Справа № 487/113/21
Провадження № 1-кс/487/500/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.01.2021 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні №0001249,-
ВСТАНОВИВ:
11.01.2021 року прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти у кримінальному провадженні арешт на тимчасово вилучене майно 31.12.2020 в ході огляду серверу «Hikvision», моделі «DS-7616NI-Q1», серійний номер «С40619912», що містить відеозаписи з камер внутрішнього та зовнішнього спостереження адміністративної будівлі Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, за адресою: м. Миколаїв, вул. Спаська, 18, а саме: відеозапис з камери № 1 під назвою «ch01_0000» формату «МР4» розміром 787 МБ (825 778 176 байтів) за 28.12.2020 тривалістю 30 хв. 36 сек. з 14 год. 00 хв. 01 сек. до 14 год. ЗО хв. 37 сек., що фіксує перший поверх адміністративної будівлі ТУ ДБР у м. Миколаєві та відеозапис з камери № 3 під назвою «ch03_0000»
формату «МР4» розміром 561 МБ (589 135 872 байтів) за 28.12.2020 тривалістю 22 хв. 49 сек. з 14 год. 00 хв. 00 сек. до 14 год. 22 хв. 49 сек., що фіксує внутрішній двір ТУ ДБР у м. Миколаєві (в напрямку вул. Спаської в м. Миколаєві), вилучені шляхом скачування (копіювання) та запису на диск для лазерних систем зчитування «Verbatim» № ZE6253-DVR-J47F4, опечатаний до полімерного спеціального сейф-пакету № S2049277. Визначити місцем зберігання арештованого майна матеріали досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що вилучені відеозаписи з камер спостереження під час проведення огляду серверу є тимчасово вилученим майном, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, у кримінальному провадженні визнане речовим доказом. Крім того, зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речового доказу, проведення судових експертиз, а також має суттєве значення для кримінального провадження.
Прокурор до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, клопотання підтримав, просив про його задоволення.
Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Із матеріалів клопотання встановлено, що Другим слідчим відділом Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, за процесуального керівництва Миколаївської обласної прокуратури, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001249 від 30.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 343 КК України.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 29.12.2020 невстановленою особою чоловічої статі в мережі Інтернет викладено відеозапис, в якому останній публічно висловлює неправдиві відомості, що порочать честь, гідність та ділові якості перед суспільством працівника правоохоронного органу та в особі останнього правоохоронний орган - Державне бюро розслідувань. Вказаними діями невстановлена особа своїми діями намагається вплинути на співробітника правоохоронного органу та інших посадових осіб ТУ ДБР у м. Миколаєві з метою прийняття незаконних рішень по його зверненням.
31.12.2020 року під час проведення огляду серверу «Ніклгівіоп», моделі «ОБ- 7616М-С21», серійний номер «С40619912», що містить відеозаписи з камер внутрішнього та зовнішнього спостереження адміністративної будівлі Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, за адресою: м. Миколаїв, вул. Спаська, 18, виявлено та вилучено: відеозапис з камери № 1 під назвою «ch01_0000» формату «МР4» розміром 787 МБ (825 778 176 байтів) за 28.12.2020 тривалістю 30 хв. 36 сек. з 14 год. 00 хв. 01 сек. до 14 год. 30 хв. 37 сек., що фіксує перший поверх адміністративної будівлі ТУ ДБР у м. Миколаєві та відеозапис з камери № 3 під назвою «ch03_0000» формату «МР4» розміром 561 МБ (589 135 872 байтів) за 28.12.2020 тривалістю 22 хв. 49 сек. з 14 год. 00 хв. 00 сек. до 14 год. 22 хв. 49 сек., що фіксує внутрішній двір ТУ ДБР у м. Миколаєві (в напрямку вул. Спаської в м. Миколаєві), шляхом його скачування (копіювання) та запису на диск для лазерних систем зчитування «Verbatim» № ZE6253-DVR-J47F4, який опечатано до полімерного спеціального сейф-пакету № S2049277.
Постановою слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_4 від 31.12.2020 року вилучені речі визнанні речовим доказом у кримінальному провадженні №0001249.
У зв`язку з чим, в органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті тимчасово вилученого майна під час огляду речей та документів, з метою забезпечення його збереження як речового доказу та проведення судових експертиз.
Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. (ч. 1 ст. 167 КПК України).
Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Частинами 1,2 ст.237 КПК України встановлено, що з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Положеннями ст.234 КПК України передбачено, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.
У статті 233 КПК України зазначено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Згідно з ч.3 ст.233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів клопотання, зокрема, з протоколу огляду речей та документів від 31.12.2020 року, проведеного слідчим ОСОБА_4 за участю спеціаліста ОСОБА_5 , слідчим оглянуто сервер реєстрації відеозаписів з камер внутрішнього та зовнішнього спостереження адміністративної будівлі ТУ ДБР у м. Миколаєві за адресою: м. Миколаїв, вул. Спаська, 18, що розташований у приміщенні контрольно-пропускного пункту першого поверху зазначеної будівлі та вилучено відповідні відеофайли.
При цьому, в матеріалах даного клопотання відсутні будь-які документи (добровільна згода особи або ухвала слідчого судді), на основі яких можливо встановити законність проведення такого огляду із вилученням майна.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України) та за наявності підстав передбачених ч. 3 ст. 132 КПК України: 1) існує обґрунтована підозра .щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 132 КПК України).
Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, в тому числі, правову підставу для арешту майна.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Зосимов проти України» дійшов висновку про порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зазначив наступне: суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний огляд працівниками міліції був проведений без попереднього дозволу будь-якого незалежного судового органу. Єдиний відповідний документ, отриманий заявником у якості обґрунтування огляду, - «акт огляду та вилучення» - не містив жодних положень законодавства, які б обґрунтовували такий огляд працівниками міліції, та не визначав межі повноважень залучених працівників міліції; суд повторює, що найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу державної влади у мирне володіння майном має бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece); суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні документи, на основі яких можна встановити юридичну підставу вилучення майна заявника. Суд вважає, що вищевикладені міркування (див. п. 61), на основі яких Суд дійшов висновку, що огляд офісу, автомобіля та гаража заявника був незаконним у розумінні статті 8, рівною мірою стосуються і цієї скарги. Відповідно Суд вважає, що вилучення майна заявника було незаконним для цілей статті 1 Першого протоколу.
У зв`язку з чим, враховуючи вищезазначене, а також відсутність в матеріалах клопотання доказів надання слідчому дозволу на проникнення та проведення огляду серверу, розташованого в приміщені адміністративної будівлі ТУ ДБР у м. Миколаєві та, як наслідок, доказів законності вилучення майна, слідчий суддя прийшов до переконання, що у задоволенні клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 131,132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні №0001249 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1