Справа № 183/1406/20
№ 1-кп/183/1069/20

У Х В А Л А
16 липня 2020 року колегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И ЛА :
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду знаходиться обвинувальний акт за фактом вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
17 січня 2020 року під час здійснення досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурор заявив клопотання про продовження дії обраного щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки, на його думку, ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, який слугував підставою для його обрання існує і на цей час, оскільки ОСОБА_5 суспільно-корисною працею не займається, не одружений, дітей або непрацездатних осіб на утриманні не має, у зв`язку з чим стійкі соціальні зв`язки у нього відсутні. Крім того, після вчинення злочину покинув місце свого проживання без поважної причини, з місця реєстрації згідно заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду від 12.11.2018 року був виписаний, та через деякий час прописався за іншою адресою, що на його думку підтверджує те, що ОСОБА_5 намагається ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, а, враховуючи тяжкість злочину та маючи можливість вільного пересування, він може переховуватися від органів слідства та суду, а тому вважає неможливим застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 заперечувала проти продовження її підзахисному дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на порушення визначених КПК України строків та порядку надання такого клопотання, вважаючи, що її підзахисний вже тривалий час знаходиться під вартою без обґрунтованих підстав, так як вказані ризики прокурором не доведені, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, а тому просила змінити йому запобіжний захід на цілодобовий арешт з покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків за місцем його реєстрації, при цьому знов посилалась на відповідні рішення ЄСПЛ та Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.
Прокурор проти зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт заперечував, просив задовольнити його клопотання.
Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_7 підтримав клопотання та думку прокурора.
Вислухавши думки учасників кримінального провадження, колегія суддів, вважає за необхідне продовжити дію виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки обставина, яка була підставою для його застосування 17 січня 2020 року, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування або суду, себе не вичерпала, оскільки на даний час триває судовий розгляд, який не може бути закінчено з об`єктивних причин, оскільки ще не допитані всі свідки на обґрунтування пред`явленого обвинувачення, а тому суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного вище ризику.
При цьому враховується, що у досудовому звільненні (справа «Смірнови проти Росії» (п. 59)), особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі "Вемгофф проти Німеччини".
ЄСПЛ визнав допустимими підставами для тримання особи під вартою наявність із боку обвинуваченого таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання обвинуваченого під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Що стосується клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, суд, вважає його такими, що не підлягає задоволенню, крім вищезазначених обставин, ще й в зв`язку з тим, що захисником в своєму клопотанні не зазначено підстав, які свідчать про зменшення ризику. Враховуючи, що санкція ч. 4 ст. 187 КК України передбачає покарання лише у вигляді позбавлення волі, суд не вбачає наразі іншої можливості запобігти ризику переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду, у інший спосіб, ніж тримання його під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 350 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И ЛА :
Обвинуваченому ОСОБА_5 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 21 серпня 2020 року включно.
Копію ухвали направити для виконання командиру батальйону конвойної служби №1 ГУНП в Дніпропетровській області та начальнику Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)".
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - відмовити.
Ухвала підлягає оскарженню до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її проголошення у відповідності до рішення КСУ від 13.06.2019 року № 4-р/2019.
Головуюча суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3