Справа № № 585/1685/20
Номер провадження 1-кс/585/783/20
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
25 листопада 2020 року м.Ромни

Слідчий суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_5 на рішення заступника начальника СВ Роменського ВП ГУ Національної поліції капітана поліції ОСОБА_6 про повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

19 листопада 2020 року до суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 в резолютивній частині якої скаржник просить скасувати повідомлення про підозру, оголошену ОСОБА_7 заступником начальника СВ Роменського ВП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_8 від 25.09.2020 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, по кримінальному провадженню № 0000474 від 11.07.2020 року 2. Скасувати повідомлення про підозру, оголошену ОСОБА_7 заступником начальника СВ Роменського ВП ГУНП капітаном поліції ОСОБА_8 від 03.10.2020 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, по кримінальному провадженню № 0000474 від 11.07.2020 року. В обґрунтування скарги вказав, що провівши системний аналіз норм КПК України, та аналіз судової практики, зокрема ухвал слідчих суддів, розміщених у Єдиному державному реєстрі судових рішень, якими скасовано повідомлення про підозру, дає підстави виділити 3 види підстав для касування повідомлень про підозру, а саме: - неналежний суб`єкт складення та вручення повідомлення про підозру; - порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру; - необґрунтованість підозри. З обґрунтуванням підозр які були вручені 25.09.2020 року та 03.10.2020 року погодитись не можна оскільки відсутні будь-які докази, що ОСОБА_7 вчинив хуліганські дії, тобто грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України. Висновки зазначені в підозрах суперечать п. 3) ч. 1 ст. 276 КПК України, відповідно до якої повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення. При цьому, досліджуючи обґрунтованість підозри, суд повинен встановити,що обґрунтованою є підозра за наявності таких принципових обставин: 1) врученого письмового повідомлення про підозру з обов`язковим посиланням на докази вчинення особою кримінального правопорушення; 2) наявності в матеріалах кримінального провадження доказів, що підтверджують учинення особою кримінального правопорушення; 3) доведення перед судом вагомості й достатності наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення; 4) оцінювання судом доказів учинення особою кримінального правопорушення. На практиці для з`ясування сутності обґрунтованості підозри набуло поширення застосування рішень ЄСПЛ, у яких міститься роз`яснення вказаного поняття, зокрема в рішеннях «Фокс, Кембел і Хартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 [12], «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 [13], «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 [14] і «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 [15] в яких зазначено, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин, хоча те, що може розглядатись як «обґрунтоване», залежить від усіх цих обставин. З переглянутого відео яке міститься в матеріалах кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 в хуліганських діях жодної участі не приймає, а тільки стоїть та спостерігає, а після нанесення ударів ОСОБА_9 , іншими особами намагається надати останньому допомогу та по телефону викликає швидку. Вказане відео з місця події спростовує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.296 КК України. Більше того в матеріалах кримінального провадження маються протоколи огляду предмету від 16.07.2020 року, від 25.07.2020 року, а саме відео файлів з місця події 11.07.2020 року. Вказані документи повністю спростовують обґрунтованість підозри, але слідчим безпідставно вказаним документам оцінка не надана. Крім того слідчим безпідставно не взято до уваги, що подія свідком якої був ОСОБА_7 ,сталася 11.07.2020 року. Відомості в ЄРДР за ч.2 ст.296 КК України були внесені 01.09.2020 року. Із витягу з ЄРДР №2 (короткий витяг обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення встановлено факт вчинення хуліганських дій групою осіб ОСОБА_10 ,та ОСОБА_11 про ОСОБА_7 відомості відсутні. В жодному документі які маються в матеріалах кримінального провадження серед яких витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань, протоколи проведення слідчого експерименту, протокол допиту потерпілого, протоколи допиту свідків, протокол допиту підозрюваного, висновок експерта тощо не можуть підтверджувати обґрунтованість підозри ОСОБА_7 поза розумним сумнівом. З приводу необґрунтованості повідомлення про підозру як підстави для її, скасування в Україні вже починає формуватись відповідна судова практика. Крім того вищезазначені повідомлення про підозру в супереч вимогам КПК України були складені та вручені неналежним суб`єктом. Так обидві підозри від 25.09.2020 року та 03.10.2020 року були складені заступником начальника СВ Роменського відділу поліції ГУ Національної поліції капітаном поліції ОСОБА_12 , а не слідчим. Крім того в обох повідомленнях про підозру невірно зазначена дата внесення відомостей до ЄРДР а саме 11.07.2020 року. Вказане спростовується як витягом з ЄРДР так і постановою прокурора про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 22 вересня 2020 року в якій зазначено,що відомості до ЄРДР за ч.2 ст.296 КК України внесені 01.09.2020 року. З вказаної постанови вбачається, що у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.296 обґрунтовано підозрюється ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , про ОСОБА_7 , жодних відомостей не зазначено. В повідомленні про підозру від 03.10.2020 року перший аркуш не можливо прочитати, що є грубим порушенням ч.1 п.4,6 ст.277 КПК України. Так, відповідно до п. 1 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Частиною 1 ст. 278 цього Кодексу передбачено, що письмове повідомлення, про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором. Наведене свідчить, що виключно прокурор або слідчий за погодженням із прокурором можуть скласти письмове повідомлення про підозру та здійснити його вручення. Будь-яких винятків із цього приводу закон не передбачає. Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваною є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру. Тобто не тільки порушення, допущені під час складання, а й під час вручення повідомлення про підозру, не породжують правових наслідків у вигляді набуття особою статусу підозрюваного, а тому є підставою для її скасування. Більше того в порушення вищезазначених вимог закону повідомлення про підозру від 25.09.2020 року ОСОБА_7 , взагалі не вручалось. Передоручення вручення повідомлення про підозру іншій, не уповноваженій на це законом особі є порушенням процесуального закону й тягне відповідні правові наслідки у вигляді підстави для скасування повідомлення про підозру. При цьому варто відмітити, що передоручення вручення повідомлення про підозру не допускається не лише працівникові оперативного підрозділу, а й слідчому чи прокурору.

Скаржник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав доводи скарги та їх обґрунтування, просив задоволити скаргу. Суду додатково пояснив, що так як їм повідомили про відкриття матеріалів кримінального провадження він вважає, що настали строки звернення до слідчого судді з такою скаргою. Питання вини «Поза розумним сумнівом» може бути вирішено і слідчим суддею в ході досудового розслідування. Доказом, на якому будується вся підозра є лише відео і на відео видно що ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 лише один удар і цей удар був нанесений не з хуліганських спонукань, а тому підозра безпідставна.

Підозрюваний ОСОБА_7 суду повідомив, що підтримує скаргу захисника та її обґрунтування. Він дійсно наніс один удар ОСОБА_9 , але він діяв не з хуліганських спонукань а тому, що не знав як його заспокоїти.

Прокурор вважав, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню. Щодо внесення даних в ЄРДР відносно ОСОБА_7 вони внесені 1 вересня 2020 року. Перша підозра ОСОБА_7 винесена 25 вересня 2020 року, і вона не вручена нікому, тому що ОСОБА_7 на місці не було, а мати відмовилася її отримувати. Заступник начальника слідчого відділу згідно КПК України є слідчим, він був включений в групу слідчих. Обґрунтованість підозри в тому, що ОСОБА_13 наніс удар ОСОБА_9 і діяв в групі з іншими особами. Вирішити питання наявності в діях особи складу злочину, а відповідно і обґрунтованості підозри має суд, за результатами розгляду провадження по суті, після з`ясування всіх обставин справи.

Слідчий просила відмовити в задоволенні скарги, оскільки скарга не обґрунтована. Підтримала доводи прокурора. Суду пояснила, що вона не одна розслідувала дане провадження тому, не досконально знає всі матеріали провадження, проте обґрунтованість підозри перш за все підтверджена показами свідків, але багато з них не знали на той час прізвищ всіх учасників тих подій, тому опис проводився як правило по одягу. Проте є свідки які прямо вказують на присутність ОСОБА_7 і на вчинення ним хуліганських дій. Крім цього мається відеозапис тих подій з камер різних магазинів. На сьогодні ще жоден обвинувачений та захисник не ознайомилися з матеріалами провадження, тому коли буде складено обвинувальний акт невідомо.

Відповідно п. 10) ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особу про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дні повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відтак, скарга подана до спливу двох місяців з дня повідомлення підозри. При цьому доводи скаржника про те, що їм відкриті матеріали кримінального провадження, не є підтвердженням того, що слідчий вже звертається до суду з обвинувальним актом, а процедура відкриття матеріалів може тривати досить довгий час. Доводи скаржника про те, що повідомлення вручене не слідчим, не можуть бути взяті слідчим суддею до уваги, так як заступник начальника СВ Роменського ВП є адміністративна посада, яка не свідчить про те, що ОСОБА_14 не є слідчим і не має повноважень на вчинення слідчих дій. Натомість вона включена в групу слідчих відповідним рішенням, що підтверджує її повноваження на вчинення слідчих дій в даному провадженні. Доводи скаржника про внесення відомостей в ЄРДР одним числом та відсутність даних в ЄРДР щодо ОСОБА_7 спростовані дослідженим в судовому засіданні витягом з ЄРДР в якому зазначено, що 1 вересня 2020 року до Роменського ВП надійшов рапорт о/у про те, що в ході оперативного супроводу кримінального провадження № 0000474 встановлено факти вчинення хуліганських дій групою осіб, в тому числі з боку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Також вказано, що причетним до хуліганських дій є ОСОБА_7 . Кваліфікація дій визначена ч.2 ст. 296 КК України. Стосовно доводів скаржника про необґрунтованість підозри та недоведеність вини «поза розумним сумнівом», на стадії досудового слідства слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Слід звернути увагу на те, що слідчий суддя не перевіряє наявності складу злочину та не перевіряє докази на підтвердження вини у вчиненому злочині, а лише з`ясовує чи є докази, які підтверджують вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Вирішуючи питання обґрунтованості підозри, вважаю, що на даній стадії провадження слідчий суддя не може давати оцінку правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 296 КК України, натомість наявні факти та зібрана інформація не викликають сумнівів в тому, що ОСОБА_7 міг вчинити інкримінований йому злочин. Підтвердженням такого переконання суду виступають покази свідків та відеозапис.

Якщо ж вдатися до практики судів, як пропонує скаржник, то Постановою Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 323/3000/18, визначено що за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалося, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень … Тобто для кваліфікації злочинних дій за ознакою особливої зухвалості достатньо лише встановленого судом факту заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому.

За таких обставин скарга адвоката ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303-304, 306, 307 КПК України,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 на рішення заступника начальника СВ Роменського ВП ГУ Національної поліції капітана поліції ОСОБА_6 про повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 296 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1