ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2094/20 Справа № 199/8838/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2020 року про залишення без задоволення заяви засудженої про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

за участю:

секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2020 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_5 про перегляд вироку Амур-Нижньдніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2018 року за нововиявленими обставинами.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вказав на відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_5 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки всі обставини, на які посилається засуджена були відомі як їй, так і складу суду, в тому числі і суду апеляційної інстанції під час перегляду вироку щодо ОСОБА_5 , та доводи засудженої спрямовані виключно на нове дослідження та оцінку доказів, які вже були предметом розгляду судів різних інстанцій, що є неприпустимим з огляду на положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та пункт 52 рішення ЄСПЛ «Рябих проти Росії», де йдеться про те, що правова визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судових рішень, тому суд дійшов висновку про залишення заяви без задоволення.

В апеляційній скарзі засуджена просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вимоги скарги засуджена обґрунтовує незаконністю судового рішення, яке, на її думку, підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки провадження судом першої інстанції здійснено за відсутності потерпілих, належним чином не повідомлених про дату, час та місце судового засідання призначеного, зокрема, на 26.05.2020.

Заслухавши суддю-доповідача, засуджену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Так, згідно ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються: обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду; обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Системне тлумачення положень ст. 459, п.п. 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК України вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; вони знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або доказів, покладених в основу судового рішення; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Отже обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування вироку, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими слідчим органам і суду, тобто такими, що не фігурували та не досліджувались в матеріалах справи та потребують окремого розслідування.

На переконання колегії суддів, ці вимоги закону судом першої інстанції були дотримані повною мірою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 24 січня 2018 року ОСОБА_5 було засуджено вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185, за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, з урахуванням ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Також за цим вироком прийнято рішення про самостійне виконання вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2017, яким ОСОБА_5 засуджена за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2017, яким ОСОБА_5 засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, з іспитовим строком на 1 рік.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.08.2018 вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2018 щодо ОСОБА_5 змінено, виключено з обсягу обвинувачення, визнаного судом доведеним епізод кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 357 КК України, а також рішення суду про визнання ОСОБА_5 винуватою у вчиненні цього кримінального правопорушення й призначення покарання.

Обґрунтовуючи необхідність перегляду вказаного вироку за нововиявленими обставинами, ОСОБА_5 посилається на те, що в 20-х числах серпня 2019 року їй стало відомо про те, що з її бабусею ОСОБА_9 , 1930 року народження, яка була її опікуном та на той час займалася вихованням її неповнолітньої дитини, стався напад інсульту, що при своєчасному інформуванні засудженої могло би стати підставою для призначення їй покарання з іспитовим строком, тому, на її думку, ця обставина є нововиявленою й тягне за собою скасування вироку.

Разом з цим, як видно із матеріалів провадження, зокрема з листу в.о. голови Самарської районної у місті Дніпрі ради від 01.02.2018 № 2-17/168, після затримання ОСОБА_5 , її малолітню доньку ОСОБА_10 забрав батько ОСОБА_11 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що стало засудженій відомо під час ознайомлення з матеріалами провадження. (т. 1 а.к.п. 215).

З огляду на викладене, те, що малолітня донька засудженої знаходилася на утриманні свого батька ОСОБА_11 , було відомо ОСОБА_5 ще на стадії судового провадження, та ці обставини також не можуть бути визнані нововиявленими.

Отже, надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для перегляду вироку щодо ОСОБА_5 за нововиявленими обставинами та залишення її заяви без задоволення, оскільки в розумінні вимог ст. 459 КПК України, наведені нею обставини не є нововиявленими, та зводяться до незгоди з ухваленим рішенням.

Доводи засудженої, щодо необхідності скасування ухвали суду та призначення нового розгляду через те, що розгляд її заяви було проведене без участі потерпілих, належним чином не повідомлених про дату та час судових засідань, колегія суддів вважає також необгрунтованими з таких підстав.

Так, порядок та підстави перегляду судових рішень за нововиявленими та виключними обставинами врегульовано Главою 34 КПК України.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 464 КПК України, не пізніше наступного дня після надходження заяви, суд перевіряє її відповідність вимогам статті 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Відкривши кримінальне провадження за нововиявленими або виключними обставинами, суд надсилає учасникам судового провадження копії ухвали про відкриття провадження, заяви про перегляд і призначає дату, час та місце судового засідання, про що повідомляє зазначених осіб.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 466 КПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом протягом двох місяців з дня її надходження згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для кримінального провадження в суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

Учасники судового провадження повідомляються про дату, час та місце розгляду заяви. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду заяви і перегляду судового рішення.

З матеріалів провадження видно, що суд неодноразово здійснював виклики потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 для розгляду провадження щодо ОСОБА_5 , та, будучи належним чином повідомленні про дату і час судового розгляду, потерпілі своїм правом на участь в них не скористались. Окрім того, 20.02.2020 від потерпілого ОСОБА_14 надійшла заява про розгляд цього провадження без його участі.

До того ж, як видно із журналу та технічного запису судового засідання від 06.04.2020 судом було поставлено на обговорення питання щодо можливості продовження розгляду провадження за відсутності потерпілих, проти чого ні ОСОБА_5 , ні її захисник не заперечували, та з урахуванням думки участників провадження, у відповідності із ст. 325 КПК України, було прийнято рішення продовжити розгляд провадження без участі потерпілих.

Отже, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції належним чином дотримавшись вищевказаних вимог закону, виконав усі необхідні дії для повідомлення та виклику учасників судового провадження для участі в судових засідання під час розгляду провадження щодо ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, та те, що ОСОБА_5 не наводить, у відповідності до ст. ст. 412, 415 КПК України, інших підстав для призначення нового розгляду у суді першої інстанції, а апеляційним судом таких не встановлено, колегія суддів вважає, що вирок із зазначених вище підстав скасуванню не підлягає.
Отже, судом першої інстанції були ретельно досліджені обставини, зазначені в заяві засудженої ОСОБА_5 , та суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ці обставини не є нововиявленими, оскільки вони були відомі суду під час судового розгляду при ухвалені вироку, а доводи засудженої в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зводяться до незгоди з вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2018, й призначеною їй мірою покарання.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що вказані ОСОБА_5 обставини не можна вважати нововиявленими в контексті ст. 459 КПК України, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, та були досліджені у сукупності з іншими доказами, які покладені в основу обвинувального вироку.

При цьому, колегія суддів, у відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, в якому зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, яка скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2020 року про залишення без задоволення заяви засудженої про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4