Справа № 646/7724/20
№ провадження 1-в/646/543/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2020 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4

представника установи виконання покарання ОСОБА_5

секретар судового засідання ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)» клопотання

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Совєтського районного суду м. Брянська Російської Федерації від 20 червня 2018 року, зміненого апеляційною ухвалою Брянського обласного суду від 25 вересня 2018 року, приведеного у відповідність із законодавством України ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 травня 2019 року, до покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України,
про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання,
встановив:
21 грудня 2020 року засуджений ОСОБА_3 звернувся до Червонозаводського районного суду з клопотанням, яким, з урахуванням уточнення, просить зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 26 листопада 2015 року по 25 вересня 2018 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі до моменту набрання законної сили вироком Совєтського районного суду м. Брянська Російської Федерації від 20 червня 2018 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»), визначивши дату закінчення строку покарання після перерахунку.
Засуджений ОСОБА_3 та його захисник надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, клопотання просили задовольнити.

Прокурор також надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 не заперечував.

Представник Державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)» просив розглянути клопотання за їх відсутністю.

Суд, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що вироком Совєтського районного суду м. Брянська Російської Федерації від 20 червня 2018 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації до покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін. Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з 20 червня 2018 року. Зарахувати у строк відбування покарання період з 26 листопада 2015 року (з моменту фактичного затримання) по 19 червня 2018 року, у т.ч. час утримання під вартою /а.с. 92-156 особової справи ОСОБА_3 № 315-К-20/.

Апеляційною ухвалою судової колегії по кримінальним справам Брянського обласного суду від 25 вересня 2018 року вирок Совєтського районного суду м. Брянська Російської Федерації від 20 червня 2018 року змінений в частині засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . В іншій частині вирок Совєтського районного суду м. Брянська Російської Федерації від 20 червня 2018 року, - залишений без змін /а.с. 165-187/.

Вирок Совєтського районного суду м. Брянська Російської Федерації від 20 червня 2018 року відносно ОСОБА_3 набрав законної сили 25 вересня 2018 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 травня 2019 року, яка набрала законної сили 07 червня 2019 року, задоволено клопотання Міністерства юстиції України та приведено у відповідність із законодавством України вирок Совєтського районного суду м. Брянська Російської Федерації від 20 червня 2018 року, за яким ОСОБА_3 вважати засудженим за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі /а.с. 213-214/.

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України від 30 червня 1993 року № 3352-ХІІ «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Положеннями ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції, чинній до 24 грудня 2015 року) унормовано, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Законом України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», що набрав законної сили 24 грудня 2015 року, (далі - Закон № 838-VIII) частина 5 статті 72 КК України, окрім іншого, викладена у наступній редакції:

«5. Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження ».

Відповідно до ч. 2 розділу ІІ. Прикінцеві положення Закону № 838-VIII цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Законом України від 18 травня 2017 року № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», що набрав законної сили 21 червня 2017 року, (далі Закон № 2046-VIII) частина 5 статті 72 КК України викладена в наступній редакції:

«5. Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. ».

Таким чином законодавець фактично повернувся до редакції ч. 5 ст. 72 КК України, яка існувала до набрання чинності Законом № 838-VIII.

Приходячи до висновку про задоволення клопотання ОСОБА_3 в частині, якою він просить суд зарахувати строк попереднього ув`язнення з 26 листопада 2015 року по 25 вересня 2018 року у строк покарання, призначеного вироком Совєтського районного суду м. Брянська Російської Федерації від 20 червня 2018 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII), суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення злочину згідно із ч. 3 ст. 4 КК України визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За загальним правилом, наведеним у ч. 2 ст. 4 КК України закон про кримінальну відповідальність має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності (тобто на момент їх виникнення відповідний закон про кримінальну відповідальність уже набрав чинності і ще не втратив її).

Статтею 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України).

Згідно із ч. 4 ст. 5 КК України коли закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів і наступні його редакції в силу погіршення кримінально-правового становища особи зворотної дії не мають, до правовідносин застосовується той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

У такому випадку йдеться про застосування так званого проміжного закону - закону, що набув чинності після вчинення злочину, але втратив чинність до моменту прийняття рішення у справі.

Із системного тлумачення норми ч. 4 ст. 5 КК України випливає, що «проміжний» закон про кримінальну відповідальність, який встановлює найбільш сприятливі умови для особи порівняно з «наступним» («наступними») законом (законами), який погіршує кримінально-правове становище особи, має так звану переживаючу (ультраактивну) дію.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України чинність закону про кримінальну відповідальність у часі визначається щодо злочинності, караності, а також інших кримінально-правових наслідків діяння.

Варіанти темпоральної дії закону про кримінальну відповідальність у часі законодавець виділяє також і в ст. 5 КК України, що нерозривно пов`язана та застосовується в системному взаємозв`язку зі ст. 4 цього Кодексу залежно від трьох умов: чи цей закон скасовує (або встановлює) злочинність діяння, пом`якшує (чи посилює) кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує (чи погіршує) становище особи.

Ці норми кореспондують з нормою ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18), - «…Зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є кримінально-правовим наслідком діяння в розумінні ч. 2 ст. 4 КК України, який впливає на становище особи за ст. 5 КК України (поліпшує або погіршує його). Закон № 838-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи у розумінні ст. 5 КК України, оскільки передбачає коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Закон № 2046-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином погіршує становище особи у розумінні ст. 5 КК України, оскільки вводить (повертає) коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Вирішуючи питання про те, якою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено у ч. 2 і 3 ст. 4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність, а не правила дії у часі кримінального процесуального закону.

Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).

Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).».

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 13 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

З урахуванням тієї обставини, що злочин, за яким ОСОБА_3 засуджений вироком Совєтського районного суду м. Брянська Російської Федерації від 20 червня 2018 року, вчинений ним у листопаді 2015 року, строк його попереднього ув`язнення за вказаним кримінальним провадженням у період з 26 листопада 2015 року по 25 вересня 2018 року, що підтверджується матеріалами справи, необхідно зарахувати йому у строк відбування покарання за вказаним вироком за правилами ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому, відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_3 у іншій його частині, суд зазначає наступне.

За приписами частини 3 статті 91 КВК України на кожного засудженого до позбавлення волі ведеться особова справа, а також інформаційна картка, до якої заносяться відомості: стосовно його особи; про вчинений ним злочин і назву суду, який постановив вирок; про день і час його прибуття і звільнення з колонії.

Відповідно до вимог пп. 1.2.4, 1.2.8 п. 1.2, п. 4.8 Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08 червня 2012 року № 847/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269, - контроль дотримання строків тримання під вартою, виконання рішень суду стосовно осіб, які тримаються в установі виконання покарань, а також вирахування початку та закінчення строку відбування покарання засудженого віднесено до функцій відділів контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань.

З урахуванням тієї обставини, що вирахування закінчення строку покарання чинним законодавством не віднесено до повноважень суду, клопотання засудженого ОСОБА_3 в частині, якою він просить суд визначити дату закінчення строку покарання після перерахунку, не підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 72 КК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, - задовольнити частково.

Зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 26 листопада 2015 року по 25 вересня 2018 року у строк покарання, призначеного вироком Совєтського районного суду м. Брянська Російської Федерації від 20 червня 2018 року відповідно до частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В іншій частині клопотання ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а засудженим - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя - ОСОБА_1