Справа № 541/1392/20
Провадження № 1-кс/541/625/2020
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А

22 липня 2020 рокум.Миргород

Миргородський міськрайонного суд Полтавської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді клопотання прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна, -

в с т а н о в и в :

21.07.2020 прокурор Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб автомобіль марки «BMW», модель «325 TD», державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого центром 3206, належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1 ), визначивши місце його зберігання зареєстроване місце проживання власника - ОСОБА_4 , що вказане у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого центром 3206; що мають значення речових доказів в кримінальному провадженні, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження та проведення відповідних експертних досліджень.

В обґрунтування клопотання вказав, що сектором дізнання Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000472 від 14.06.2020, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

В ході розслідування даного кримінального провадження органом досудового розслідування 14.06.2020 було вилучено вищезгадані транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які постановою слідчого визнано речовими доказами по справі.

16.06.2020 року постановою прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 повернуто тимчасово-вилучене майно: транспортний засіб автомобіль марки «BMW», модель «325 TD», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , а також свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 особі у якої воно було вилучено ОСОБА_5 , з огляду на те, що 16.06.2020 останнім надано слідчому оригінал висновку експертного дослідження №14/4641/21545 від 19.11.2016, проведеного головним судовим експертом сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Львівського НДЕКЦ ОСОБА_6 , з якого вбачається, що номер кузова вищезазначеного транспортного засобу - не змінювався, а бланк свідоцтва про реєстрацію відповідає бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.

Однак, 11.07.2020 власником майна ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000472 подано клопотання з проханням вирішити питання про накладення арешту на її майно, а саме транспортний засіб - автомобіль марки «BMW», модель «325 TD», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 19.11.2014, виданого центром 3206 на ім`я ОСОБА_4 , вилученого у ОСОБА_5 , у зв`язку із тим, що в травні 2014 року невстановлені особи незаконно заволоділи вищевказаним транспортним засобом, який належить їй на праві приватної власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 виданого ТСЦ 3206, з метою проведення відповідних експертних досліджень згаданого транспортного засобу та документів.

Вказане клопотання органом досудового розслідування задоволено.

20.07.2020 в ході огляду місця події, в порядку ст. 237 КПК України, на підставі клопотання власника майна ОСОБА_4 за добровільної згоди користувача автомобіля - ОСОБА_5 оглянуто та вилучено: автомобіль марки «BMW», модель «325 TD», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 19.11.2014, виданого центром 3206 на ім`я ОСОБА_4 ..

Згаданий автомобіль, на даний час, перебуває на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в матеріалах кримінального провадження №0000472 від 14.06.2020.

Прокурор зазначає, що вищевказані речові докази мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки можуть бути використані як доказ, без якого неможливо в повному обсязі довести іншими способами обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначене клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, проте направила на адресу суду клопотання, зі змісту якого вбачається, що вона підтримує ініційоване прокурором клопотання про накладення арешту на її майно: автомобіль марки «BMW», модель «325 TD», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 19.11.2014, яким у 2014 році заволоділи невідомі особи. Просила передати авто на її відповідальне зберігання на підставі ст.100 КПК України. Зазначила, що про факт незаконного заволодіння належним їй транспортним засобом неодноразово зверталася з заявами до поліції, у тому числі і 22.07.2020 (а.с.45-46.)

Фактичний користувач майна, автомобіля марки «BMW», модель «325 TD», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 19.11.2014, виданого центром 3206 на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився.

У відповідності до вимог ст.172 КПК України неприбуття у судове засідання власника та користувача майна не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, перевіривши та проаналізувавши долучені до клопотання докази приходить до переконання, що воно підлягає до задоволення з таких підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні, з яким звертається особа з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, встановлено, що є достатні підстави вважати, що «BMW», модель «325 TD», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 19.11.2014, виданого центром 3206 на ім`я ОСОБА_4 відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Положеннями ч.11 ст. 170 КПК України, передбачено що, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається зі змісту копії висновку експертного дослідження №14/4641/21545 від 19.11.2016, долученого до матеріалів клопотання, номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_4 , наданого на дослідження транспортного засобу BMW 325 номерний знак НОМЕР_1 не змінювався, бланк наданого на дослідження документа «Попереднє свідоцтво про реєстрацію ТЗ» серія НОМЕР_3 відповідає бланкам, як знаходяться в офіційному обігу (а.с.38).

В той же час власник транспортного засобу ОСОБА_4 наполягає на накладенні арешту на належний їй транспортний засіб, зважаючи на що суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на транспортний засіб та відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Керуючись ст. ст. 8, 86, 89, 94, 170-173 КПК України, -

у х в а л и в :

Задовольнити клопотання прокурора Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на відчуження та розпорядження власником та користувачем наступним майном:

?транспортний засіб - автомобіль марки «BMW», модель «325 TD», державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 19.11.2014, виданого центром 3206, належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1 ), визначивши місце його зберігання зареєстроване місце проживання власника - ОСОБА_4 , що вказане у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;

?свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого центром 3206, вилученого у користувача автомобіля ОСОБА_5 , визначивши місцем його зберігання №0000472 від 14.06.2020.

Копію цієї ухвали для виконання вручити прокурору, який звернувся з даним клопотанням.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_7