ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 577/5414/17 Номер провадження 11-кп/814/1042/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у режимі відеоконференції з ДУ «Сумський слідчий ізолятор», Конотопським міськрайонним судом Сумської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20.08.2020,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001360 від 09.10.2017 по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

20.08.2020 ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого,

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, обґрунтовуючи апеляційні вимоги тим, що обвинувачений повністю визнав вину у інкримінованому йому злочині та уже тривалий час перебуває під вартою, не має намірів ухилятися від слідства, впливати на потерпілих або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 на підтримку своєї апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу свого захисника, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку.

Рішенням Конституційного суду України № 4-р/2019 року від 13.06.2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_10 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

У відповідності до положень ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою наведеної вище статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і прокурор довів, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Жодних підстав для зміни обраного обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який на момент розгляду клопотання в суді першої інстанції немає і учасниками процесу докази на підтвердження цих підстав суду не надали; заявлені ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді та на підставі яких був обраний найсуворіший запобіжний захід, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, продовжити кримінальні правопорушення чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на що вказує тяжкість інкримінованого злочину та суворість визначеного покарання, відсутність постійного місця роботи, репутація, майновий стан, відсутність соціальних зв`язків за місцем проживання, на даний час не зменшились.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо продовження запобіжного заході відносно ОСОБА_8 та об`єктивного існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Отже, на думку колегії суддів, заявлені ризики не зменшились та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.
З огляду на вказане підстав для скасування ухвали щодо обвинуваченого ОСОБА_8 як про це вказується в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст.376,405,407 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення, а ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20.08.2020 щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4