Справа № 366/1240/20
№ 1-кп/366/139/20
В И Р О К
іменем України

09 липня 2020 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого- ОСОБА_5 ,

потерпілого- ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Іванків Київської області кримінальне провадження №0000165 від 13 квітня 2020 р., про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Ковель Волинської області,освіта середня,раніше судимий 14.09.2009 року Ратнівським районним судом Волинської області за ч.3 ст.187 КК України до 7 років 2 місяці позбавлення волі,зареєстрований в АДРЕСА_1 ,фактично проживає в АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Іванківо-Чорнобильським відділом Броварської місцевої прокуратури Київської області до Іванківського районного суду Київської області надіслано обвинувальний акт з Угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину за ч. 2 ст.289 КК України.

Судом встановлено, що формулювання обвинувачення полягає в наступному, а саме, що 12 квітня 2020 року, близько 18 години ЗО хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись на території деревообробного підприємства (пилорами), яке розташована за адресою: АДРЕСА_3 та обслуговується фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час спору з ОСОБА_8 , звернув свою увагу на вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився на території вказаної пилорами та відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , проте фактично перебуває в розпорядженні ОСОБА_6 , та в цей час ОСОБА_5 , вирішив умисно, протиправно, незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом.
В подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись відсутністю власника, без дозволу останнього на право користування ним та не маючи права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, маючи вільний доступ до автомобіля марки «КАМАЗ», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , відчинив водійські дверцята вказаного автомобіля та таким чином потрапив до салону останнього.
Перебуваючи в салоні вантажного автомобіля марки «КАМАЗ», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , близько 18 години 40 хвилин, виявив під переднім пасажирським сидінням ключі та не маючи дозволу власника на експлуатацію вказаного транспортного засобу, з метою тимчасового використання, в супереч волі власника за допомогою ключів, що знаходились під переднім пасажирським сидінням, привів в дію двигун та почав рух.
В подальшому ОСОБА_5 , рухаючись за кермом вантажного автомобіля марки «КАМАЗ», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 по території дерево-обробного підприємства (пилорами), яке розташована за адресою: вул. Кибенка, 11А-1, в с. Коленці, Іванківський район, Київська область, допустив зіткнення з напівпричепом марки «KOGEL» до вантажного автомобіля «MAN» д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився на території підприємства, з подальшим пошкодженням вказаного причепу та вантажного автомобіля за кермом якого він знаходився, та таким чином повторно незаконно заволодів вказаним транспортним засобом.
Дії ОСОБА_5 кваліфікована за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно.
Під час досудового слідства між прокурором Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 була укладена Угода про визнання винуватості від 29.04.2020 року.
Така угода укладена згідно вимог ст.ст. 469, 472 КПК України. Угода про визнання винуватості, містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.289 КК України, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 України, узгоджують вид і розмір покарання: у виді 5 років позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України,звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначивши іспитовий строк 3 роки, з конфіскацією майна.

Сторони розуміють наслідки ст. ст. 394,424 КПК України та наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом. ( ст. 389-1 КК України).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Захисник ОСОБА_4 просив угоду затвердити.

Потерпілий ОСОБА_6 проти затвердження угоди не заперечує.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виключивши з вироку конфіскацію, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам,а також тяжких злочинів, якщо проти затвердження угоди не заперечує потерпілий. Потерпілий ОСОБА_6 надав прокурору письмову згоду на укладення угоди,проти затвердження її судом,не заперечував.

ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України злочин за ч.2 ст.289 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст.474 КПК України, відсутні,однак, узгоджена міра покарання не відповідає вимогам ст.ст.75,77 КК України. Згідно ст. 77 КК України,у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
Отже,якщо до засудженого застосовується ст.75 КК України, конфіскація майна не призначається,тому конфіскацію з міри покарання слід виключити.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, постільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого.

Тому слід затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 (захисник ОСОБА_4 ) та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він не скоїть нового злочину та виправдає довіру суду, призначивши іспитовий строк .

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 зобовязання в період іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробаці, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи,навчання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Міра запобіжного заходу не обиралася.

Речові докази:

1. Автомобіль марки «КАМАЗ», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ,які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 та знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , залишити ОСОБА_6 .

2. Вісім липких стрічок зі слідами папілярних ліній пальців рук в спеціальному пакеті № 02694094 ,які передано в кімнату зберігання речових доказів Іванківського НП,-знищити.

Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду, укладену 29 квітня 2020 року між прокурором Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання винуватості ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України в кримінальному провадженні № 0000165, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13 квітня 2020 р.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді 5(п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він не скоїть нового злочину та виправдає довіру суду, призначивши іспитовий строк 3(три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 зобовязання в період іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробаці, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи,навчання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Міра запобіжного заходу не обиралася.

Речові докази:

- Автомобіль марки «КАМАЗ», зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ,які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 та знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , залишити ОСОБА_6

- Вісім липких стрічок зі слідами папілярних ліній пальців рук в спеціальному пакеті № 02694094 ,які передано в кімнату зберігання речових доказів Іванківського НП,-знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, а в разі її подання- після прийняття рішення Київським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1