Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1810/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000610 за апеляційною скаргою прокурора Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04.04.2018 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Краснобірка Малинського району Житомирської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого по АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Прокурор вирок суду просить скасувати та ухвалити новий вирок, яким дії ОСОБА_7 кваліфікувати за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі. Вказує на те, що суд безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_7 з ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.125 КК України. Зазначає, що висновки суду першої інстанції про відсутність умислу в обвинуваченого ОСОБА_7 на посягання на життя потерпілої не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

На апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_7 подав заперечення, в яких вирок суду просить залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04.04.2018 року, ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.125 КК України на 2 роки обмеження волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишено без змін - тримання під вартою, але не пізніше ніж до 3 червня 2018 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту прибуття для відбування покарання до виправного центру та зарахувати у строк відбуття покарання час перебування ОСОБА_7 під вартою з 26 липня 2017 року по день прибуття для відбуття покарання до виправного центру із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення під вартою відповідають два дні обмеження волі.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Як визнав суд, 22 липня 2017 року біля 11.00 години ОСОБА_7 , знаходячись поряд з будинком АДРЕСА_2 , куди прийшов з метою побачитися зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , під час розмови з ОСОБА_11 , яка не допустила ОСОБА_7 до свого будинку та пояснила останньому, що ОСОБА_10 нема за місцем проживання, достовірно знаючи, що його співмешканка перебуває у житловому будинку, за допомогою багнета моделі № 2 від гвинтівки калібру 7,26 мм, системи "Мосіна" зразку 1891-1933 років, який взяв за будинком на подвір`ї ОСОБА_11 , намагався відчинити двері будинку.

В цей час ОСОБА_11 , намагаючись перешкодити ОСОБА_7 проникнути до її будинку, де знаходилась ОСОБА_10 , стала відтягувати ОСОБА_7 від дверей.

Останній, утримуючи багнет у руках, відштовхнув потерпілу рукою та, наніс клинком багнету декілька ударів ОСОБА_11 в область грудної клітини, після чого остання втратила рівновагу і впала на подвір`ї.

Після того як ОСОБА_10 почула крики своєї матері, вибігла із житлового будинку та відібрала у ОСОБА_7 багнет, останній з місця вчинення злочину втік.

В результаті своїх неправомірних дій ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: рани на попередній поверхні середньої частини лівого передпліччя; рани по задній поверхні середньої частини лівого передпліччя; рани по внутрішній поверхні середньої частини лівого передпліччя; двох ран по внутрішній поверхні нижньої частини лівого плеча; рани в ділянці тіла грудини; рани по внутрішній половині лівої молочної залози; рани по внутрішній поверхні середньої частини правого передпліччя,; синця по задній поверхні середньої частини правого передпліччя; рани по лівій боковій поверхні грудної клітини в проекції 7 ребра по середній пахвинній лінії, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Заслухавши доповідача, прокурора про задоволення поданої апеляційної скарги, захисника та обвинуваченого, які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст.370 КПК України вирок суду повинен, бути законним і обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно п.1 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнано судом доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Зі змісту вироку видно, що визнаючи винуватим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, суд у мотивувальній частині вироку не зазначив мотив його вчинення.
Згідно зі ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом.

Безпосередність дослідження доказів за ст.23 КПК України означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункти 10, 13, 15 статті 7 КПК України). Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, виходячи зі змісту частини другої статті 23 та статті 86 цього Кодексу, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення судом, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом, а отже, судове рішення, відповідно до статті 370 цього Кодексу, не може бути визнано законним і обґрунтованим і, згідно з частиною першою статті 412 КПК України, підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, а саме з технічного звукозапису фіксування судового розгляду та журналу судового засідання від 30.01.2018 року, в ході судового розгляду стороною обвинувачення були оголошені та в подальшому судом долучені до матеріалів провадження відповідні письмові докази (т.1 а.п.192-196).

Проте, суд першої інстанції, всупереч ст.23, 358 КПК України, безпосередньо письмові докази, надані стороною обвинувачення під час судового розгляду, не досліджував, обмежившись лише прийняттям рішення про їх долучення до матеріалів кримінального провадження. У зв`язку з не проведенням судом безпосереднього дослідження наявних у кримінальному провадженні доказів, також залишилася не з`ясована позиція учасників судового провадження щодо цих доказів.

Таким чином, внаслідок неповноти судового розгляду, судом першої інстанції було порушено засаду кримінального провадження - безпосередність дослідження доказів, що позбавило суд ухвалити відповідне рішення, надавши у ньому оцінку кожному доказу як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

А тому доводи обвинуваченого в частині порушення вимог кримінального процесуального закону щодо безпосереднього дослідження доказів, є обґрунтованими та матеріалами кримінального провадження не спростовуються.

Таким чином, під час розгляду справи судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, які є істотними, що в свою чергу ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, та у відповідності з вимогами п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування такого рішення.

За наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд не вбачає підстав для надання оцінки доводам, наведеним в апеляційній скарзі прокурора, оскільки оцінку таким доводам може бути надано після усунення зазначених порушень закону.

З урахуванням того, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме безпосередність дослідження доказів та не зазначення у вироку суду мотиву вчинення злочину, беручи до уваги, що такі порушення неможливо усунути в апеляційному порядку, вирок суду першої інстанції відповідно до вимог ст.7, ч.6 ст.9, ст.407, ч.1 ст.412, 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Суду першої інстанції під час нового судового розгляду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі докази по справі, надати їм належну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст., 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04.04.2018 року, щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді :