БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №514/1511/2020
Провадження №1-кп/497/18/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2021 року Болградський районний суд Одеської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград кримінальне провадження №0000192 від 16.09.2020 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт.Бородіно Тарутинського району Одеської області, зі слів з середньою освітою, українську розуміє, не одружений, дітей не має, отримує пенсію, оскільки є інвалідом 3-ї групи загального захворювання безстроково (а.с.70,т.1), що зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , особу якого встановлено за паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , що виданий Тарутинським РВ УМВС України в Одеській області, судимий вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 21.06.2007 року за ч.1ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років, звільнений умовно-достроково на 1 рік, 8 місяців і 18 днів за ухвалою Оріхівського районного суду Запоріжської області від 11.05.2017р.

- який обвинувачується за п.13ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:
16.09.2020 року у період часу з 17.00 до 18.00 години, обвинувачений ОСОБА_8 , що має непогашену судимість за вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 21.06.2007р. за ч.1ст.115 КК України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в одній з житлових кімнат будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де, з мотиву неприязного ставлення до своєї співмешканки потерпілої ОСОБА_10 , та в ході сварки з нею, що виникла в них на підставі непорозуміння у побутово-сімейних питаннях, умисно, усвідомлюючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків в результатів своїх дій, наніс ОСОБА_10 численні (більше чотирьох) удари руками, стиснутими в кулак, та ногами у різні частини її тіла, чим спричинив потерпілій тілесні ушкодження, від яких потерпіла померла на місці вчиненого кримінального правопорушення, за наступних обставин.

Так, судом встановлено, що у вказаний вище день 16.09.2020 року, в обідню пору (точний час не встановлено) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та їх знайомим ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вживали спиртні напої за місцем проживання ОСОБА_8 у домоволодінні АДРЕСА_1 . В ході спілкування, між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 виникла сварка з побутових сімейних питань ОСОБА_8 був невдоволений тим, що його мопед співмешканка ОСОБА_10 віддала її зятю ОСОБА_12 . ОСОБА_11 , не бажаючи бути свідком сімейної сварки, вийшов з будинку на вулицю і пішов у своїх справах, залишивши ОСОБА_8 та ОСОБА_10 удвох. Вони ж, продовжуючи сваритись між собою, залишалися у приміщенні однієї із житлових кімнат вказаного домоволодіння удвох. В ході сварки, у ОСОБА_8 , який відчував гостру неприязнь до ОСОБА_10 , виник злочинний умисел, направлений на позбавлення її життя. Тому, продовжуючи сварку ОСОБА_8 , в цей же день (16.09.2020р.), у період часу з 17.00 до 18.00 години (точний час не встановлено), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання в одній з житлових кімнат вказаного будинку АДРЕСА_1 , в ході триваючого конфлікту його і потерпілої з підстав побутово-сімейних питань, реалізуючи умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , усвідомлюючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків в результатів своїх дій, умисно наніс ОСОБА_10 численні (більше 4) удари руками, стиснутими в кулак, та ногами у різні частини її тіла та голови.

Згідно висновку експерта №98 від 17.09.2020р., Акту судово-медичного дослідження (обстеження) №4566/98 від 23.09.2020р., Акту судово-медичного дослідження (обстеження) №926 від 18.09.2020р., Акту судово-медичного-гістологічного дослідження №2223/98 від 30.90.2020р., Акту судово-медичного дослідження (обстеження) №424 від 13.10.2020р. з фототаблицею (а.с.149), діями обвинуваченого потерпілій у зазначений вище день і час, та за вказаних обставин потерпілій були спричинені тілесні ушкодження у виді садна і синця вище центру правої надбрівної дуги; садна по верхньому краю зовнішнього кінця правої надбрівної дуги; рясного синця верхньої і нижньої повіки з права, правої щоки, та синця по переду мочки правого вуха; суцільного синця носу; синця і 3 саден з права на рівні кута рота, на підборідді, і під підборіддям; синця під кутом нижньої щелепи з права; рясного синця лівої половини голови: лоба, обличчя, частково шиї, в нижньому краю описаного синця садно; садна зліва від лівого кута рота; садна в центрі лівої, верхньої повіки; рани у внутрішньому кінці лівої надбрівної дуги; синця верхньої губи, більш виразного зліва; горизонтального розриву слизової оболонки нижньої губи на рівні 1-2 зубів та 1-2 зубів з права; крововиливу під слизову оболонку верхньої губи на рівні 1-2 зубів зліва, та 1-2 зубів зправа; синця в центрі під підборіддям, в центрі якого 2 садна; аналогічного садна з права від описаних саден; садна по передній поверхні шиї; 5 синців по правій передньо-бічній поверхні шиї; рясного синця по передній і бічній поверхні шиї з права, ключиці, грудної клітини до 2 ребра; 2 садна по бічній поверхні шиї з права, у верхньому краї описаного синця; смугастого садна по бічній поверхні шиї з права; 5 синців по середньо-ключичній лінії зправа, на рівні 2-3 ребра; синця у нижньо-зовнішньому квадранті правої молочної залози; синця по середньо-ключичній лінії зліва, на рівні ключиці; горизонтального синця по передній поверхні правого плечового суглобу; 2 синців по передній поверхні середньої третини правого плеча; 3 синців по внутрішній поверхні середньої третини правого плеча, там же синця синьо-багрового кольору, з жовтуватим відтінком; вертикального синця і 2 саден по зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу; 2 садна по задній поверхні правого ліктьового суглобу; 4 синців по задній поверхні верхньої третини правого передпліччя; синця по тильній поверхні правої кисті; синця по передній поверхні середньої третини правого передпліччя; синця по передній поверхні нижньої третини правого передпліччя; 2 синців по передній поверхні лівого плечового суглобу; синця і 3 саден по внутрішній поверхні нижньої третини лівого плеча, внутрішній і задній поверхні ліктьового суглобу; синця по задній поверхні верхньої третини лівого передпліччя; садна по передньо-пахвовій лінії зліва, на рівні 6 ребра; садна по середньо-пахвовій лінії зліва, на рівні 7 ребра; 3 саден між середньою і задньо-пахвовою лініями зліва на рівні 8 ребра; садна по задньо- пахвовій лінії зліва, на рівні 10 ребра; садна по задньо-пахвовій лінії зліва, на рівні 11-12 ребер; 4 синці по лопатковій лінії зліва, на рівні 3-4 ребер; 9-ти синців по лопатковій лінії зліва, на рівні 7-8-9 ребер; 10 синців, та 7 саден в ділянці спини з права, від рівня 3 до 10 ребра, та від задньо-пахвовій до лопатковій лінії; садна по середньо-пахвовій лінії з права, на рівні верхнього краю кульшової кістки; синця і садна по передньо-пахвовій лінії з права, на рівні кульшової кістки; 3-х синців і садна на рівні правого кульшового суглобу; 5 смугастих саден нижче кульшового суглобу на 3,5см; 6 синців по передній і внутрішній поверхні правого колінного суглобу; синця по передній поверхні верхньої третини правої гомілки; синця по передньо-внутрішній поверхні правої гомілки; синця по передній поверхні правої гомілки на рівні середньої та верхньої третини; синця на рівні зовнішньої кісточки правого гомілково-ступневого суглобу; синця по передній поверхні лівого колінного суглобу; синця по передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу; садна по передньо-зовнішній поверхні лівого колінного суглобу; садна по передній поверхні верхньої третини лівої гомілки; смугастого синця по передньо-внутрішній поверхні середньої третини лівої гомілки; синця по передньо-внутрішній поверхні нижньої третини лівої гомілки; синця на рівні внутрішньої кісточки лівого гомілково-ступневого суглобу; крововиливу у тканини сухожильного шолому зліва в лобній ділянці; рясних крововиливів у м`які тканини шиї, грудної клітини; перелому грудини на рівні 2 міжреберного проміжку; переломів 1-2-3-4-5-6-7 правих ребер в місті переходу в хрящову тканину; переломів 1-2 та 10-11-12 правих ребер по лопатковій лінії; перелому 3-го правого ребра по передньо-пахвовій лінії, переломів 4-5-6-7 і 9 правих ребер по задньо-пахвовій лінії; переломів 5-6-7-8-9-10-11 правих ребер по косій лінії, починаючи зверху від лопатковій, до біля-хребцевої лінії з низу; переломів 1-2-3-4-5-6-7 лівих ребер і краю реберної дуги навколо біля-грудної лінії; переломів 1-2-3-4-5-6-7-8-9 лівих ребер по середньо-ключичній та передньо-пахвовій лінії; переломів 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11 лівих ребер по лопатковій лінії, з пошкодженням пристінкової плеври в місті перелому 2-3-4-5-6-7-8-9 ребер; переломів 2-3-4-5-6-7 лівих ребер по біля-хребцевій лінії. Багато уламкового перелому тіла лівої лопатки. Рясних крововиливів у м`які тканини грудної клітини в місцях переломів, більш виразні зліва, з утворенням гематоми в місті перелому лівої лопатки; крововиливу у м`які тканини вздовж хребта по передній поверхні, від 2 до 6 грудного хребців; перелому лівого та правого ріжків під`язикової кістки; лівого та правого ріжка, та перелому щитоподібного хряща; переломів перснеподібного хряща; рясного крововиливу у м`які тканини навкруги під`язикової кістки, хрящів гортані, а також в м`які тканини шиї зправа; поперекового перелому лівого наколінника; перелому внутрішнього надвиростка лівої стегнової кістки; крововиливу у товщу серцевої сорочки по передній поверхні; крововиливу у брижу дванадцятипалої кишки, там же розриву брижі кишки; крововиливу під серозну оболонку дванадцятипалої кишки; крововиливу у корінь брижі, і дрібні розсіяні крововиливи у брижу тонкого та товстого кишківника; розриву капсули і тканини печінки правої долі, розриву капсули і тканини печінки між лівою та правою долею; крововиливу у м`які тканини навколо підшлункової залози, з незначними крововиливами у тканину залози; крововиливу у м`які тканини навколо-ниркової клітковини з права; крововиливу під плевру в ділянці кореня лівої легені, які призвели до смерті ОСОБА_10 , і по критерію небезпеки для життя, згідно п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ МОЗ України від 17.01.1995 р.) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_10 , за висновками експертиз, знаходиться у прямому причинному зв`язку з виявленими в неї закритої сполученої травми органів шиї, грудної та черевної порожнини, і розвинутого травматичного шоку, на що вказує: перелом під`язикової кістки, хрящів гортані; численні переломи правих і лівих ребер з пошкодженням пристінкової плеври; перелом грудини; перелом лівої лопатки; перелом лівого наколінника, внутрішнього відростка лівої стегнової кістки; рясні крововиливи у м які тканини навкруги переломів; крововилив у корінь лівої легені; крововиливи і розрив брижі кишківника; розрив печінки; наявність крові в плевральних та черевній порожнини; нерівномірне кровонаповнення органів, порушення гемодинаміки циркуляторного русла; а також «шокова нирка», жирова емболія середнього ступеню судин, набряк легенів, набряк головного мозку /гістологічно/, перелами під`язикових кісток.

Смерть ОСОБА_10 настала приблизно за 6-8 годин до розтину (що відбувався 16.09.2020р. з 22:30 до 23:30 години) (а.с.133); за висновком експерта, «…з моменту отримання тілесних ушкоджень до моменту смерті пройшло від 30-ти хвилин до 3-х годин. Враховуючи чисельність переламів, тяжкість тілесних ушкоджень, швидкість настання смерті постраждалої після отримання тілесних ушкоджень, можна припустити, що малоймовірно було врятувати життя постраждалої ОСОБА_10 при своєчасному наданні їй медичної допомоги» (а.с.134).

Після вчинення вищевказаних протиправних дій ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а ОСОБА_10 від отриманих тяжких тілесних ушкоджень померла на місці злочину.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що своїми протиправними діями скоїв умисно суспільно-небезпечне винне діяння злочин, передбачений п.13 ч. 2 ст. 115 КК України за кваліфікуючими ознаками: вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, а тому підлягає притягненню до кримінальної відповідальності, оскільки його вина підтверджується обставинами кримінального правопорушення, з`ясованими судом в ході судового розгляду кримінального провадження та доведена доказами, що були досліджені в ході судового засідання, які узгоджуються між собою.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 надав пояснення суду, та, стверджуючи, що не усе пам`ятає через те, що перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково: визнав, що побив потерпілу ОСОБА_10 завдав їй кілька ударів, що спричинили тілесні ушкодження, проте стверджував, що не мав наміру її вбивати, тому його дії слід кваліфікувати за ст.121ч.2 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений також пояснив суду, що він тривалий час проживає сам за вказаною адресою, отримує пенсію, оскільки є інвалідом 3-ї групи, періодично працює за наймом у приватних осіб. До нього часто, майже кожного дня, приходила ОСОБА_10 , яка проживає на сусідній вулиці, іноді залишалася спати, але, оскільки вона була схильна до зловживання спиртних напоїв, він не бажав спілкування з нею, адже він, після вживання спиртних напоїв втрачає контроль за своїми діями. Вони не проживали разом, і тому вона не була його співмешканкою, але останнім часом залишалась ночувати в його будинку у сусідній кімнаті. За обставин, у місці і час, вказаних в обвинувальному акті і які він підтверджує, до нього прийшов з сусідньої вулиці знайомий ОСОБА_11 , який запропонував «випити», придбав горілку, дав потім ще готівкових коштів для купівлі ще горілки, хліба і ковбаси, які він, обвинувачений, сам сходив і придбав. Потерпіла ОСОБА_10 теж знаходилася в його домоволодінні. У присутності ОСОБА_11 між ним, обвинуваченим, і ОСОБА_10 дійсно виник словесний конфлікт з-за того, що ОСОБА_10 віддала його мопед своєму зятеві без його, обвинуваченого, згоди. ОСОБА_11 невдовзі пішов від них, не бажаючи слухати їхню сварку, а він, обвинувачений, розлютившись в ході конфлікту з ОСОБА_10 , з метою «зігнати свою злість» на потерпілій, що була дуже сп`яніла, умисно наніс їй кілька ударів руками і ногами в різні ділянки тіла і обличчя. Докладно свої дії, кількість і дислокацію ударів точно не пам`ятає. Спочатку потерпіла стояла, а потім впала. Пам`ятає, що постраждала лежала на животі, а він сидів на ній «верхом» і наносив кулаками удари, вона не кричала і не звала на допомогу. Побачивши, що вона знепритомніла, облив її водою, витер кров з неї та поверхонь у кімнаті, та виніс її, яка хрипіла, на вулицю на подвір`я свого домоволодіння. Він сам був дуже сп`янілий, тому добре усіх подій не пам`ятає, але якби він мав за мету вбити потерпілу, то не виніс би її на подвір`я, де її міг побачити будь-хто. Чому не викликав швидку допомогу пояснити не може. Той факт, що він сам за потерпілою доглядав до її одужання тоді, коли побив її минулого разу, - також свідчить про те, що він не мав наміру її вбивати лише побити, бо не опанував свою лють злість на потерпілу, яка, на його думку, сама викликала його таке ставлення до себе. Так, на його, обвинуваченого думку, він почав зловживати алкогольними напоями лише з-за впливу на нього потерпілої, оскільки він без неї відчував відразу до алкогольних напоїв вживав їх не часто лише раз-два на тиждень, а з нею почав вживати кожного дня; саме тому він хотів, щоби потерпіла від нього пішла і не приходила до нього. Він і цього разу, після побиття, виніс її на подвір`я, сподіваючись, що вона піде додому. Він залишив її біля ганку, а сам вийшов з подвір`я на вулицю і пішов. Де він ходив і скільки не пам`ятає. Невдовзі повернувшись і побачивши ОСОБА_10 на подвір`ї, - навіть здивувався, чому вона там лежить, бо не все пригадував настільки був сп`янілий. Відразу приїхала швидка допомога, яку викликали сусіди. Якби в нього, обвинуваченого, був намір на вбивство ОСОБА_10 , він би не виносив її і не повернувся би додому, а втік. Він жалкує, що спричинив своїми діями смерть потерпілій, співчуває її близьким бо хотів лише побити її, просить не призначати занадто суворого покарання. В останному слові обвинувачений стверджував, що він не скоював злочину, зазначеного у попередньому вироку стосовно нього. На запитання суду обвинувачений пояснив, що постраждала була маленького зросту, худенькою, 65-річною жінкою (у той час, як зріст обвинуваченого візуально вищий за середній).

Потерпіла ОСОБА_7 дочка постраждалої ОСОБА_10 пояснила суду, що її мати не зловживала алкогольними напоями, була добропорядною жінкою, допомагала їй, потерпілій, з доглядом і вихованням дітей її унучат, але після того, як почала спілкуватися і жити з обвинуваченим почала вживати спиртні напої часто, бо він сам посилав її за вином і горілкою, а якщо вона відмовлялася бив її. Вони співмешкали разом останні 4-5 місяців. Він, обвинувачений, кілька разів її матір ОСОБА_10 бив сильно, а одного разу дуже сильно так, що вона лежала вдома дуже побита, проте не хотіла написати заяву до поліції, стверджувала, що впала з драбини, бо, на її, потерпілої, думку, мала до обвинуваченого почуття, хоча видно було, що вона побита за характером пошкоджень на обличчі набрякші очі, синці на обличчі . Її, потерпілої, чоловік ОСОБА_13 вмовляв її матір написати заяву, але вона, а потім сам ОСОБА_8 благали не заявляти у поліцію. Вона, потерпіла, просила матір переїхати до неї або сестри, але та не схотіла. Вилікувавшись знову повернулася жити до ОСОБА_8 . В той день 16.09.2020р., ближче до вечора, її, потерпілої, чоловіку, зателефонувала сусідка і повідомила, що її матір лежить на подвір`ї у домоволодінні ОСОБА_8 вбита. Приїхавши до домоволодіння ОСОБА_8 вона, потерпіла, побачила, що її матір лежить на подвір`ї дуже побита і гола на ній була якась ганчірка залишки футболки, а знизу нічого не було взагалі її оглядали лікарі швидкої. Взагалі без одягу. Але крові не було. Сусідка пояснила, що нічого не чула і не бачила, а сам ОСОБА_8 що нічого не пам`ятає, у тому числі, - чого постраждала без одягу. Матір проживала з ним однією сім`єю як чоловік і дружина, просила не втручатися в її особисте життя. Вважає, що її мати кохала обвинуваченого, довіряла йому, а він, як напідпитку, нічого не пам`ятає, не контролює свої дії, може схопитися за ніж, його усі бояться. У поданій на адресу суду письмовій заяві про продовження судового засідання за її відсутністю, потерпіла ОСОБА_7 , серед іншого, вказала, що на суворому покаранні обвинуваченого не наполягає, при призначенні міри покарання покладається на розсуд суду (а.с.34-37,41, т.2).

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що знає обвинуваченого ОСОБА_8 давно, як односельця. І постраждалу ОСОБА_14 теж знає в неї дві дочки, а чоловік недавно помер десь рік-два тому. В той день 16.09.2020р. він, свідок, приблизно в обідню пору проходив повз домоволодіння ОСОБА_15 в смт Бородино, та, побачивши, що той виганяє з двору козу пастися, запропонував разом випити, оскільки отримав заробітну плату. Після того, як ОСОБА_15 погодився, він, свідок, придбав пляшку горілки, дав трохи готівки ОСОБА_8 для того, щоб він придбав ковбасу і хліб. Розпивали утрьох у кімнаті будинку ОСОБА_8 разом з ними була ще ОСОБА_16 , розмовляли ні про що пам`ятає, що про мопед, який начебто вкрали в Портова. Потім докупили ще 0,7 горілки, з яких він, свідок більше не пив, бо йому більше не хотілося, а ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ) і ОСОБА_19 ( ОСОБА_20 ) вживали горілку вдвох. Потім побачивши, що між ОСОБА_8 і ОСОБА_10 почалися сімейні розмови ОСОБА_17 «догнала» горілка, він плакав, називав ОСОБА_21 мамою, потім ОСОБА_8 дратувало те, що в нього забрали мопед, але він, свідок, не бажаючи бути присутнім при сімейному конфлікті, пішов від них у своїх справах. Чому він вирішив, що вони сім`я точно визначити не може, дуже тісно з ними не спілкується і не товаришує, але так йому здалося, бо бачив їх разом, вони відповіли, що вони проживають разом. Що потім сталося між обвинуваченим і постраждалою йому, свідку, невідомо. Він, свідок, дізнався про те, що ОСОБА_10 вбита від працівників поліції, його, свідка, навіть спочатку підозрювали, але швидко розібралися, що він не вчиняв ніяких протиправних дій (а.с.66-68, т.2).

Свідок ОСОБА_22 , що була допитана судом, будь-яких свідчень щодо обставин злочину не надала, свідком подій не була, з обвинуваченим і постраждалою знайома мало, оскільки в смтБородино лише працює продавчинею, а проживає в іншому населеному пункті, тому мешканців ОСОБА_23 знає мало. В той день 16.09.2020р. до неї в магазин дійсно приходив ОСОБА_11 і купував спочатку пиво, потім горілку. ОСОБА_8 до магазину в той день не приходив, але вона його знає візуально, може охарактеризувати позитивно.

Допитана судом свідок ОСОБА_24 пояснила, що є сусідкою обвинуваченого її домоволодіння межує з домоволодінням ОСОБА_8 , якого вона знає давно. Він проживав у Бородіно з дитинства, але у віці 6 років з матір`ю виїхав спочатку у Татарбунари, а потім до Криму, іноді приїжджав до ОСОБА_23 в гості до бабусі, якої зараз вже немає. Їй, свідку, відомо, що він відбував покарання він їй сам розповідав, але за що вона не знає. Біля трьох років тому ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ) повернувся до ОСОБА_23 проживати і проживає в тій хаті, де жила його бабуся. Його матір живе у сусідньому селі. В той день, 16.09.2020р., було дуже жарко і вона, свідок, весь день була в хаті, оскільки страждає на підвищення тиску. Нічого не чула і не бачила. Приблизно біля 18-тої години вона вийшла на подвір`я і її, побачивши, покликав жестом односелець ОСОБА_25 , що стояв біля її паркану (він частково паралізований і не розмовляє), та показав їй, що у сусідньому домоволодінні, де проживає ОСОБА_26 , на подвір`ї, на землі недалеко від ганку сидить на землі жінка. Вона, свідок, не розгледіла, хто то, але подумала, що то ОСОБА_27 ( ОСОБА_20 ) і погукала її на ім`я, проте та не поворухнулася, і тому вона, свідок, зателефонувала ОСОБА_28 зятеві ОСОБА_12 та повідомила про те, що побачила. Він попросив викликати швидку допомогу. Опісля, швидко, десь через хвилин двадцять, приїхала швидка. Але подробиць вона, свідок, не знає що там у домоволодінні ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ) відбувалося оскільки до самого подвір`я не заходила щоби не хвилюватися, - боялася, що їй стане погано. Лише бачила, що відразу після приїзду швидкої допомоги повернувся десь з вулиці ОСОБА_17 (Портнов), але де він був і як довго їй не відомо. Охарактеризувати ОСОБА_17 може добре, як сусід він спокійний, зла нікому не чинив.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_29 суду пояснив, що працює судово-медичним експертом в м.Арциз Одеської області і робив попередній та повний розтин і огляд трупу ОСОБА_10 та висновок експерта. Добре пам`ятає, що число було 16-те, але місяць точно не пригадує восени 2020року. Йому, приблизно о 19-й годині вечора, зателефонував слідчий і просив зробити попередній розтин трупу, щоби з`ясувати природу смерті стосовно вирішення питання про необхідність досудового розслідування якщо ця смерть має кримінальний характер. Труп ОСОБА_10 був йому, експерту, доставлений приблизно о 21:30, і, оскільки лаборанти в цей час не працюють, - він з санітаром зробив попередній розтин і з`ясував, що причиною смерті є побиття і тілесні ушкодження, від яких постраждала померла. Час смерті він встановив і вказав у своєму висновку за 6-8годин до розтину, що відбувався з 21:30 до 23:30. Наступного дня були взяті зразки тканин загиблої, і згідно лабораторних досліджень він зробив висновок, що постраждала, йовірно, могла жити після отримання тих тілесних ушкоджень приблизно від 30хв. до 3-х годин, проте ці висновки не точні і експертиза точно не може цього стверджувати: іноді усі обставини вказують, наприклад, що людина була вбита ножем у серце і тому відомий точний час смерті, а лабораторні дані показують, що людина жила ще декілька годин. На ці лабораторні висновки не впливає температура навколишнього середовища (як у даному випадку сильна жара), а також не впливає й перебування людини на момент смерті у стані алкогольного сп`яніння як у даному випадку постраждала перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння. На його думку, за характером тілесних пошкоджень ОСОБА_10 її травми не були сумісні з життям. Наприклад, перелом її лопатки був осколковий таку травму людина може отримати лише впавши з висоти десятого поверху. В постраждалої були переламані усі ребра і майже всі у двох місцях; від цього вони порвали плевральну порожнину, була розірвана печінка, у внутрішніх порожнинах черевній і плевральній була кров, була шокова почка. Та тілі трупа він виявив також сліди застарілих травм, у тому числі і перелами ребер, але час їх утворення експертиза встановити не може.

Судом були досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення. Так, прокурор надав суду наступні письмові докази:

- рапорт від 17.09.2020р. ст.інспектора-чергового СРПП №2 Тарутинського ВП Арцизького ГУНП в Одеській області ОСОБА_30 про отримання 16.09.2020р. о 19:18 годині повідомлення від бригади швидкої допомоги службою НОМЕР_2 про вбивство ОСОБА_10 , 1956р. народження, яка, як встановлено було на той момент від фельдшера (лікаря) Трифонової під час сімейної сварки постраждала загинула в результаті побиття співмешканцем ОСОБА_8 , який у стані сильного алкогольного сп`яніння руками і ногами наніс постраждалій чисельні тілесні ушкодження (Т.1,а.с.81);

- витяг з ЄРДР про внесення 16.09.2020р. о 20:14 відомостей про злочин за правовою кваліфікацією за ч.1ст.115, а також про утворення групи слідчих і групи прокурорів (т.1, а.с.82);

- витяг з ЄРДР про виділення матеріалів досудового розслідування за правовою кваліфікацією за п.13 ч.2 ст.115 (т.1, а.с.83);

- заява ОСОБА_8 про надання дозволу слідчому оглянути житло домоволодіння АДРЕСА_1 (т.1, а.с.84);

- протокол огляду місця події від 16-17.09.2020р. з таблицею ілюстрацій до протоколу огляду місця події від 16-17.09.2020р., згідно якого у період часу з 20:00 до 01:30 у вищезазначеному домоволодінні слідчий ОСОБА_31 у присутності двох пойнятих та ст.інспектора-криміналіста Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, у присутності власника (користувача) житла ОСОБА_8 здійснила огляд місця злочину, в ході якого був виявлений труп ОСОБА_10 , виявлені і виявлені предмети та засоби, що могли стосуватися злочину; на фото вбачається труп жінки, що лежить на землі, з одягу на ній лише задерта майже до самої шиї футболка, на обличчі чітко виражені сліди побиття: синці на обох очах, садна та засохла кров, також на фотозображеннях вбачаються чисельні синці та садна і сліди засохлої крові на шиї, кінцівках, футболка і волосся на голові брудні мокрі та забруднені плямами крові, у будинку зафіксовано за допомогою фотографування наявність плям, що схожі на кров на шторі у двірному отворі, на двірному полотні та на ручці міжкімнатних дверей, декілька підлозі та на столі, на футболці на стільці, на сидінні стільця, сліди папелярних візерунків на міжкімнатних дверях, та оглядові знімки (т.1, а.с.85-116);

- постанову від 16.09.2020р. про призначення групи прокурорів (т.1, а.с.117);

- постанову від 17.09.2020р. про визнання речовими доказами і залучення їх до кримінального провадження футболку зі слідами плям бурого кольору, фрагмент бетону з плямами бурого кольору, рушник з плямами бурого кольору, марлевий тампон, скляну чашку, фрагменти липкої стрічки зі слідами папілярних візерунків, тощо (т.1, а.с.118-119);

- ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 21.09.2020 року про задоволення клопотання слідчого про надання дозволу на проведення огляду місця події (т.1, а.с.120-121);

- постанову від 17.09.2020р. про призначення судово-медичної експертизи щодо обставин смерті ОСОБА_10 (т.1, а.с.122-123);

- лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_10 №98 від 17.09.2020р., згідно якого смерть постраждалої настала ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1, а.с.125);

- копію паспорту ОСОБА_10 (т.1, а.с.126);

- протокол від 17.09.2020р. щодо огляду трупа ОСОБА_10 , згідно якого він провадився 17.09.2020 з 09:00 до 10:00 (т.1, а.с.127-128);

- висновок експерта №98 про факт смерті ОСОБА_10 , який, як вказано вище, підтверджує причинно-наслідковий зв`язок між тілесними ушкодженнями постраждалої та її смертю, а також згідно якого травми її були несумісні з життям (т.1,а.с.129-134);

- акт судово-медичного дослідження №4566/98 щодо виявлення спирту в крові та сечі ОСОБА_10 , згідно якого було встановлено, що постраждала перебвала на момент смерті у стані алкогольного сп`яніння у крові виявлено концентрацію 3,68 %о вмісту алкоголю, а в сечі 3,25 %о (т.1, а.с.135);

- акт судово-медичного дослідження №926 щодо встановлення групи крові постраждалої ОСОБА_10 , згідно якого кров відноситься до групи В(ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО (друга група) (т.1, а.с.136);

- акт судово-медичного-гістологічного дослідження №2223/98 щодо підтвердження діагнозу та причин смерті, серед яких «шокова нирка», набряк легенів та головного мозку, (т.1,а.с.137); з чого вбачається, що в постраждалої це є результатом побиття, від якого й настала її смерть;

- акт судово-медичного дослідження №424 щодо механізму утворення тілесних ушкоджень з фототаблицею, згідно якого тілесні ушкодження, виявлені в постраждалої ОСОБА_10 утворилися від прикладання травмуючої сили в місцях усіх виявлених переломів кісток (т.1,а.с.138-149);

- свідоцтво про смерть ОСОБА_10 серії НОМЕР_3 від 25.09.2020р. (т.1, а.с.151);

- протокол затримання 16.09.2020р. о 22:40 годині підозрюваного у вчиненні злочину ОСОБА_8 (т.1, а.с.152-154);

- заява ОСОБА_8 від 23.09.2020р. щодо його добровільної згоди на проведення слідчого експерименту (т.1,а.с.155);

- та заява ОСОБА_8 від 23.09.2020р. щодо проведення слідчого експерименту на території його житла (чи іншого володіння) (т.1, а.с.156);

- протокол проведення слідчого експерименту від 23.09.2020р. та цифровий носій на якому міститься проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 від 23.09.2020р., згідно яких, під час слідчого експерименту обвинувачений, у присутності захисника адвоката ОСОБА_32 надавав пояснення, аналогічні поясненням у судовому засіданні, та добровільно показав і розказав про те, як побив постраждалу ОСОБА_10 , роздягнув, душив руками за шию, а потім виніс на подвір`я, проте також пояснив, що не може пригадати навіщо роздягнув її (т.1, а.с.157-163);

- висновок експерта №125 щодо тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_8 , ступені їх тяжкості та механізму спричинення, згідно якого в обвинуваченого були виявлені чисельні садна і подряпини на тілі, більшість з яких на руках, - які, згідно висновку експерта, могли виникнути в результаті дії тупого предмету або при ударі о такий, можливо, і при падінні з мопеду як вказав обвинувачений, проте деякі пошкодження і подряпини не виключається, що утворилися саме 16.09.2020р., але є й такі, що не відповідають цьому часу і виникли за 2-6 днів, механізм їх утворення, можливо, зазначений ОСОБА_8 (т.1,а.с.165-166);

- постанову від 17.09.2020р. про відібрання біологічних зразків у ОСОБА_8 для експертного дослідження (Т.1,а.с.167);

- заяви ОСОБА_8 від 17.09.2020р. про добровільну згоду на відібрання біологічних зразків для експертного дослідження, згідно якої він добровільно надав згоду на це (т.1, а.с.168,170);

- протоколи від 17.09.2020р. щодо отримання зразків для проведення експертизи (т.1,а.с.169,171);

- висновок експерта №977 від 07.10.2020р. щодо групи крові ОСОБА_8 , згідно якого обвинувачений має групу крові 0 з ізогемаглютининами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО (перша група) (174-175);

- висновок експерта від 13.10.2020р. №984 про відсутність сперматозоїдів в ротовій порожнині, піхві та анальному отворі ОСОБА_10 , що надало можливість не кваліфікувати злочин як можливе зґвалтування та вбачається всебічність версій досудового розслідування з їх належною перевіркою (т.1,а.с.178-181);

- висновок експерта №411, згідно якого можлива наявність крові та епітеліальних клітин як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_11 у піднігтьовому шарі ОСОБА_8 , - оскільки не властиві обвинуваченому, виявити статеву належність можливість відсутня через відсутність ядер лейкоцитів, що, враховуючи відсутність відомостей щодо наявності сварки між обвинуваченим та ОСОБА_11 означає, що ці клітини цілком ймовірно належать постраждалій (т.1,а.с.185-188);

- висновок експерта №413, згідно якого наявність крові та епітеліальних клітин обвинуваченого ОСОБА_8 у піднігтьовому шарі ОСОБА_10 можлива в якості домішків від особи любої статі носіїв антигену В, у тому числі і від ОСОБА_10 (т.1,а.с.192-195);

- висновок експерта №997 щодо вірогідності наявності крові, яка належить ОСОБА_10 на шортах та капцях, які належать ОСОБА_8 (т.1,а.с.198-201);

- висновок експерта №999, щодо наявності крові, що належить ОСОБА_10 на футболці сірого кольору, яка належить ОСОБА_8 (т.1,а.с.204-208);

- висновок експерта №996 щодо наявності крові, яка належить ОСОБА_10 на марлевих тампонах зі змивами з поверхні обох кистей, обох плечей та обох передпліч ОСОБА_8 (т.1, а.с.212-216);

- довідку про витрати на проведення судової трасологічної експертизи №1238-Д у сумі 3922,80грн. (т.1,а.с.220);

- висновок експерта від 28.09.2020р. №1238-Д щодо наявності відбитків пальців обвинуваченого ОСОБА_8 на досліджуваних матеріалах на поверхні скляної чашки, вилученої з місця злочину (т.1, а.с.221-247);

- постанову від 17.09.2020р. про залучення до кримінального провадження речового доказу, а саме: марлевих тампонів зі змивами з поверхні обох кистей, обох плечей та обох передпліч ОСОБА_8 та ін. (т.1,а.с.248-249);

- постанову від 13.10.2020р. про передачу речових доказів до камери зберігання речових доказів, а саме: марлевих тампонів зі змивами з поверхні обох кистей, обох плечей та обох передпліч ОСОБА_8 та ін. (т.1, а.с.250);

- квитанцію №599 про отримання на зберігання речових доказів, а саме: зрізи нігтьових пластин ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інші, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення к.п. (т.2, а.с.1);

- постанову від 16.10.2020р. про передачу речового доказу, а саме: скляної чашки, склянки та ін. до камери зберігання речових доказів (т.2, а.с.2-3);

- квитанцію №600 про отримання на зберігання речових доказів, а саме: склянки, чашки, зрізи нігтьових пластин ОСОБА_8 та ін., що були вилучені (отримані) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження (т.2, а.с.4);

- постанову від 21.10.2020р. про передачу речового доказу фрагменту бетону, штори та інші до камери зберігання речових доказів (т.2, а.с.5); та квитанція №602 про отримання на зберігання цих речових доказів (т.2, а.с.6);

- квитанції №605 та №606 про отримання на зберігання речових доказів футболки сірого кольору, що належить ОСОБА_8 та інші, вилучені (отримані) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження (Т.2, а.с.9,12);

- ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 22.09.2020р. про задоволення клопотання слідчого щодо арешту майна (т.2, а.с.13-15);

- висновок судово-психіатричного експерта від 30.10.2020р. №476, згідно якого ОСОБА_8 є осудним (т.2, а.с.18-22);

- постанову від 06.11.2020р. про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення з ч.1ст.115 КК Україні на п.13 ч.2ст.115 КК України (т.2, а.с.30-31);

- ухвалу про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів (т.2, а.с.32-33);

- та інші процесуальні документи, що не є прямими доказами на підтвердження вини обвинуваченого, проте мають суттєве значення для визначення інших доказів належними і допустимими, у тому числі стосовно характеристики особи обвинуваченого.

Прокурор, вважаючи вину обвинуваченого доведеною достатніми доказами, що узгоджуються між собою, просив суд визнати ОСОБА_8 винним за ч.13ч.2ст.115 КК України, та призначити йому покарання відповідно до санкції статті КК України, за яким визнав його винним.

Захисник, не заперечуючи фактичних обставин злочину, що встановлені в ході досудового і судового розслідування, вважає неправильною кваліфікацію дій обвинуваченого, тому просить суд про їх перекваліфікацію на ч.2ст.121 КК України, підтримуючи твердження обвинуваченого про те, що обвинувачений не мав наміру вбивати постраждалу лише завдати їй ударів.

Вислухавши у судовому засіданні прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілу, свідків та оцінивши зібрані на досудовому провадженні та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, колегія судів з врахуванням вимог ст.94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення остаточного процесуального рішення, та, з урахуванням вимоги закону що жоден доказ не має наперед встановленої сили, дійшла висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13ч.2ст.115 КК України повністю доведена в ході судового розгляду належними і допустимими доказами, а кваліфікація його дій є правильною.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що саме ОСОБА_8 своїми умисними діями умисно протиправно заподіяв смерть іншій людині, - будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, тобто, дійсно вчинив злочин, передбачений п.13ч.2ст.115 КК України, виходячи з наступного.

Окрім визнання самим обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у заподіянні потерпілій ОСОБА_10 травм тілесних ушкоджень, від яких настала її смерть, його вина у вчиненні злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду письмовими доказами, що узгоджуються між собою та поясненнями потерпілої, обвинуваченої і свідків щодо обставин злочину.

Так, наведені вище докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено особу винного, подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують вину ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині, передбаченому п.13ч.2ст. 115 КК України, оскільки злочин дійсно вчинений особою, яка раніше була засуджена і відбувала покарання за умисне протиправне позбавлення життя людини, що підтверджується копією вироку Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 21.06.2007 року, згідно якого ОСОБА_8 був засуджений за ч.1ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років, та, згідно довідки про звільнення був звільнений умовно-достроково на 1 рік, 8 місяців і 18 днів за ухвалою Оріхівського районного суду Запоріжської області від 11.05.2017р.

Твердження обвинуваченого, що він був засуджений тим вироком за злочин, що не вчиняв не підтверджується жодним доказом, оскільки відсутні відомості щодо оскарження, зміни чи скасування цього вироку, а з тексту вироку вбачається, що даний злочин вчинений ОСОБА_8 за схожих обставин постраждалий був позбавлений життя ОСОБА_8 , що перебував у стані алкогольного сп`яніння, після сумісного розпиття алкогольних напоїв в ході дружньої зустрічі з цією знайомою особою та в результаті сварки, яка виникла в ході такої «дружньої» розмови.

Щодо кваліфікації дій обвинуваченого як навмисне вбивство, з якою не погоджуються обвинувачений і його захисник, суд зазначає наступне.
Питання правильної кваліфікації злочину завжди стратегічне при звинуваченні, а при загибелі потерпілого життєво важливе для підсудного. Інколи дуже складно правильно кваліфікувати діяння підсудного і розрізнити: умисне вбивство (ст. 115 КК), умисне вбивство при перевищенні меж самооборони, (ст.115 КК), необхідну самооборону (ст.36 КК), та спричинення тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть потерпілого (ст.121 КК).
Згідно коментарів до ст.115 КК України, об`єктивна сторона злочину (вбивства) характеризується; 1) діянням посяганням на життя іншої особи; 2) наслідками у вигляді фізіологічної смерті потерпілого; 3) причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідками.
Суспільне небезпечне діяння при вбивстві може проявитися в дії або бездіяльності. Найчастіше умисне вбивство вчиняється шляхом дії, спрямованої на порушення функцій чи анатомічної цілісності життєво важливих органів іншої людини.
Необхідними умовами кваліфікації протиправного заподіяння смерті іншій особі у формі бездіяльності за ст.115 є обов`язок винного турбуватися про потерпілого та наявність в нього можливості не допустити настання його смерті (наприклад, батьки з метою позбавити немовля життя тривалий час не годують його, медичний працівник з тією ж метою не виконує свої професійні обов`язки щодо хворого).
Суспільно небезпечним наслідком вбивства є настання фізіологічної (незворотної) смерті потерпілого.
Згідно з законом, активні заходи щодо підтримання життя хворого припиняються у випадку, якщо стан людини визначається як незворотна смерть. Людина вважається померлою з моменту, коли встановлена смерть її мозку.
Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що пройшов з моменту нанесення ушкоджень і до смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.
Причинний зв`язок між вказаними вище діянням і наслідками має бути необхідним смерть потерпілого є закономірним результатом діяння винної особи, а не третіх осіб або яких-небудь зовнішніх сил.
Способи умисного вбивства можуть бути різними і вони не впливають на кваліфікацію діяння за ст.115 КК України. Однак встановлення способу вбивства є обов`язковим, оскільки вчинення вбивства з особливою жорстокістю або способом, небезпечним для життя багатьох осіб, слід кваліфікувати, за ст.115 КК України як вбивство. Злочин вважається закінченим з моменту настання фізіологічної смерті потерпілого.
4. Суб`єктом злочину є осудна особа, яка на момент вчинення злочину досягла 14-річного віку.
5. Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу.
Для відмежування умисного вбивства від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, слід ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел слід вирішувати виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їхні взаємовідносини. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, у випадку заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, ставлення до настання смерті проявляється в необережності. Навіть вбивство віз замаху на вбивство відрізняється тим, що замах може бути вчинено лише з прямим умислом, - коли винний передбачав настання смерті потерпілого і бажав цього, але такі наслідки не настали з незалежних від його волі обставин, проте вбивство може бути вчинене й з непрямим умислом на його вчинення.

У даному випадку, виходячи з сукупності всіх обставин вчиненого злочину, суд дійшов висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого як вбивство умисне протиправне позбавлення життя постраждалої, зокрема: враховуючи спосіб скоєння злочину виходячи з анатомічних відмінностей між обвинуваченим та постраждалою ОСОБА_8 є, навіть на перший погляд, набагато сильнішим він є чоловіком добре розвинений фізично, вище середнього зросту, а постраждала ОСОБА_10 маленького зросту худенька жінка похилого віку (пенсіонер за віком), а також враховуючи кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень чисельність більше чотирьох кулаками і ногами, пошкоджені майже усі кістки та поверхні тіла постраждалої, від чого в неї виникли травми, несумісні з життям, та, враховуючи причини скоєння ОСОБА_8 злочину як він сам неодноразово зазначав у судовому засіданні він умисно спричинив постраждалій тілесні ушкодження з люті, бо бажав цього.

Згідно ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини наголошує, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумнім сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Таким чином, з урахуванням досліджених доказів, характеру дій обвинуваченого ОСОБА_8 , та наслідків від його дій, - колегія судів дійшла висновку, що всі досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню, а також докази є допустимими, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України, є достовірними, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності та не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду дійти однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і вважає правильною кваліфікацію його дій за п.13 ч. 2 ст.115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене п.13 ч. 2 ст.115 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.50 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України, - судом не встановлено.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_8 згідно ст. 67 КК України суд визнає скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину, та стосовно особи похилого віку.

Крім того, суд враховує висновок судово-психіатричної експертизи стосовно обвинуваченого та докази, що характеризують його особу.
Так, згідно амбулаторної судово-психіатричної експертизи №476 від 13.10.2020р., обвинувачений у 2004 році, при падінні отримав травму голови, проводилася трепанація черепа, після чого він був взятий на облік невропатологом та визнаний інвалідом 3-ї групи. За час перебування в місцях позбавлення волі групу інвалідності втратив, але у 2018 році, після проходження обстеження, зі слів, поновив 3 групу інвалідності. Наявність у себе епілептичних нападів, нейроінфекцій які б призвели до розвитку патології з боку психічних функцій не відзначає. Заперечує вживання наркотичних речовин, але визнає в себе наявність алкогольної залежності, зі слів, пияцтво носить запійний характер, останній запій тривав майже три місяці.
Як вбачається з характеристики №9461, наданої Бородінським селищною головою 17.09.20р., ОСОБА_8 неодружений. Постійного місця роботи не мас, іноді працює у приватних осіб без оформлення трудових відносин. Раніше був засуджений. Помічений у зловживанні спиртними напоями, в нетверезому вигляді поводиться неадекватно. Від мешканців селища неодноразово надходили скарги до селищної ради щодо ОСОБА_8 . За даними довідки №205, наданої Тарутинською ЦРЛ 17.09.20р., ОСОБА_8 на «Д» обліку в наркологічному кабінеті не перебуває, за даними довідки №275, наданої Тарутинської ЦРЛ 17.09.20р., ОСОБА_8 на обліку в психіатричному кабінеті не перебуває. Згідно довідки №01/01-07/2648, наданої Одеської обласною клінічною лікарнею 20.10.20р., ОСОБА_8 у 2004 році за медичною допомогою не звертався. З медичної карти амбулаторного хворого №18848 вбачається, що ОСОБА_8 почав звертатися до лікарів у 2005 році. У медичні карті надана виписка з ісгоріїхвороби № НОМЕР_4 , згідно якої ОСОБА_8 з 08.09.04р. по 15.10.04р. проходив стаціонарне лікування у травматичному відділенні ГТМО м. Євпаторії з діагнозом: «Закрита черепно-мозкова травма. Забій - здавлення головного мозку, гостра субдуральна гематома правої півкулі головного мозку. Операція- видалення гематоми. Після операційний дефект склепіння черепу», у подальшому звертався до лікарів зі скаргами на головний біль, запаморочення, слабкість. 04.05.05р. був оглянутий психіатром зі скаргами па головний біль, дратівливість, нестійкий сон, зниження настрою. У психічному стані відмічено: доступний контакту, орієнтований правильно. Астенізований, висловлює масу скарг соматичного характеру. Емоційно лабільний. Встановлено діагноз: «Посттравматична церебрастенія». У наступному був направлений на МСЕК та визнаний інвалідом 3-ї трупи. Як вбачається з виписки №975 медичної карти стаціонарного хворого, ОСОБА_8 перебував на стаціонарному лікуванні та обстеженні в Одеській обласній клінічній лікарні з 15.01.18р. по 19.01.18р., встановлено клінічний діагноз: «Наслідки перенесеної черепно-мозкової травми (09.2004 - забій головного мозку): цефалічний, астенічний синдроми, дефект скроневотім`яної кістки справа, розмірами 39,2x495мм., прикрити пластиною; кістковий дефект лівої скроневої кістки розмірами 26x17мм., відповідно якому відмічається ділянка маляційних змін розміром 17x6мм. Консолідований перелом правої стегнової кістки у середньо-нижній треті. Стан після МОС стержнем Богданова (2002р.). Посттравматичний деформуючий остеоартроз правого тазостегнового суглобу першого ступеню». Після лікування та обстеження у 2018 ропі ОСОБА_8 був направлений па МСЕК, піл час підготовки документів до МСЕК був оглянутий психіатром 26.01.18р. з діагнозом: «Посттравматична енцефалопатія І1-ІІІ стаді: з виразними асгено-пефалгічним та вестибуло-атактичпим синдромами, зниження когнітивних функцій». На час огляду надавав скарги на головний біль, запаморочення, порушення координації, зниження настрою, безсоння, дратівливість, виразну втомлюваність.
Згідно висновку цієї експертизи, - станом на теперішній час ОСОБА_8 здатний розуміти сенс пред`явленої йому підозри, покази свідків, усвідомлювати необхідність відповідальності, брати участь в слідчих діях і постати перед судом.

За своїм психічним станом ОСОБА_8 застосування примусових заходів медичною характеру не потребує. особистість підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , характеризується примітивністю, недостатньою здатністю до інтеріоризації соціальних норм та правил, ознаками соціально-педагогічної занедбаності, деградації особистості за алкогольним типом. Він виявляє грубі прояви «органічного» патопсихологічного симптомокомплексу, низькі (у нижніх межах вікової норми) інтелектуально-мнестичні можливості, нестійкі та застрягаючі риси характеру, які, сприяючи формуванню асоціальних стереотипів поведінки, на тлі алкогольного сп`яніння могли впливати на його поведінку у досліджуваній у справі ситуації, понижуючи вольовий контроль емоцій та полегшуючи реалізацію емоційної напруги в безпосередній поведінці, але не знижували підконтрольність поведінки свідомості та не позбавляли підекспертного можливості розуміти характер скоєних ним дій і вчинків, їх можливі наслідки, в тому числі і правові. У досліджуваній у справі ситуації підозрюваний ОСОБА_8 не знаходився в якому-небудь юридично-значимому стані, в тому числі і в стані фізіологічного афекту, який би міг суттєво вплинути на його свідомість та поведінку. Емоційний стан підекспертного в момент скоєння інкримінованою йому діяння може бути кваліфіковано як стан емоційної напруги, що виник ситуаційно на тлі алкогольного сп`яніння, що не змінював підконтрольність поведінки свідомості та не позбавляв підекспертного можливості усвідомлювати свої дії та їх можливі наслідки.

На час який відноситься до вчинення інкримінованого йому діяння підозрюваний ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , знаходився у стані простою (непатологічного) алкогольною сп`яніння, при цьому його дії не були обумовлені маяченням, обманами сприйняття, афективними розладами та кількісно будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав, ознак будь-якого тимчасовою розладу психічної діяльності не виявляв, а виявляв клінічні ознаки «Органічного розладу особистості та поведінки сполученого генезу (інтоксикаційного, травматичного (ЧМТ-2004р.))» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «Р07.0» за «Міжнародною класифікацією хвороб» 10-го перегляду) які за глибиною та ступенем виразності не позбавляли його можливості повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підозрюваний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за своїм психічним станом може брати участь у слідчих діях та стати перед судом (а.с.18-22, т.2).

На підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи у сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, суд, при обранні міри покарання обвинуваченому бере до уваги обставини вчинення злочину, характер і ступень суспільної небезпеки скоєного, наслідки від скоєного злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який відповідно до висновку судово-психіатричних експертів № 476 від 13.10.2020 року є осудним, тобто особою, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними та може предстати перед судом (ст.19 ч.1 КК України), беручи до уваги обставини щодо судимостей обвинуваченого, на обліку у лікаря-нарколога або лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, обставини вчиненого злочину, характер і ступень суспільної небезпеки скоєного, поведінку обвинуваченого у судовому засіданні, яка, хоча і свідчить про усвідомлення ним його дій, оскільки він висловив співчуття до померлої та її рідних, колегія суддів вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому слід обрати покарання, пов`язане з позбавленням волі, - що є необхідним і буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
При цьому, колегія суддів не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки будь-яких обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину не встановлено, а призначення виправного строку виключається з огляду на обставини і наслідки скоєння злочину.
Обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий, відбував реальні міри покарання в місцях позбавлення волі, після звільнення з місця відбування покарання на шлях виправлення не став та, маючи непогашену судимість, вчинив новий, особливо тяжкий злочин проти життя особи, якій спричинив невідворотні наслідки у виді смерті людини, характеризується негативно, водночас, свою вину у вчиненому злочині визнав частково, стверджував, що розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, надав правдиві та послідовні покази щодо фактичних обставин вчиненого ним дій, висловив готовність понести справедливе покарання, хоча й передбаченого іншою статтею 121ч.2 КК України, а тому врахувавши наведені обставини в їх сукупності, а також те, що потерпіла при призначенні покарання обвинуваченому не висловлювалася стосовно призначення найсуворішого покарання, поклалася на розсуд суду, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону, за яким він визнаний судом винний і притягується до кримінальної відповідальності, - у виді позбавлення волі.
Дане покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили слід залишити у виді тримання під вартою, з метою запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України, а саме переховуванню обвинуваченого від суду та уникнення покарання.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.
Судові витрати у даному кримінальному провадженні складаються з вартості трасологічної експертизи, які підлягають стягненню з засудженого.
Згідно ст.ст.100 ч.9, 124 ч.2, 174 ч.4 КПК України суд вирішує долю речових доказів, процесуальних витрат та арештованого майна, а тому арешт, накладений на речові докази ухвалою слідчого судді слід скасувати, а речові докази, що не є матеріальними цінностями, - підлягають знищенню після набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст.100, 124, 174, 177, 369, 370, 374 КПК України, ст.115ч.2п.13 КК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років.
Строк відбування ОСОБА_8 покарання, призначеного даним вироком, рахувати з моменту його затримання з 16.09.2020 року.
На підставі ч.5ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16.09.2020 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати в розмірі 3922 (три тисячі дев`ятсот двадцять дві) гривні 80 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 22.09.2020 року на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події скасувати після набрання даним вироком законної сили.

Речові докази: футболку зі слідами плям бурого кольору, фрагмент бетону з плямами бурого кольору, рушник з плямами бурого кольору, марлевий тампон, скляну чашку, фрагменти липкої стрічки зі слідами папілярних візерунків, тощо (т.2, а.с.4,6,9,12) що були передані постановами слідчого від 16 та 30.10 і 05.11.2020р. на зберігання до Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області (№3310, 600,602,605,606) знищити після набрання даним вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення та набирає законної сили по закінченню цього строку в разі, якщо він не оскаржений.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3