Дата документу 27.08.2020
Справа № 334/4617/20
Провадження № 1-кп/334/939/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження №0001826 від 05.06.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Під час підготовчого судового засідання прокурором з посиланням на підстави та ризики, передбачені кримінальним процесуальним законом, заявлено клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки завершити судовий розгляд кримінального провадження до моменту завершення терміну дії запобіжного заходу неможливо.
Обвинувачений та захисник, посилаючись на відсутність підстав до застосування найсуворішого запобіжного заходу, просили не продовжувати дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , просили змінити запобіжний захід на домашній арешт. Крім того, захисник обвинуваченого, звернув увагу суду, що відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, суд під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. Проте, прокурор звернувся з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисник просить не розглядати клопотання прокурора, оскільки воно не передбачене КПК України.
Заслухавши учасників судового провадження, зважаючи на досліджені докази, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України суд під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Враховуючи, що прокурор звернувся з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а захисник звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш м`який, суд вважає за потрібне розглянути питання щодо доцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 без допущення надмірного формалізму щодо змісту клопотань.
Підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та подальшого його продовження під час досудового розслідування стало доведення перед судом ризиків передбачених, пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з якими як обвинувачений ОСОБА_5 у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, які не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вказані обставини, які обґрунтовували та обґрунтовують продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого не змінилися.
Наведені ризики та твердження обґрунтовані та підтверджуються тим, що: 1) ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років; 2) обвинувачений вже був раніше засуджений за вчинення тяжкого злочину та вчинив новий тяжкий злочин протягом іспитового строку; 3) ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні інших корисливих нетяжких злочинів; 4) обвинувачений проживає у м. Запоріжжі без реєстрації місця проживання, на час вчинення злочину проживав разом з потерпілим, та у разі обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, є обґрунтовані підстави вважати, що він знову мешкатиме з потерпілим в одному житловому приміщенні; 5)обвинувачений офіційно не працевлаштований та офіційних доходів немає, відсутні сталі соціальні зв`язки; 6) у кримінальному провадженні не допитано потерпілого, свідків, не досліджено речові та письмові докази.
Таким чином, із врахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, оцінюючи суворість можливого покарання обвинуваченого, тяжкість висунутого обвинувачення в умисному тяжкому злочину, вчинення нового тяжкого злочину протягом іспитового строку, відсутність у обвинуваченого офіційного та законного доходу, ризик спільного проживання з потерпілим, суд приходить до висновків щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно з вказаними ризиками обвинувачений ОСОБА_5 , не маючи офіційного та законного доходу, постійного місця проживання за місцем розгляду справи, раніше засуджений за вчинення тяжкого злочину, обвинувачується у вчиненні нових нетяжких та тяжкого злочину, вчинених протягом іспитового строку, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, із значною імовірністю може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, а також для забезпечення засобами існування вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вищезазначені обставини на переконання суду є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, з врахуванням встановлених обставин, на переконання суду не гарантує запобігання цим ризикам, що також спростовує доводи сторони захисту в кримінальному провадженні.
На даний час вказані ризики, як зазначено раніше, будь-яким чином не зменшилися, залишаються незмінними, незважаючи на тривалість застосування запобіжного заходу, яка безумовно є обставиною, яка враховується судом.
Проте, наявна на даний час сукупність обставин, які підтверджують встановлені судом ризики, незважаючи на тривалість провадження, вказує, що запобігання цим ризикам, встановленим судом, неможливе шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Згідно з ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Враховуючи викладене, зберігаючи об`єктивність та безсторонність, з метою досягнення завдань кримінального провадження та мети застосування запобіжних заходів, суд вважає доцільним тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, а тому задовольняє клопотання прокурора та відмовляє в задоволенні клопотання захисника.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 315, 331, 369-372, 392 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів, тобто до 24.10.2020 року включно.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , не пов`язаного з триманням під вартою, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її винесення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1