Справа № 172/979/19
Провадження № 1-кп/191/312/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого- судді ОСОБА_1 ,
За участі серктаря- ОСОБА_2
розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №0000150 від 11.05.2019 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Васильківка Васильківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одружений, має малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.01.1998 р. Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.82 КК України до 3 місяців позбавлення волі, відповідно до ст..45 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

- 02.12.1999 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.141, ч.2 ст.206, ч.2 ст.140, ст.42,43 КК України до відбування 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 15.01.2004 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.187, ч.2 ст.186 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 28.03.2012 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, відповідно до ст..75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

- 31.05.2013 року Васильківським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.125 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст..71,72 КК України приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком і остаточно до відбуття покарання 3 роки позбавлення волі; вирок змінено ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.11.2013 року, вважати засудженим до 1 р.обмеження волі, на підставі ст..ст.71,72 КК України до відбуття покарання 2 роки1 місяць позбавлення волі; звільнився 30.06.2015 року з Синельниківської ВК -94 по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю в судовому розгляді: прокурора- ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Близько 03 години 30 хвилин, 11.05.2019 року ОСОБА_3 йшов по бульвару, що розташований по АДРЕСА_3 . В цей час він побачив як на парапеті бульвара сидить раніше не знайомий неповнолітній - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Наблизившись до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 побачив, що останній тримає в руках мобільний телефон. Після чого у ОСОБА_3 , раптово виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, мобільного телефону Lenovo чорного кольору, належного ОСОБА_6 . В подальшому діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 вихопив з його рук мобільний телефон Lenovo чорного кольору, яким заволодів всупереч волі потерпілого, після чого застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, наніс один удар кулаком правої руки по обличчю з лівої сторни ОСОБА_6 . В подальшому маючи повну можливість розпоряджатись викраденим мобільним телефоном залишив місце вчинення злочину, чим завдав потерпілому матеріального збитку відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи на суму 1050 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав та в судовому засіданні надав пояснення, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Пояснив, що відшкодував потерпілому шкоду, на цей час між ними нормальні стосунки. Просив призначити покарання без позбавлення волі, оскільки він одружений, має на утриманні малолітнього сина, неофіційно працює на будівництві, утримує свою родину.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку. Обвинувачений не заперечував проти розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку.

Потерпілий ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, покарання просили призначити на розсуд суду.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч.3 ст. 349 КПК України - суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_3 діяння, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке кваліфікується за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії умисних тяжких кримінальних правопорушень , особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Пом`якшуючі покарання обставини, відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття, відшкодування шкоди потерпілому.

Обтяжуючі покарання обставини, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує положення ст.ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд враховує ставлення обвинуваченого ОСОБА_8 до вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, яке є тяжким умисним злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, раніше судимого, визнав свою провину, щиро розкаявся, шкода потерпілому відшкодована шляхом повернення майна.

Суд приймає до уваги те, що обвинувачений раніше був засуджений за вчинення умисних корисних злочинів і відбував покарання реально в місцях позбавлення волі. Разом з тим, суд враховує те, що з моменту останнього звільнення з місць позбавлення волі 30.06.2015 року , ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався.

За поясненнями обвинуваченого він з 2016 року постійно мешкає в м. Синельникове разом зі своєю родиною, тому йому не відомо з яких причин голова виконкому Васильківської сільської ради надала йому негативну характеристику.

З урахуванням обставин справи та обставин, що характеризують обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає за необхідне для виправлення обвинуваченого призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.
Призначення покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України відповідає принципу гуманізму, який закріплений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і надасть можливість обвинуваченому виправитись, піклуватись про свою родину та працювати.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України - у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь експертної установи витрати пов`язані з проведенням судової експертизи № 43/12.1/557 від 09.08.2019 року.
Також суд вважає необхідним вирішити питання стосовно речових доказів у справі у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ч.3,ч.5, п.7, ч.9 ст.100 КПК України - документи, які надані суду з матеріалами кримінального провадження зберігаються в суді.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 ( два) роки.

На підставі п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

Стягнути зОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Васильківка Дніпропетровської області, на користь держави витрати в сумі 628 ( шістсот двадцять вісім) грн. 04 коп. за проведення судової товарознавчої експертизи № 43/12.1/557 від 09.08.2019 року, реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету: одержувач платежу: УК у Чечелівському районі м. Дніпра 24060300; IBAN UA 0004008, ; найменування установи банку: Казначейство України (ЕАП); призначення платежу: за експертизу від № 43/12.1/557 від 09.08.2019 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору .

Суддя: ОСОБА_1