137/779/20

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.07.2020 смт. Літин
Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
представника Літинської ВК № 123 ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині в режимі відеоконференції клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комсомольське Козятинського району Вінницької області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, засудженого 09.10.2015 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ч.1 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, (початок строку 25.09.2015, кінець строку: 08.06.2022) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
Адвокат ОСОБА_5 звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним клопотанням, яким просив застосувати до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання мотивуючи тим, що станом на день звернення з клопотанням ОСОБА_6 відбув більше 2/3 призначеного строку покарання. Під час відбування покарання характеризується позитивно, має, стягнення які погашені у встановленому законом порядку, а тому вважається таким, що стягнень не має. Має два заохочення.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений ОСОБА_6 клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 висловив позицію, згідно якої вважав за можливе задовольнити клопотання, оскільки ОСОБА_6 переведено до дільниці соціальної реабілітації, відтак наявні підстави вважати, що останній довів своє виправлення.
Представник Літинської ВК 123 ОСОБА_4 пояснив, що на його думку засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення. Зазначив, що до дільниці соціальної реабілітації переводять лише осіб які стають на шлях виправлення. Водночас сам ОСОБА_6 лише стає на шлях виправлення, але остаточно його ще не довів.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання.
Захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 повідомив у судовому засіданні, що на засудженого чинився тиск зі сторони адміністрації установи з приводу поданого клопотання про умовно-дострокове звільнення. Однак ОСОБА_6 не зміг назвати прізвища чи посади осіб установи, які чинили на нього тиск, у свою чергу адвокатом ОСОБА_5 не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наведеного.
Заслухавши пояснення учасників процесуальної дії, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_6 , суд приходить до наступних висновків.
Так, з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 вбачається, що 09.10.2015 року Козятинським міськрайонним судом Вінницької області останнього засуджено за ч.1 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі (а.с. 17-18).
Стаття 81 КК України передбачає, що умовою для застосування умовно-дострокового звільнення є те, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2000 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. При цьому суд враховує поведінку засудженого за весь період відбування покарання.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 , вбачається, що під дію ст. 81 КК України останній підпадає по відбуттю 2/3 частини строку призначеного йому покарання (08.02.2020) (а.с. 19), однак відповідно до витягів із протоколів № 23 від 13.12.2018 та № 3 від 14.02.2020 комісія Літинської ВК №123 по розгляду матеріалів особових справ засуджених відмовила ОСОБА_6 у застосуванні до нього ст.ст. 81, 82 КК України, оскільки останній під час відбування покарання не став на шлях виправлення та не довів своє виправлення (а.с. 21, 22).
Згідно характеристики засудженого ОСОБА_6 яка міститься в матеріалах особової справи від 13.07.2020 (а.с. 19), останній за час перебування у Літинській ВК № 123 характеризується посередньо. З 29.11.2016 засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в ДУ «Літинська виправна колонія № 123. Після прибуття в установу був працевлаштованим. 08.04.2019 згідно рішення комісії установи був переведений до дільниці соціальної реабілітації, як особа, що стає на шлях виправлення, де був працевлаштований на контрагентському об`єкті. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не зажди сумлінно через особисту неорганізованість, потребує постійного додаткового контролю за їх виконанням. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься задовільно, але іноді уникає від їх виконання або перекладає їх виконання на інших засуджених. Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, вважає свій рівень достатнім. Участі у роботі самодіяльних секцій засуджених не приймає. Відповідно до висновку, котрий міститься в характеристиці ОСОБА_6 не досяг потрібного ступеню виправлення, без нагляду адміністрації установи не може самостійно дотримуватись режиму відбування покарання та чинного законодавства в цілому.
Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення від 13.07.2020 (а.с. 20) засуджений ОСОБА_6 за весь період перебування в установі двічі притягався до дисциплінарної відповідальності. Також наявні 2 заохочення від 17.10.2018 та 02.04.2020.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Наявні заохочення у 2018 та 2020 роках можуть свідчити лише про позитивну тимчасову тенденцію у поведінці засудженого, беручи до уваги, що ОСОБА_6 перебуває у місцях позбавлення волі з 29.11.2016. Однак, це не дає підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З урахуванням вищенаведених обставин суд дійшов до висновку про доцільність відмови у задоволенні клопотання.
Керуючись ст. ст. 50, 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,
У задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя:ОСОБА_1