Дата документу 15.10.2020 Справа № 332/890/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/1574/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №332/890/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 14 серпня 2020 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 07 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі засуджений просив ухвалу скасувати, переглянути вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 07 листопада 2018 року, скасувати його та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання за ч.1 ст.171 КК у виді штрафу. Свої вимоги мотивував тим, що на момент розгляду справи та ухвалення вироку не були відомі обставини щодо дійсного стану його здоров`я, оскільки в період з літа 2018 року і по даний час він хворіє та продовжує хворіти серцево-судинними захворюваннями, які мали латентний, або прихований характер. Про наявність такого захворювання йому стало відомо лише в даний час. Відтак, обираючи міру покарання, суд не знав про дійсний стан його здоров`я і питання про наявність захворювань, які б об`єктивно впливали на обрання йому покарання, судом не з`ясовувалися. Між тим така обставина могла вплинути на рішення суду про призначення покарання і неврахування цієї обставини призвело до призначення йому покарання, яке не може вважатися співмірним вчиненому ним правопорушенню та завдасть йому додаткових фізичних страждань. Проте суд безпідставно відмовив в задоволенні заяви, пославшись на те, що зазначені захисником обставини не є нововиявленими. При цьому норма, передбачена ст.84 КК, на яку послався суд, не може бути застосована, оскільки він захворів до постановлення вироку, а не після. Крім того, в матеріалах провадження відсутні відомості про те, що учасникам судового провадження надсилалися копії ухвали про відкриття провадження та заява про перегляд рішення, а так само про те, що вони належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Відтак суд, не пересвідчившись в отриманні учасниками судового провадження вказаних документів, розглянув заяву за їх відсутності. Також на момент розгляду заяви захисника він перебував на стаціонарному лікуванні, про що суду були надані відповідні документи, проте суд розглянув заяву за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, захисника, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 07.11.2018 року ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.171 КК до 3 місяців арешту.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26.11.2019 року вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 07.11.2018 року залишено без змін.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою про перегляд вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 07.11.2018 року за нововиявленими обставинами. В обґрунтування заяви зазначив, що в період з літа 2018 року і по даний час ОСОБА_8 хворіє серцево-судинним захворюванням, яке мало латентний, або прихований характер. Тобто, таке захворювання об`єктивно існувало на момент ухвалення вироку, проте не було відомо суду, а тому питання про наявність захворювання, яке б об`єктивно впливало на обрання міри покарання, судом не з`ясовувалось. У зв`язку з чим захисник просив переглянути вирок шляхом призначення ОСОБА_8 покарання, не пов`язаного з позбавленням або обмеженням волі.

Суд, відмовляючи в задоволенні даної заяви, в ухвалі зазначив, що обставини, на які посилався захисник, не можуть бути розцінені як такі, що дають підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Виходячи зі змісту положень ч.2 ст.459 КПК нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Крім того, за змістом норм процесуального закону роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що захисник, звертаючись до суду із заявою про перегляд вироку щодо засудженого ОСОБА_8 за нововиявленими обставинами, вважав такою обставиною стан здоров`я засудженого, а саме виявлення у нього захворювання, про яке не було відомо на час ухвалення вироку. Захисник вважав, що зазначена обставина мала істотне значення для вирішення судом питання про призначення ОСОБА_8 покарання.

Разом з тим, з долучених захисником до заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами копій медичних документів вбачається, що ОСОБА_8 хворіє близько 12 років. За останні 12 місяців він перебував на листку непрацездатності один раз протягом 5 днів. Також з копії виписки з медичної картки хворого вбачається, що ОСОБА_8 відмічає підвищення артеріального тиску протягом понад 10 років.

Відтак, з огляду на зміст долучених медичних документів, ОСОБА_8 було відомо про наявність у нього серцево-судинних захворювань щонайменше протягом останніх 10 років. Перебування ОСОБА_8 на лікарняному протягом лише 5 днів упродовж останнього року не може свідчити про критичний стан його здоров`я та не свідчить про неможливість відбування ним покарання у виді арешту.

Відтак, зазначені захисником в заяві обставини не можна визнати такими, які мають істотне значення для розгляду справи. Ці обставини не можуть істотно вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а тому не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилося під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого і неспростовного характеру.

Між тим, на переконання колегії суддів, стороною захисту не наведено таких обставин суттєвого і неспростовного характеру, які би вимагали перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що суд розглянув заяву захисника за відсутності учасників судового провадження, не можуть слугувати підставою для скасування судового рішення. Адже з матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції, у відповідності до вимог ч.4 ст.464 КПК, відкривши кримінальне провадження за нововиявленими обставинами, надіслав учасникам судового провадження копії ухвали про відкриття провадження, заяви про перегляд і призначив дату, час та місце судового засідання, про що повідомив учасників судового провадження (а.п.15). Їх неявка до судового засідання з огляду на положення процесуального закону не перешкоджала суду розглянути заяву по суті.

До заперечень апеляційної скарги засудженого про те, що суд розглянув заяву за його відсутності, незважаючи на те, що він перебував на стаціонарному лікуванні, колегія суддів ставиться критично. Адже з матеріалів провадження вбачається, що ні сам ОСОБА_8 , ні його захисник в судовому засіданні не заявляли та не подавали до суду клопотань про відкладення розгляду заяви, а тому суд першої інстанції правомірно розглянув заяву за відсутності засудженого.

Отже істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне та обґрунтоване рішення, у матеріалах провадження під час апеляційного розгляду не встановлено. У зв`язку з чим підстави для скасування ухвали суду за доводами, наведеними в апеляційні скарзі засудженого, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 14 серпня 2020 року про відмову в задоволенні заяви захисника ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 07 листопада 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4