Справа № 463/1511/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1138/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові, погоджене з прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами,які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Львівської обласної прокуратури, про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с.Дешичі, Старосамбірського району Львівської області,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, майстра лісу Міженецького лісництва ДП «Старосамбірського лісомисливського господарства», запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:
-прибувати до слідчого ТУ ДБР у м. Львові, прокурора та суду за першою вимогою;
-не відлучатися із населеного пункту - Львівська область, Старосамбірський район без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
-утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні.
-здати на зберігання до відповідного органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон,інші документи, що дають право виїзду і в`їзду в Україну.
Строк дії ухвали становить два місяці, починаючи з 30 вересня 2020 року до 29 листопада 2020 року включно.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, зокрема вказав, що підстав для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту немає. Однак, зазначив, що беручи до уваги те, що при розгляді клопотання було доведено наявність обставин, передбачених п. 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд першої інстанції прийшов до висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

На дану ухвалу слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів із можливістю внесення застави у розмірі 2 476 319 грн.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні та іншими підозрюваного;
- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право виїзду і в`їзду в Україну.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що рішення слідчого судді щодо не обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 2 476 319 грн є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що судом не враховано те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, які мають високий рівень суспільної небезпеки, набули негативного суспільного резонансу, вчинені з корисливих мотивів організованою групою, при цьому останній виступає пособником незаконної схеми із незаконної порубки дерев.

Вказує, що судом не враховано, що перебуваючи на волі, підозрюваний продовжував вчиняти кримінальні правопорушення на протязі тривалого часу та вчиняв дії з метою приховування їх злочинної діяльності та не виявлення в подальшому правоохоронними органами, що на думку сторони обвинувачення свідчить про те, що судом взагалі не надано оцінки такому ризику як можливості продовження злочинної діяльності.

Апелянт наголошує, що судом безпідставно не враховано ризик переховування від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_7 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, без альтернативи застосування іншого покарання, та те, що ОСОБА_7 вчиняв вказані злочини перевищуючи свої повноваження (будучи працівником правоохоронного органу), вказане може стимулювати його до ухилення від слідства та суду, та перебуваючи на волі надасть можливість реалізувати ухилення від можливого покарання.

Крім цього, прокурор в апеляційній скарзі покликається на те, що на даний час органом досудового розслідування встановлено ще 6-ох учасників такої групи, а тому перебуваючи на волі ОСОБА_7 може негативно впливати та перешкоджати досудовому розслідуванню, зокрема узгоджувати свої покази з показанням інших осіб, які визнані свідками та підозрюваними, а також з особами яким в подальшому планується повідомити про підозру у кримінальному провадженні, давати цим особам поради з врахування відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його причетності до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та таким чином, сприяти уникненню ними до відповідальності за вчинене.

Апелянт наголошує, що судом не враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-які речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки в ході досудового розслідування на даний час не вилучено всіх документів, які мають вагоме доказове значення для встановлення обставин даного кримінального провадження.

Прокурор просить врахувати, що на даний час стороною обвинувачення встановлюються особи, що можуть бути причетними до вчинення вказаного кримінального правопорушення, в ході досудового розслідування не проведено усіх слідчих дій та експертиз, що дасть змогу ОСОБА_7 чинити незаконний вплив на експертів, яким буде доручено проведення експертиз.

На переконання апелянта, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не здатен забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

Прокурор зазначає, що при винесенні клопотання про застосування та продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою орган досудового розслідування сторона обвинувачення вважала за можливе вийти за межі максимального розміру застави зважаючи на тяжкість та резонасність інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та визначити суму застави в розмірі 2 476 319 гривень оскільки згідно матеріалів кримінального провадження встановлена сума заподіяної шкоди діями ОСОБА_7 в розмірі 2 476 319 гривень. Відтак, на думку прокурора, саме сума застави в такому розмірі, як альтернатива тримання під вартою була визначена в клопотання і лише в такому розмірі здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, захисника та підозрюваного, які заперечили апеляційну скаргу і просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального та судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення у якому підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
У відповідності до ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період часу. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч.2 п.3 ст.183 КПК України чітко вказано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст..177 цього кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги слідчим суддею дотримані в повній мірі.
23.09.2020 року до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено відомості про скоєння кримінальних правопорушень з правовою кваліфікацією за ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 246 КК України та ч.3 ст. 365 КК України.
25.09.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 28 ч.4 ст. 246 КК України та ч.3 ст. 365 КК України. Із змісту вказаного повідомлення випливає, що ОСОБА_7 підозрюється у незаконній порубці дерев у лісах та збуті незаконно зрубаних дерев, що спричинило тяжкі наслідки,вчинених організованою групою та перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі його повноважень, що спричинило тяжкі наслідки.
Судове рішення про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України.
Згідно положень ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що вищенаведені вимоги закону при розгляді клопотання слідчим суддею були дотримані в повному обсязі.

Так, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, на підставі наведених слідчим і прокурором доказів, котрі містяться у матеріалах клопотання встановив обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, що підтверджується: рапортом та матеріалами УСР у Львівській області ДСР НП України про виявлення фактів вчинення кримінального правопорушення від 22.11.2019; протоколами обшуків від 26.03.2020 та документами і предметами вилученими в ході їх проведення; актом раптової ревізії Міженецького лісництва від 08.04.2020; протоколами огляду місцевості від: 30.03.2020, 01.04.2020, 06.04.2020, 08.07.2020; розрахунками шкоди проведеними Державною екологічною інспекцією у Львівській області; протоколом тимчасового доступу від 20.08.2020 та документами вилученими під час його проведення; лісорубними квитками та матеріалами відводів до них: серій ЛЬ ЛРК №№: 003603 від 14.06.2019, 003611 від 01.07.2019, №003613 від 19.07.2019, 003651 від 02.01.2020, 003646 від 02.01.2020; актами огляду місць заготівлі деревини.
За змістом п.3 ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе вказані обставини, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
З урахуванням зазначених вимог закону слідчий суддя дійшов обґрунтованого й правильного висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування до ОСОБА_7 цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання підозрюваного.
Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що в ході розгляду клопотання було доведено лише наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення.
При цьому, слідчим суддею вірно взято до уваги позитивну характеристику з храму, який відвідує підозрюваний, а також наявність у нього хвороби, яка потребує постійного лікування, перебування в нього на утриманні малолітньої дитина та дружини інваліда третьої групи з дитинства, а також його батько, який проживає разом з ним є інвалідом третьої групи (докази містяться в матеріалах клопотання). Інші ризики, зазначені в клопотанні, на думку слідчого судді, доведені не були,як і не доведений фінансовий стан підозрюваного,який би підтверджував можливість сплати такого розміру застави, який зазначений в клопотанні органу досудового розслідування, а також той факт, що підозрюваний не був затриманий одразу ж працівниками правоохоронного органу і постійно з`являвся на виклики до слідчого.

На думку колегії суддів, слідчий суддя, беручи до уваги, що при розгляді клопотання було доведено наявність вказаних вище обставин, передбачених п. 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, прийшов до обґрунтованого висновку, що підстав для застосування щодо підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у виді взяття під варту немає, відтак, до підозрюваного ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Що стосується доводів прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали, то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу підозрюваного, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Підстав вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, немає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, під час апеляційного розгляду не встановлено.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 вересня 2020 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді