Справа № 509/3193/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт.Овідіополь заяву про зміну запобіжного заходу по кримінальному провадженню №0000727 від 03.06.2020 року з обвинувальним актом, яким:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Республіки Вірменії, громадянин Вірменії, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Овідіопольским районним судом Одеської області розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000727 від 03.06.2020 року стосовно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 263 КК України.

25.06.2020 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але в якості альтернативи застосовано заставу в розмірі 168.160 гривень.

10.07.2020 року захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 , через канцелярію суду у порядку ст. 315 КПК України подано клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, з тих підстав, що ОСОБА_4 раніше не судимий, в АДРЕСА_1 проживає з бабусею ОСОБА_7 ,1935р.н., яка , відповідно до акту обстеження його місця проживання депутатом, не може самостійно себе обходити, так як у зв`язку з хворобою є лежачою, що свідчить про наявність у нього місця проживання, та соціальних зав`язків. За місцем фактичного проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, скарг и заяв на нього до селищної ради не надходило, до адміністративної відповідальності він ніколи не притягувався. Проживає в Україні на законних підставах відповідно до посвідки про постійне проживання в Україні..

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначене клопотання підтримали, прокурор проти його задоволення заперечував, просив залишити обвинуваченому запобіжний захід тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали, додані до клопотання, суд вважає клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у листі №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» у п.1 акцентував увагу на тому , що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя щоразу зобов`язаний здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Водночас, у відповідності з мотивувальною частиною рішення Конституційного суду України від 08 липня 2002 року № 14-РП/2003 в справі № 1-23/2003 тяжкість злочину законом не визначається підставою для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України - кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді відповідних клопотань про обрання запобіжного заходу, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Встановлено, що обвинувачений раніше не судимий, відповідно до акту обстеження його місця проживання депутатом та акту перевірки будинку, проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з бабусею ОСОБА_8 , 1935р.н., та матір`ю ОСОБА_9 , що свідчить про наявність у нього місця проживання, та соціальних зав`язків. За місцем фактичного проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, скарг и заяв на нього до селищної ради не надходило, до адміністративної відповідальності не притягувався. Відповідно до посвідки про постійне проживання в Україні проживає в Україні на законних підставах, в зв`язку з чим, запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, можливо застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

На підставі наведеного, суд вважає, що відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції, наявні, на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні, ризики, але можливо їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Керуючись ст.315 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Змінити, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід в вигляді тримання під вартою, на домашній арешт з 22 години по 07 годину наступного дня, за адресою, АДРЕСА_1 .

Ухвала судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 12.09.2020 року.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до суду за першим викликом; повідомляти про зміну місця проживання та роботи.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_6 про наслідки ухилення від покладених обов`язків.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під арешту в залі суду негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 17.07.2020 р. о 09.15.

Суддя: ОСОБА_1