УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.01.2021 Справа №607/1065/21 Провадження №1-кс/607/564/2021 м.Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 його захисника - адвоката ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого з ОВС відділу РКП слідчого управління ГУ ДФС у Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено начальником відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, не судимого, не працюючого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204, ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.1 ст.204 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.01.2021 старший слідчий з ОВС відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у Тернопільській області ОСОБА_7 , за погодженням із начальником відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000015 від 25.04.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204, ч.2 ст. 204 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000015 від 25.04.2018, за фактами незаконного виготовлення алкогольних напоїв та спирту етилового, незаконного зберігання з метою збуту, транспортування з метою збуту та збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв та незаконного придбання, зберігання з метою використання при продажу товарів, збуту, а також збуту підроблених марок акцизного податку за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204, ч.2 ст.204 КК України.
У клопотанні слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , будучи обізнаним про встановлений чинним законодавством загальний порядок виробництва та обігу алкогольних напоїв, переслідуючи корисливий мотив, не будучи зареєстрованим суб`єктом господарської діяльності і не маючи відповідної ліцензії на виготовлення і торгівлю алкогольними напоями, в січні 2018 року (встановити більш точну дату та час в ході слідства не виявилося можливим) прийняв рішення про особисте збагачення, шляхом незаконного виготовлення алкогольних напоїв, зокрема: водно-спиртових сумішей, які за органолептичними показниками та фізико-хімічними показниками не відповідають вимогам ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови», спиртових дистилятів (спиртних напоїв, одержаних шляхом перегонки) та спирту етилового, який за фізико-хімічними показниками не відповідає вимогам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови», які є підакцизними товарами, що є порушенням ст.215, пп.226.2, 226.9, 226.11 ст.226 Податкового Кодексу України, ст.ст. 2, 9, 10, 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».
В подальшому, протягом періоду з лютого 2018 року (встановити більш точну дату та час в ході слідства не виявилося можливим) по 15.08.2019 (встановити більш точний час в ході слідства не виявилося можливим), в дні, точні дати і час яких в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, для реалізації свого умислу та досягнення кінцевої мети наміченого плану, не маючи спеціального дозволу (ліцензії) на виготовлення, зберігання та продаж підакцизних товарів у тому числі алкогольних напоїв та спирту етилового, всупереч вимогам ст.. 215, пп. 226.2, 226.9, 226.11 ст.226 Податкового Кодексу України, ст..ст. 2. 9, 10, 15 Закону України «Про Державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», у житловому будинку та господарських будівлях розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , всього незаконно виготовив невстановлену в ході досудового розслідування кількість алкогольних напоїв та спирту етилового (підакцизних товарів), в тому числі з яких встановлено 928 літрів підакцизних товарів, а саме: 720 літрів спиртового дистиляту (спиртних напоїв, одержаних шляхом перегонки), 147 літрів водно-спиртової суміші під виглядом горілки (алкогольних напоїв) та 61 літру спирту етилового.
Вказані незаконно виготовлені алкогольні напої та спирт етиловий до моменту їх реалізації ОСОБА_4 незаконно зберігав по місцю виготовлення за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту.
Крім цього, протягом періоду з травня 2019 року (встановити більш точну дату та час в ході слідства не виявилося можливим) по 15.08.2019 (встановити більш точний час в ході слідства не виявилося можливим), в дні, точні дати і час яких в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, для реалізації свого умислу та досягнення кінцевої мети наміченого плану, не маючи спеціального дозволу (ліцензії) на виготовлення, зберігання та продаж підакцизних товарів, у тому числі алкогольних напоїв та спирту етилового, всупереч вимогам ст.215, пп. 226.2, 226.9. 226.11 ст.226 Податкового Кодексу України, ст.ст. 2, 9, 10, 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», у житловому будинку з господарськимим будівлями розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , всього незаконно виготовив з метою збуту невстановлену в ході досудового розслідування кількість алкогольних напоїв (підакцизних товарів), в тому числі з яких встановлено 666,5 літрів алкогольних напоїв (підакцизних товарів), з яких 92,5 літрів спиртового дистиляту (спиртних напоїв, одержаних шляхом перегонки) та 182 літрів водно-спиртової суміші під виглядом горілки.
Вказані незаконно виготовлені алкогольні напої до моменту їх реалізації ОСОБА_4 незаконно зберігав по місцю виготовлення, за адресою: АДРЕСА_2 , з метою їх транспортування на адресу свого місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , з метою подальшого їх збуту.
Також протягом періоду з вересня 2019 року (встановити більш точну дату та час в ході слідства не виявилося можливим) по 04.10.2019 (встановити більш точний час в ході слідства не виявилося можливим), в дні, точні дати і час яких в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, для реалізації свого умислу та досягнення кінцевої мети наміченого плану, не маючи спеціального дозволу (ліцензії) на виготовлення, зберігання та продаж підакцизних товарів, у тому числі алкогольних напоїв, всупереч вимогам ст.215, пп. 226.2, 226.9, 226.11 ст.226 Податкового Кодексу України, ст.ст. 2, 9, 10, 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», у житловому будинку та господарських будівлях розташованих за адресою: АДРЕСА_1 всього незаконно виготовив невстановлену в ході досудового розслідування кількість алкогольних напоїв (підакцизних товарів), в тому числі з яких встановлено 282 літри алкогольних напоїв (підакцизних товарів), з яких 140 літрів спиртового дистиляту (спиртних напоїв, одержаних шляхом перегонки) та 142 літри водно-спиртової суміші під виглядом горілки, а у господарській будівлі розташованій за адресою: АДРЕСА_3 , всього незаконно виготовив з метою збуту невстановлену в ході досудового розслідування кількість спирту етилового (підакцизних товарів), в тому числі з яких встановлено 40 літрів спирту етилового.
Вказані незаконно виготовлені алкогольні напої та спирт етиловий (підакцизні товари) до моменту їх реалізації незаконно зберігав по місцях виготовлення, за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , з метою подальшого їх збуту.
Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи обізнаним про встановлений чинним законодавством загальний порядок виробництва та обігу алкогольних напоїв, переслідуючи корисливий мотив, не будучи зареєстрованим суб`єктом господарської діяльності і не маючи відповідної ліцензії на виготовлення і торгівлю алкогольними напоями, в порушення вимог ст.215, пп. 226.2, 226.9, 226.11 ст. 226 Податкового Кодексу України, ст.ст. 2, 9, 10, 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», у січні 2018 року (встановити більш точну дату та час в ході слідства не виявилося можливим) прийняв рішення про особисте збагачення та отримання прибутків, шляхом незаконного зберігання з метою збуту, транспортування з цією метою та збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, зокрема: водно-спиртових сумішей, які за органолептичними показниками та фізико-хімічними показниками не відповідають вимогам ДСТУ 4256:2003 «Горілки і горілки особливі. Технічні умови», спиртового дистиляту (спиртних напоїв, одержаних шляхом перегонки) та спирту етилового, який за фізико-хімічними показниками не відповідає вимогам ДСТУ 4221:2003 «Спирт етиловий ректифікований. Технічні умови», які є підакцизними товарами.
Крім цього, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел, направлений на зберігання з метою збуту та збут підакцизних товарів -алкогольних напоїв, спирту етилового та тютюнових виробів, він не в змозі, для реалізації своїх злочинних намірів, полегшення здійснення злочинної діяльності, заздалегідь, тобто до початку вчинення злочину, у листопаді 2018 року домовився з власною дружиною ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ), яка зареєстрована фізичною особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність в магазині із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_4 . про спільне вчинення незаконного зберігання з метою збуту та збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, тютюнових виробів та довів до її відома деталі розробленого ним злочинного плану, який передбачав використання вказаного торгівельного комплексу із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_4 , для незаконного зберігання з метою збуту та збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, спирту етилового та тютюнових виробів (підакцизних товарів).
28.12.2020 у кримінальному провадженні №0000015 від 25.04.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204, ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.1 ст.204 КК України, тобто у незаконному виготовленні алкогольних напоїв та спирту етилового (підакцизних товарів); незаконному зберіганні з метою збуту, транспортуванні з цією метою та збуті незаконно виготовлених алкогольних напоїв та спирту етилового (підакцизних товарів); незаконному зберіганні з метою збуту, транспортуванні з цією метою та збуті незаконно виготовлених алкогольних напоїв, спирту етилового та тютюнових виробів (підакцизних товарів), вчинене за попередньою змовою групою осіб.
На думку слідчого обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204, ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.1 ст.204 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, заявами про вчинення кримінальних правопорушень, протоколами проведення негласних слідчих (розшуковик) дій, протоколами допитів свідків, протоколами обшуків, висновками судових експертиз, іншими матеріалами провадження в їх сукупності.
Обґрунтовуючи клопотання слідчий також посилається на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років з конфіскацією та знищенням незаконно вироблених або придбаних товарів, знарядь виробництва, сировини для їх виготовлення, існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, його незаконного впливу на свідків, експерта та спеціаліста у кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Вказані обставини та майновий стан підозрюваного, на думку слідчого, свідчать про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави. Поряд з цим слідчий просив врахувати, дані декларації дружини ОСОБА_4 як платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2018 рік та інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно якої за ОСОБА_4 зареєстровано право власносі на нерухоме майно : земельну ділянку, будівлю торгівельного комплексу, будівлі та споруди очисних споруд, будівлю бару та їдальні. Посилаючись на вказані обставини, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, слідчий у клопотанні зазначив про необхідність у застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме в розмірі 45 400 грн.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з підстав, зазначених у ньому, та просили клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, пояснивши, що зазначені в клопотанні ризики не обґрунтовані та невмотивовані, жодним чином не підтверджені. Також пояснив, що вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнає, наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, немає.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання сторони обвинувачення, зазначив, що підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204, ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.1 ст.204 КК України, є необґрунтованою. На думку захисника наявні порушення вимог КПК України під час складання повідомлення про підозру щодо ОСОБА_4 , оскільки повідомлення про підозру останньому не вручено, що свідчить про відсутність у ОСОБА_4 відповідного процесуального статусу підозрюваного та призводить до незаконного та недопустимого застосування щодо нього запобіжного заходу. Зазначаючи про тривалість досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, вказав на недоведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК Україн. Також просив врахувати майновий стан ОСОБА_4 , який не має постійного місця роботи та джерела доходу, а також наявність на його утриманні непрацездатної матері та хворої дружини, у зв`язку з чим запобіжний захід у вигляді застави буде завідомо непомірним для ОСОБА_4 . Також просив врахувати, що належне ОСОБА_4 майно, наявністю якого слідчий обгрунтував клопотання, за рішенням суду передане в заклад на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення та цим же рішенням звернуто стягнення заборгованості за кредитним договором на належну ОСОБА_4 будівлю торгівельного комплексу, яка була передана в іпотеку.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши зміст клопотання, додані до нього документи, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).
Слідчий суддя встановив, що слідчим управлінням ГУ ДФС у Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000015 від 25.04.2018 за фактами незаконного виготовлення алкогольних напоїв та спирту етилового, незаконного зберігання з метою збуту, транспортування з метою збуту та збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв та незаконного придбання, зберігання з метою використання при продажу товарів, збуту, а також збуту підроблених марок акцизного податку за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.199, ч.1 ст.204, ч.2 ст.204 КК України.

28.12.2020 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204, ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.1 ст.204 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру ОСОБА_4 , які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів та підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме : протоколи проведення негласних слідчих (розшуковик) дій, протоколи допитів свідків, протокол огляду від 03.02.2020, протоколи обшуків від 13.06.2019, 15.08.2019, 04.10.2019, висновки судових експертиз №2.2-176/19 від 12.09.2019, №2.2-296/19 від 21.11.2019, №2.2-290/19 від 19.11.2019, №2.2-200/19 від 30.09.2019, №2.2-197/19 від 13.08.2019, №2.2-295/19 від 25.11.2019, №2/2-4/20 від 22.01.2020, №2/2-33/20 від 28.02.2020, а також інші матеріали провадження в їх сукупності.
Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідні правопорушення могли бути вчинені, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

В свою чергу, стороною захисту не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку непричетність підозрюваного ОСОБА_4 до злочинів у вчиненні яких йому повідомлено про підозру, або необгрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необгрунтованим.

Доводи захисника про відсутність у ОСОБА_4 статусу підозрюваного у зв`язку з неврученням останньому повідомлення про підозру, слідчий суддя відхиляє, оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_4 було складено в межах досудового розслідування, однак від отримання 28.12.2020 відповідного повідомлення ОСОБА_4 відмовився, про що свідчить підпис двох понятих, що відповідає діючим нормам КПК України.

Враховуючи, що повідомлення про підозру, як процесуальний документ, складено та підписано з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства і стороною обвинувачення вжито заходів для його вручення підозрюваному ОСОБА_4 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (частина 1 статті 42 КПК України), що підтверджується доказами наданими стороною обвинувачення та дослідженими слідчим суддею, за такого, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 є підозрюваним відповідно до положень ч.1 ст.42 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на існування таких ризиків: ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні; ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до клопотання про існування ризику переховування від органів досудового розслідування може свідчити те, що ОСОБА_4 який має широке коло знайомих серед службових осіб різних правоохоронних оаргнів та обізнаний із особливостями роботи правоохоронної системи, маючи достатній матеріальний достаток та усвідомлюючи покарання, яке передбачено за вчинення інкримінованого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
В обґрунтування існування ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні слідчий посилається, зокрема, на те, що всі свідки у кримінальному провадженні не встановлені, а з іншими ОСОБА_4 може вступати у позапроцесуальні відносини з метою надання ними неправдивих показань для уникнення ним кримінальної відповідальності.
Існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином слідчий обґрунтовує можливостями ОСОБА_4 підкупити, погрожувати та здійснювати тиск на учасників кримінального провадження, з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.
Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя виходить із такого.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.
Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого, окрім інших, підозрюється ОСОБА_4 за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років з конфіскацією та знищенням незаконно вироблених або придбаних товарів, знарядь виробництва, сировини для їх виготовлення. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та незаконно впливати на свідків у даному провадженні Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Водночас, доводи клопотання слідчого про те, що вказані вище ризики підтверджуються широким колом знайомих ОСОБА_4 серед службових осіб різних правоохоронних органів слідчий суддя до уваги не приймає, оскільки такі доводи передбачають сумніви щодо доброчесності невизначеного кола службових осіб правоохоронних органів, а не обґрунтування ризиків можливої протиправної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 .
Крім того, враховуючи відсутність у клопотанні наведення конкретних фактів, які б вказували на те, що ОСОБА_4 вчинив чи ймовірно вчинить дії на створення перешкод у встановленні обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя не погоджується із доводами сторони обвинувачення щодо існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки наведені слідчим аргументи в цій частині клопотання є доволі абстрактними.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч.2 ст.204, ч.1 ст.204, ч.2 ст.28 ч.1 ст.204 КК України, особу підозрюваного ОСОБА_4 , його сімейний стан, матеріальне становище, стійкість соціальних зв`язків, конкретні обставини справи, та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ймовірно може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні, у зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу.

В той же час прокурором не доведено, що на даний час більш м`який запобіжний захід ніж застава не зможе забезпечити належне виконання підозрюваним ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків та запобігти вищезазначеним ризикам передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи доцільність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя враховує доводи сторони захисту про відсутність матеріальних коштів у ОСОБА_4 , що унеможливлює реалізацію зазначеного запобіжного заходу. Відомості про наявність офіційних джерел доходу, або заощаджень підозрюваного, які б дозволяли обрати зазначений запобіжних захід, слідчим прокурором не представлено. Як видно, в цій частині клопотання стороною обвинувачення не наведено аргументів та доказів щодо майнового стану підозрюваного, наявності у нього рухомого та/або нерухомого майна, заробітку чи інших джерел, з яких могла б бути сплачена застава.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при обранні застави необхідно враховувати не лише розмір шкоди, а й інші обставини, в тому числі можливість особи внести заставу, її особисту ситуацію. Основною метою застави є гарантування виконання особою своїх процесуальних обов`язків. Не допускається встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є заздалегідь непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави. Таким чином, саме розмір застави визначає ступінь суворості даного запобіжного заходу, а при його визначенні враховуються об`єктивні й суб`єктивні критерії.
При цьому слідчий суддя враховує що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, має на утриманні хвору дружину та непрацездатну матір, що підтверджується долученими стороною захисту заключеннями КНП «Гусятинська комунальна районна лікарня» Гусятинської районної ради від 22.01.2021.

З огляду на наявні відомості, що характеризують особу підозрюваного, відомості щодо його майнового стану, слідчий суддя приходить до висновку, що у даному випадку наявним ризикам передбаченим п. п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України може запобігти такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За наведених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що єдиним дієвим запобіжним заходом, який зможе запобігти наявним у цьому кримінальному провадженні ризикам є особисте зобов`язання, який є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 7, 131, 132, 177-179, 182, 184, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС відділу РКП слідчого управління ГУ ДФС у Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджено начальником відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо підозрюваного ОСОБА_4 - відмовити.
Застосувати до ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язання виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатися із населеного пункту ( за межі Тернопільської області), в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у випадку наявності таких:
- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, у тому числі і ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .
Повідомити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово під розпис покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладемо грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Дія ухвали в частині покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України закінчується 27.02.2021 о 23 год. 59 хв.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1