233 № 233/3671/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого

судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за

участю

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка, Донецької області, «в рамках окремої процесуальної дії» клопотання прокурора «про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000611 від 17 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115КК України, ,-

В С Т А Н О В И В:
Прокурор ОСОБА_5 , надавши суду відповідне письмове клопотання, просив продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав, викладених в клопотанні, зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177КПК України станом на теперішній час не перестали існувати, а запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повне та всебічне розслідування кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши заявлене прокурором клопотання та його вимоги, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.315КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 серпня 2020 року ОСОБА_7 було обрано та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10 жовтня 2020 року включно.

На поточний час судове провадження відносно ОСОБА_7 не завершено та завершити до закінчення строку тримання під вартою останнього, тобто до 10 жовтня 2020 року не можливо, у зв`язку із проведенням відповідних процесуальних дій судового розгляду.

Обговоривши з учасниками кримінального провадження питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , суд вважає, що на час розгляду справи у підготовчому судовому засіданні, не зникли існуючи ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може спробувати: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розглядаючи зазначене питання, судом враховується, що за вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЧ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178КПКУкраїни, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення /зменшення/ ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Тримання під вартою, згідно до ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів з санкцією від 7 до 15 років позбавлення волі, а тому зазначає, що можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги п.4 ч.2 ст.183КПК України. Крім того судом враховується наявність ризиків, передбачених ст.177КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 може спробувати: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за особливо тяжке кримінальне правопорушення у вигляді від 7 до 15 років позбавлення волі може бути визнане ОСОБА_7 більш небезпечними ніж втеча, у зв`язку з чим запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повне та всебічне розслідування кримінального провадження, що може вплинути на неупереджене, повне та всебічне розслідування кримінального провадження; незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є співмешканкою ОСОБА_7 та обвинувачений перебуваючи на свободі може змусити її змінити свідчення на свою користь, що може вплинути на подальший хід судового розгляду; може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що останній раніше судимий за корисливий злочин, після звільнення з місць позбавленні волі на шлях виправлення не став, соціально не адаптувалася та через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, обвинувачується у вчиненні іншого особливо тяжкого злочину, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена.

Згідно з ч.1 ст.177КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.

Суд погоджується із стороною обвинувачення, що у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності вказаних ризиків не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_7 , судом на теперішній час не встановлено.

Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, тобто до 10 жовтня 2020 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинуваченого, не даючи оцінки зібраним доказам, приймаючи до уваги тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у його скоєнні; дані про особу обвинуваченого, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, зазначені у ч.1 ст.177КПК України, суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 на строк шістдесят днів.

Таким чином клопотання прокурора слід задовольнити.

З урахуванням ч.4 ст.183КПК України, зокрема за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. 315КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до 20 листопада 2020 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_7 тримати від вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а також направити начальнику ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення, а особами які тримаються під вартою з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді