Справа № 487/7584/20
Провадження № 1-кс/487/7252/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2020 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003389 від 11.12.2020 р. за ч. 1 ст. 121 КК України про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене в ході обшуку майно, а саме: предмет, зовні схожий на саморобний ніж із білою рукояткою, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору №1; предмет, ззовні схожий на ніж чорного кольору, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору №2; предмет, ззовні схожий на ніж із чорною рукояткою, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору №3; металевий предмет, ззовні схожий на ніж із чорною рукояткою, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору №4; предмет, ззовні схожий на ніж із дерев`яною рукояткою, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору №5; предмет, ззовні схожий на складний ніж із гравійованою рукояткою, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору №6, з визначенням місця їх зберігання Заводський ВП ГУНП в Миколаївській області.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що в провадженні Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0003389 від 11.12.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.12.2020 року до Миколаївської лікарні швидкої медичної допомоги за адресою: м. Миколаїв, пров. Корабелів, 14в з приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 доставлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із тілесними ушкодженнями у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з пересіченням 3-го ребра, пошкодженням перикарда та легені та лівостороннім гемопневмотораксом.
11.12.2020 р. за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відшукання та врятування майна, яке буде мати значення у кримінальному провадженні, для встановлення істини у кримінальному провадженні, було проведено невідкладний обшук.
В ході обшуку було виявлено та вилучено зазначенні у клопотанні речі.
Враховуючи те, що вилученні речі зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, які в подальшому підлягають огляду на експертному дослідженню, а при поверненні володільцю він може їх знищити або приховати, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на вилучені речі майно.
В судовому засіданні слідчий не був присутнім, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно з ч. 2 ст. 169 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Заходами забезпечення кримінального провадження, зокрема, є арешт майна.
Згідно зі ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (ч. 5 ст. 171 КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Судом встановлено, що в провадженні Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0003389 від 11.12.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.12.2020 року до Миколаївської лікарні швидкої медичної допомоги за адресою: м. Миколаїв, пров. Корабелів, 14в з приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 доставлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із тілесними ушкодженнями у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої половини грудної клітини з пересіченням 3-го ребра, пошкодженням перикарда та легені та лівостороннім гемопневмотораксом.
11.12.2020 р. за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відшукання та врятування майна, яке буде мати значення у кримінальному провадженні, для встановлення істини у кримінальному провадженні, було проведено невідкладний обшук.
Як вбачається з протоколу огляду місця події вбачається, що 11.12.2020 р. у кімнаті АДРЕСА_3 за місцем проживання ОСОБА_6 було виявлено та вилучено предмет, зовні схожий на саморобний ніж із білою рукояткою, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору №1; предмет, ззовні схожий на ніж чорного кольору, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору №2; предмет, ззовні схожий на ніж із чорною рукояткою, який поміщено паперового конверту коричневого кольору №3; металевий предмет, ззовні схожий на ніж із чорною рукояткою, який поміщено паперового конверту коричневого кольору №4; предмет, ззовні схожий на ніж із дерев`яною рукояткою, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору №5; предмет, ззовні схожий на складний ніж із гравійованою рукояткою, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору №6.
11.12.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто, в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.
З огляду на встановлені досудовим розслідуванням обставини, враховуючи те, що досудове розслідування здійснюється за фактом нанесення тяжких тілесних ушкоджень, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено відповідність зазначеного вище майна, критеріям, які визначенні ст. 98 КПК України, є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий суддя також вважає, що існують ризики знищення або передачі вилученого майна, а тому потреби досудового розслідування обґрунтовують застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого майна.
Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя не вбачає.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.
Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 169, 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0003389 від 11.12.2020 р. за ч. 1 ст. 121 КК України про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на речі, які були вилучено під час обшуку 11.12.2020 року в кімнаті 29 по АДРЕСА_4 , а саме: предмет, зовні схожий на саморобний ніж із білою рукояткою, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору №1; предмет, ззовні схожий на ніж чорного кольору, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору №2; предмет, ззовні схожий на ніж із чорною рукояткою, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору №3; металевий предмет, ззовні схожий на ніж із чорною рукояткою, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору №4; предмет, ззовні схожий на ніж із дерев`яною рукояткою, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору №5; предмет, ззовні схожий на складний ніж із гравійованою рукояткою, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору №6.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1