні панкреатит та гастрит та проходить відповідне лікування.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить апеляційну прокурора залишити без задоволення, оскільки покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 у виді 4 років позбавлення волі є таким, що не відповідає особі засудженого і є надто суворим .
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану прокурором апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 заперечував; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували; вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши дані, які характеризують особу обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому ОСОБА_7 останнє слово, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.
Суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України.
Відповідно до ст. 349 КПК України суд, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та, відповідно до ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду лише в межах апеляційних скарг.
Доводи апеляційної скарги прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого через м`якість не заслуговують на увагу.
Частиною 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Згіднороз`яснень, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до п. 8 зазначеної Постанови, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Колегія суддів вважає, що вказані вимоги кримінального Закону судом першої інстанції були дотримані, а висновки суду належним чином мотивовані.
Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, його молодий вік, стан здоров`я, позитивну характеристику, те, що останній раніше не судимий, усвідомлює протиправність своєї поведінки, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, критичне ставлення до вчиненого злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Із врахуванням викладених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ч. 1 ст. 69 КК України і призначив йому за ч. 2 ст. 307 КК України більш м`яке покарання у виді позбавлення волі, аніж мінімальна межа, визначена санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що зі змісту апеляційної скарги прокурора та позиції прокурора, який брав участь у суді апеляційної інстанції вбачається, що стороною обвинувачення не заперечується наявність встановлених судом обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 , активне сприяння розкриттю злочину, та критичне ставлення до вчиненого злочину, прокурор лише вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі не врахував суспільну небезпечність вчиненого останнім злочину, який пов`язаний з незаконним обігом наркотичних речовин.
Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора, оскільки наявність вищевказаних обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного, давала суду першої інстанції підстави прийти до обґрунтованого висновку про істотне зниження ступеню тяжкості злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України і необхідність призначення покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України.
Крім того, колегія суддів бере до уваги те, що з моменту вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 пройшло 8 місяців, протягом вказаного строку останній не вчиняв нових кримінальних правопорушень, а також враховує молодий вік останнього, його позитивні характеристики.Крім того, колегія суддів вважає, що до обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинено кримінального правопорушення слід віднести тяжкі хвороби обох його батьків.
Відтак, на переконання апеляційного суду, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі відповідає тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, оскільки останній буде відбувати реально призначене покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, у зв`язку з чим не вбачає підстав для призначення більш суворого покарання.
Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про пом`якшення йому покарання, а саме, застосування покарання, не пов`язаного із реальним позбавленням волі то з цього приводу слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.
Враховуючи наведене колегія суддів вважає доводи обвинуваченого про застосування ст.75 КК України такими, що не заслуговують на увагу з огляду на обставини справи, характер та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, кількість вилученого наркотичного засобу. Ті підстави, які обвинувачений вважає достатніми для застосування до нього ще й положень ст.75 КК України вже були враховані судом першої інстанції та колегією суддів при застосовані до нього ст.69 КК України.
Призначене покарання ОСОБА_7 колегія суддів вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а тому не вбачає підстав для скасування чи зміни вироку суду, як і для задоволення апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 13 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4