Справа № 303/3396/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки ОСОБА_4 , у відсутності учасників судового розгляду, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/429/20 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02. 07. 2020.
Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001198 від 10. 06. 2020, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: автомобіль марки BMW 520 D, 2010 року випуску, vin: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , з метою його вилучення і забезпечення збереження до прийняття рішення у даному кримінальному провадженні.
Із клопотання слідчого про накладення арешту вбачається, що 10. 06. 2020 із заявою звернувся ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_10 у квітні 2019 року самовільно реалізував його автомобіль марки BMW 520, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 . Відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001198 від 10. 06. 2020 за ст. 356 КК України. Досудовим розслідуванням установлено, що після постановки автомобіля марки BMW 520 D, 2010 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_3 . на облік, потерпілий ОСОБА_9 по усній домовленості надав його знайомому ОСОБА_10 , який повинен був у подальшому знайти покупця та після знаходження покупця на автомобіль повинен був здійснити перереєстрацію в присутності власника автомобіля ОСОБА_9 . Усну домовленість ОСОБА_10 недотримав та продав автомобіль без відома власника ОСОБА_9 у травні 2019 року. Крім того потерпілий не надавав ніякої довіреності ОСОБА_10 щодо продажу автомобіля та не звертався по допомогу щодо продажу вказаного автомобіля до ПП КОНДОР, що знаходиться за юридичною адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Рівненська, 76 А. Також установлено, що всі переоформлення автомобіля BMW 520 D, 2010 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , здійснювались у ТСЦ 2142 філії ГСЦ МВС в Закарпатській області, що розташоване за адресою: м. Мукачево, вул. Берегівська об`їзна, 7 А. Після продажу даного автомобіля ПП Кондор ОСОБА_11 , автомобіль було переоформлено та присвоєно номерні знаки НОМЕР_4 . У подальшому ОСОБА_11 продав цей автомобіль ОСОБА_8 і, як наслідок, зазначеному автомобілю присвоєно номерний знак НОМЕР_2 . Згідно з оцінки акту технічного стану автомобіля марки BMW 520 D, 2010 року випуску, вартість його станом на 10. 05. 2019 становить 148 500 грн..
-2-
30. 06. 2020 вказане кримінальне правопорушення перекваліфіковано зі ст. 356 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України.
Постановою слідчого СВ Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 автомобіль марки BMW 520 D, 2010 року випуску, за vin: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , визнано речовим доказом, оскільки він є об`єктом та предметом вчинення злочину та повністю відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
З метою вилучення і збереження цього речового доказу, запобігання ризикам, передбачених ч.1 ст. 170 КПК України, слідчий просив накласти арешт на вказаний автомобіль.
Ухвала слідчого судді мотивована відповідністю клопотання вимогам ст. 171 КПК України, наявністю правових підстав для накладення арешту на майно, що постановою слідчого від 24. 06. 2020 зазначений автомобіль визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а тому з метою запобігання ризикам його відчуження, втрати, пошкодження, знищення, приховування та досягнення дієвості цього провадження клопотання підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді від 02. 07. 2020 скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт автомобіля марки BMW 520 D, 2010 року випуску, vin: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , з метою його вилучення. Вважає прийняте слідчим суддею рішення незаконним та необґрунтованим, посилаючись на те, що слідчий суддя не з`ясувала всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна, належним чином не перевірила наведені в клопотанні доводи, а також не в повній мірі врахувала, що слідчий не довів, що цей автомобіль відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України. Також вказує на не зазначення ні слідчим у клопотанні, ні слідчим суддею в ухвалі обставин, які свідчать про вірогідність ОСОБА_8 знищити, змінити, приховувати даний автомобіль, щоб фактично вилучати його від нього як власника і добросовісного набувача. Вважає, що нас проведення досудового розслідування цей автомобіль може знаходитися в його власника ОСОБА_8 у володінні, користуванні, адже відчуження потребує відповідної державної перереєстрації. Звертає увагу на те, що в діях ОСОБА_8 відсутні ознаки будь-якого кримінального правопорушення, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру та взагалі не ставиться питання щодо незаконності реєстраційних дій по даному транспортного засобу.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, представника власника майна адвоката ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Крім того апеляційний суд враховує заяву прокурора про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Відповідно довимог ст. ст. 370, 372 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Цим вимогам закону ухвала слідчої судді від 02. 07. 2020 не відповідає.

Із клопотання вбачається, що у провадженні СВ Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування №0001198 від 10. 06. 2020, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

-3-

В межах зазначеного кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки BMW 520 D, 2010 року випуску, vin: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , з метою його вилучення і збереження до прийняття рішення у даному кримінальному провадженні.
Із ухвали слідчого судді від 02. 07. 2020 вбачається, що приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вказане у клопотанні майно, слідчий суддя виходила з положень ст. ст.170, 171, 173 КПК України і вважала, що особою, яка подала клопотання доведено необхідність такого арешту та наявність правових підстав для арешту майна.

Проте такий висновок слідчого судді не ґрунтується на вимогах КПК України з огляду на наступне.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно ч. 3 ст. 172 КПК слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Слідчий суддя наведеної норми закону не дотрималася, при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернула уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України, та не виконала вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, а відтак прийшла до передчасного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

-4-

В даному випадку вимоги ч. 1 ст. 171 КПК України слідчим і прокурором не додержані, однак слідчий суддя постановила ухвалу, яка не в повній мірі узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 172 та ч. 1 ст.173 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Проте із тексту клопотання слідчого вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та посилання на положення ст. 170 КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

Зі змісту провадження вбачається, що разом з погодженим клопотанням слідчому судді було направлено витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, постанову про визнання речовим доказом від 24. 06. 2020, належним чином не посвідчені: копію протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 12. 06. 2020; частково нечитабельні посвідчення про реєстрацію транспортного засобу, висновок експертного дослідження, акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, а також непридатні для читання заяви № 2325887 від 10. 04. 2019, № 235004568 від 14. 05. 2019, № 239320134 від 05. 07. 2019, договори між ПП Кондор і ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , що є неприпустимим.

Апеляційним судом враховується і те, що об`єктом (предметом) злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0001198 від 10. 06. 2020, є заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому. Наведене ставить під сумнів доводи слідчого про достатність правових підстав для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

В той же час, слідчим у клопотанні не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки не надано доказів, а ряд доданих до клопотання документів є нечитабельними, що майно, на яке просив накласти арешт є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину, що розслідується у даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

На переконання колегії суддів, за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення має належний ОСОБА_8 транспортний засіб до розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190КК України, що свідчить про не доведення необхідності у накладенні арешту на вказане майно.

Не містить клопотання слідчого і відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій особі в даному кримінальному провадженні, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження третіми особами таким майно, як і відомості про їх відношення до події, що розслідується в рамках цього кримінального провадження.

-5-

Окрім того, в прохальній частині клопотання про накладення арешту на майно слідчий не зазначив, який саме спосіб обтяження майна суд має застосувати для забезпечення досягнення мети арешту майна, зокрема, заборона чи обмеження користування або розпорядження майном.
Таким чином, за наведених вище обставин, зокрема через нечитабельність доданих до клопотання матеріалів, які оформлені всупереч вимогам ст. 171 КПК України, слідчий суддя дійшла передчасного висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки ці обставини унеможливлювали розгляд клопотання і прийняття одного з рішень, передбачених ст. 173 цього Кодексу, однак, всупереч вимогам ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя не повернула клопотання прокуророві для усунення недоліків, а здійснила його розгляд по суті.

Таке порушення вимог кримінального процесуального закону перешкодило слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому відповідно до ст. ст. 409, 412 КПК України тягне за собою скасування ухвали.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції не вправі виносити інших рішень, окрім як залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді незаконною та невмотивованою, та приходить до висновку про те, що при розгляді клопотання і постановлення ухвали були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які унеможливлювали прийняття законного та обґрунтованого рішення та які, відповідно до вимог ст. ст. 409, 412 КПК України є підставою для її скасування.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги невідповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК України, яка не була усунута слідчим суддею в порядку ч. 3 ст. 172 КПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді скасуванню, з прийняттям нової ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, з підстав його невідповідності вимогам ст. 171 КПК України.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час розгляду судової справи прокурор не заявляв клопотань про приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б підтверджували обґрунтованість доводів клопотання чи могли б істотно вплинути на вищевказані висновки апеляційного суду; таких доказів не надав і представник власника майна, а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02. 07. 2020, якою задоволено клопотання слідчого СВ Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001198 від 10. 06. 2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: автомобіль марки BMW 520 D, 2010 року випуску, vin: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-6-

мешканцю АДРЕСА_1 , з метою його вилучення і забезпечення збереження до прийняття рішення у даному кримінальному провадженні - скасувати.
Клопотання слідчого СВ Мукачівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001198 від 10. 06. 2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: автомобіль марки BMW 520 D, 2010 року випуску, vin: НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , з метою його вилучення і збереження до прийняття рішення у даному кримінальному провадженні, - повернути прокурору Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_12 для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання копії ухвали Закарпатського апеляційного суду.
Копію ухвали надіслати прокурору для відома та виконання.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: