У Х В А Л А
Справа № 285/3444/20

провадження № 1-кс/0285/721/20

16 вересня 2020 року м. Новоград-Волинський

Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду,

клопотання інспектора дізнавача СД Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області (надалі - дізнавач) ОСОБА_3 , погодженого прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 ,

про накладення арешту по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 08.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.І КК України,

встановила:

15.09.2020 року дізнавач звернувся до слідчого судді з даним клопотанням, в якому просив накласти арешт на GPS-трекер (BITREK KEED control) № 3689, що вилучений з транспортного засобу "Renault" н.з. НОМЕР_1 , під час обшуку від 11.09.2020 року, шляхом заборони відчуження та використання.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні підрозділу дізнання Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке 08.09.2020 року внесено до ЄРДР за № 0000118 з правовою кваліфікацією за ст. 358 ч.І КК України, згідно яких 08.09.2020 року працівниками поліції, на автодорозі сполучення Київ-Чоп, на 235 км, було зупинено вантажний автомобіль марки "Renault" н.з. НОМЕР_1 , у складі з напівпричіпом н.з. НОМЕР_2 , завантажений сміттям та в ході перевірки товарно-транспортної накладної ( надалі- ТТН) на вантаж було виявлено ознаки її підробки.

11.09.2020 року слідчим суддею Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області винесено ухвалу про дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу "Renault" н.з. НОМЕР_1 .

11.09.2020 року в ході проведення обшуку транспортного засобу "Renault" н.з. НОМЕР_1 виявлено та вилучено GPS-трекер (BITREK KEED control) № 3689 до Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області.

Враховуючи, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також можливість використання, як доказів відомостей, що містяться на вилученому майну, а також, неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цього засобу, тому виникла необхідність в накладенні арешту.

Учасники процесу в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду клопотання повідомлялися.
Дізнавач подав письмову заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.
Дослідивши матеріали клопотання та надані докази, приходжу до наступного висновку.

З поданого клопотання вбачається, що 08.09.2020 року працівниками поліції, на автодорозі сполучення Київ-Чоп, на 235 км, було зупинено вантажний автомобіль, марки "Renault" н.з. НОМЕР_1 , у складі з напівпричіпом н.з. НОМЕР_2 , завантажений сміттям та в ході перевірки товарно-транспортної накладної на вантаж було виявлено ознаки її підробки.

11.09.2020 року слідчим суддею Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області винесено ухвалу та надано інспекторам-дізнавачам СД Новоград-Волинському ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , ОСОБА_5 дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу "Renault" н.з. НОМЕР_1 , з метою відшукання в ньому GPS-трекеру та зняття з нього відповідної інформації про обставини вчинення кримінального правопорушення. Клопотання у частині вилучення GPS-трекеру відмовлено.
У порядку виконання ухвали слідчого судді 11.09.2020 року в ході проведення обшуку транспортного засобу "Renault" н.з. НОМЕР_1 виявлено та вилучено GPS-трекер (BITREK KEED control) № 3689 до Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області.

За вимогами ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Ч. 2 ст. 170 КПК України визначає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Як вбачається з матеріалів клопотання, воно не містить переліку наявних ризиків, що доводять необхідність такого арешту. У клопотанні слідчого відсутні доводи про те, що незастосування заборони у вигляді арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що вилучення GPS-трекеру (BITREK KEED control) № 3689 під час обшуку транспортного засобу "Renault" н.з. НОМЕР_1 відбулося поза межами ухвали слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 11.09.2020 року.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
За змістом положень КПК України обов`язок надання доказів необхідності арешту покладений на особу, яка подає клопотання про арешт майна, а слідчий суддя зобов`язаний відмовляти у задоволенні цього клопотання в разі, якщо доказів про необхідність арешту майна не буде надано особою, що подала клопотання.
Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
З врахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що не доводить необхідність арешту майна, з метою вказаною у клопотанні, та яке явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.
Керуючись статтями 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановила:

Відмовити у задоволенні клопотання інспектора дізнавача СД Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Новоград-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000118 від 08.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 ч.І КК України, про накладення арешту на GPS-трекер (BITREK KEED control) № 3689, що вилучений з транспортного засобу "Renault" н.з. НОМЕР_1 , під час обшуку від 11.09.2020 року.

Ухвала про відмову в накладенні арешта на майно може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення.

Роз`яснити, що відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1