Провадження № 1-кп/369/259/20
В И Р О К
іменем України
02.11.20 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0004986 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красноставці Снятинського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, який має неповну середню освіту, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

встановив:

10.10.2019 року близько 10.30 водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Peugeot Expert», д/н НОМЕР_1 , рухався по вулиці Володимирській (колишня Леніна) в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

Рухаючись у вказаному напрямку в межах населеного пункту села Білогородка з перевищенням максимально дозволеної швидкості 50 км/год, поблизу перехрестя з вулицею Лісною, водій ОСОБА_7 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, належним чином не відреагував на її зміну, та при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, в результаті чого виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де здійснив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину вулиці Володимирської по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рвано-розсіченої рани нижньої губи, закритої травми живота, множинних саден м`яких тканин голови, тулуба, кінцівок, закритого перелому крила кубовидної кістки справа, які, в своїй сукупності згідно висновку експерта № 236/Е від 28.11.2019 року, відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п. 1.3 (учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими), п. 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), пп. «б» п. 2.3 (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі,); п. 12.4 (у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год), п. 18.1 (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 1.3, п. 1.5, пп. «б» п. 2.3, п. 12.4, п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення малолітній потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у висунутому обвинуваченні визнав, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті, вибачився перед потерпілою, просив не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він має єдиний заробіток від праці водієм, також при призначенні покарання врахувати, що він частково, виходячи зі свого матеріального становища, в сумі 50000 грн. відшкодував завдану його діями шкоду.

Законний представник малолітнього пішохода ОСОБА_9 матір ОСОБА_4 суду повідомила, що вона не була очевидцем ДТП, про травмування доньки внаслідок наїзду дізналась з телефонного дзвінка, після аварії ОСОБА_10 тривалий час лікувалась, разом з тим дівчинка відчуває постійну тривогу, боїться вулиці. У зв`язку з наведеним ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом в інтересах доньки про стягнення з ОСОБА_7 на свою користь 25930,95 грн. матеріальної та 100000 грн. моральної шкоди, а також 10000 грн. витрат на правничу допомогу.

За таких обставин, враховуючи позицію обвинуваченого, з`ясувавши, чи правильно розуміють всі учасники зміст фактичних обставин, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України з допитом обвинуваченого, законного представника малолітньої потерпілої та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Тому, за вищевказаних обставини суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, доведена повністю і кваліфікує його дії за вказаною статтею як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд бере до уваги, що він щиро розкаюється у скоєному, раніше не судимий, має постійне місце проживання, опікується двома неповнолітніми дітьми, а також при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів. Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, а також часткове добровільне відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Тому, враховуючи всі обставини вчиненого ОСОБА_7 діяння та дані, які характеризують його особу, вислухавши сторону обвинувачення та захисту, представника малолітньої потерпілої, суд приходить до переконання про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, з призначенням додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки внаслідок грубого порушення Правил дорожнього руху була травмована дитина, зі звільненням від призначеного основного покарання на підставі ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку, оскільки вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства в умовах контролю його поведінки уповноваженим органом з питань пробації.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ч. 9 ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати, відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Вирішуючи питання про заявлений у справі цивільний позов, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановлюючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так, під час розгляду справи ОСОБА_7 повністю відшкодував завдану матеріальну шкоду у розмірі 25930,95 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 10000 грн., а також частково в сумі 14069,05 грн. моральну шкоду, тому у позовних вимогах про стягнення матеріальної шкоди та витрат на правничу допомогу суд відмовляє.
При визначенні розміру завданої моральної шкоди суд враховує наслідки кримінального правопорушення, поведінку обвинуваченого після вчиненого, його матеріальній стан, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, а також те, що вчинене ОСОБА_7 діяння, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, є нетяжким злочином, вчиненим з необережності, обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, попросив вибачення у матері потерпілої, тому вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги про стягнення 50000 грн. моральної шкоди, та з урахуванням часткового відшкодування стягує на користь потерпілої 39930,95 грн. моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 127- 129, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0004986 у розмірі 5966 (п`яти тисяч дев`ятсот шістдесят шість) грн. 38 коп.

Речові докази у справі:
1)автомобіль марки «Peugeot Expert», д/н НОМЕР_1 , який повернуто ОСОБА_7 , залишити в його розпорядженні;

2)диск з записом ДТП, - зберігати при матеріалах справи.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Красноставці Снятинського району Івано-Франківської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 39930 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять) грн. 95 коп. моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1