СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1234/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , номер кримінального провадження 0001793, внесеного 07 березня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Салтикова Дівиця Куликівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, не одруженого, який має середню спеціальну освіту, працює у ФОП ОСОБА_4 тонувальником фарб, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 190 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні зазначене кримінальне провадження,

встановив:
ОСОБА_3 , будучи продавцем-консультантом магазину «Дім шпалер «Маестро», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Феодори Пушиної, 23, в якому здійснює свою господарську діяльність ФОН ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), будучи матеріально відповідальною особою, якій ввірене чуже майно, при цьому маючи вільний доступ до складських приміщень магазину, привласнив грошові кошти на загальну суму 38565 грн., які належать ФОН ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), а також, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами в сумі 6932 грн., що належать гр. ОСОБА_7

ОСОБА_3 , будучи матеріально відповідальною особою, якій ввірене чуже майно, яке знаходилось у останнього у правомірному володінні, наділений правомочністю по розпорядженню ввіреним йому майном, маючи умисел направлений на привласнення ввіреного йому майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на привласнення ввіреного йому чужого майна, перебуваючи на посаді продавця-консультанта магазину «Дім шпалер «Маестро», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює свою господарську діяльність ФОЛ ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), маючи вільний доступ до складів, виконуючи свої функціональні обов`язки з обслуговування клієнтів, реалізовував товари магазину «Дім шпалер «Маестро» не проводячи дану операції через касу, привласнював виручені грошові кошти собі з метою особистого збагачення. Так, в період часу з 27.01.2019 по 27.02.2019, у невстановлений досудовим слідством час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на привласненні чужого майна, що належить ФОП ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

В подальшому, ОСОБА_3 , перебуваючи на своєму робочому місці у магазині «Дім шпалер « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), отримував замовлення від клієнтів магазину, за які отримував передплату, котру не оприбутковував і в подальшому привласнював.

Своїми умисними злочинними діями, ОСОБА_3 , під час здійснення розрахунку клієнтів в період часу з 27.01.2019 по 27.02.2019, провів повз касу товар магазину, а саме шпалери, на загальну суму 38 565 грн., чим завдав майнової шкоди ФОП ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Крім цього, 19.02.2019 у невстановлений слідством час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживанні довірою.

Так, ОСОБА_3 , перебуваючи на своєму робочому місці у магазині «Дім шпалер « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) прийняв замовлення від гр. ОСОБА_7 на 15 рулонів шпалер, вартістю 6932 грн.

В подальшому, ОСОБА_3 , маючи умисел направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, з метою особистого збагачення, перебуваючи на посаді продавця- консультанта магазину «Дім шпалер «Маестро», який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_6 (і дентифі каці йн и й код НОМЕР_1 ), маючи вільний доступ до складів, виконуючи свої функціональні обов`язки з обслуговування клієнтів, отримавши замовлення від клієнта, шляхом зловживання довірою, змусив гр. ОСОБА_7 сплатити повну вартість замовлення в сумі 6 932 грн. на його особисту банківську картку.

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_3 , зловживаючи довірою потерпілого, замовлений товар гр. ОСОБА_7 не надав, а грошовими коштами, отриманими за замовлення, розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому майнової шкоди на суму 6 932 грн.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 , свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду показав що дійсно він, при обставинах, викладених у мотивувальній частині вироку суду, під час здійснення розрахунку клієнтів в період часу з 27.01.2019 по 27.02.2019, провів повз касу товар магазину на загальну суму 38565 грн., а саме шпалери, та крім цього маючи вільний доступ до складів, отримавши замовлення від клієнта, змусив потерпілого ОСОБА_7 сплатити повну вартість замовлення в сумі 6 932 грн. на його особисту банківську картку. Отримані від клієнтів магазину кошти не оприбутковував та витратив на власні потреби.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у привласненні чужого майна, яке було ввірено особі та у повторному заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), кваліфіковані вірно.

Дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 191 КК України як привласнення чужого майна, яке було ввірено особі та за ч. 2 ст. 190 КК України, як повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами; обставину, яка пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце реєстрації та проживання, має середню спеціальну освіту, працює у ФОП ОСОБА_4 тонувальником фарб, не одружений, пільг та утриманців не має, раніше не судимий, під наркологічним та психоневрологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень є призначення покарання за ч. 1 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі та за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю в межах, встановлених для даних видів покарання в санкціях частин статті.

Приймаючи до уваги всі обставини справи суд при призначенні покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України обирає принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, конкретних обставин справи, з огляду на особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, працює, приймаючи до уваги наявність по справі обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілих, з огляду на відношення обвинуваченого до вчиненого, який обіцяв не допускати в подальшому противоправної поведінки, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права займати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 3 роки;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, поклавши на нього обов`язки згідно зі ст. 76 КК України, а саме - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1