Категорія:ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2019 року, яким -

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Луцьк, Волинської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з загальною середньою освітою, одружений, на утриманні має двоє малолітніх дітей, інвалід 2 групи, не працює, раніше судимий: 02.06.1999 вироком Луцького міського суду Волинської області за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 17-140. ст. 42 КК України (в ред. 1960 р.) у вигляді позбавлення волі терміном 3 роки 3 місяці; 14.02.2001 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 17-140, ч. 2 ст.141,ч. 1 ст. 145, ст.ст. 42, 43 КК України ( в ред. 1960 р.) у вигляді позбавлення волі терміном 4 роки із конфіскацією майна, звільнений 29.09.2004 по відбуттю строку покарання; 27.01.2012 вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі терміном 3 роки; 04.04.2012 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України у вигляді позбавлення волі терміном 7 років, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України 7 років 6 місяців; 31.08.2016 звільнений від відбування покарання умовно достроково на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22.08.2016 року із не відбутим терміном покарання 2 роки 4 місяці 7днів;
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 місяців арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_8 запобіжний захід залишено попередній домашній арешт.

Вироком вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И В

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 , повторно, 06 червня 2019 року близько 12 години 43 хвилини, перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться по вулиці Винниченка, 51 у місті Луцьку, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав, належну потерпілій ОСОБА_10 жіночу сумку чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон марки «Nokia, S/N: НОМЕР_1 з сім-карткою мобільного оператора «Vodafone України» № НОМЕР_2 , один залізний ключ до замка квартири потерпілої з ключ чипом до вхідних дверей під`їзду будинку АДРЕСА_3 , які матеріальної цінності не становлять, та грошові кошти у сумі 1 500 гривень, чим спричинив останній майнової шкоди на загальну суму 1 500 гривень.
У поданих апеляційних скаргах обвинувачений та захисник, кожен зокрема, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважають вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання без застосування вимог ст.ст.69,75 КК України. Зазначають, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України. Посилаються на те, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, оскільки він щиро розкаявся у вчиненому, має ряд хронічних захворювань, другу групу інвалідності, на утримані двох неповнолітніх дітей, один з яких інвалід дитинства, також матір пенсійного віку. Просять вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, призначити покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України, або призначити покарання не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги з викладених у них підстав, прокурора, який апеляційні скарги заперечив та просив залишити вирок без змін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який його засуджено, по суті в апеляційних скаргах не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження захисника та обвинуваченого в апеляційних скаргах про те, що призначене покарання засудженому без застосування ст.ст. 69,75 КК України, не відповідають ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого через тяжкість покарання є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, а саме, його стан здоров`я, наявність 2 групи інвалідності, постійного місця проживання, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, тяжко хворого сина, те, що потерпілій шкода відшкодована і вона не наполягає на суворій мірі покарання. Однак, останній не працює, раніше неодноразово судимий, відбував реальні міри покарання, знову вчинив умисний корисливий злочин, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття.

До обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилаються в апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відбуття покарання обвинуваченим реально, окрім того і відсутні підстави для призначення покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України, разом з тим, знайшов за можливе і необхідне призначити покарання у виді арешту наближеного до мінімального, передбачене санкцією статті, за якою той засуджується.

Обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як самим обвинуваченим так і іншими особами, а тому підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляційних скаргах, суд не вбачає.

Звертає апеляційний суд увагу на те, ст. 69 КК України суд вправі застосовувати лише при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Доводи обвинуваченого та захисника, які наведені в апеляційних скаргах, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 грудня 2019 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді