Провадження № 11-сс/4823/11/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Чернігові апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2020 року про накладення арешту на майно,

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2020 року накладено арешт на мобільний телефон марки «Хіаоmі» чорного кольору з пошкодженнями, сім-карта оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та сім-карта «Joice», навушники чорного кольору, тканеві будівельні рукавиці чорного кольору, три запальнички, пара чоловічих кросівок чорного кольору, що належать підозрюваному ОСОБА_6 з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення подальших слідчих дій, спрямованих на отримання відомостей щодо обставин вчинення даного кримінального правопорушення, заборонено підозрюваному ОСОБА_6 , розпоряджатися та користуватись вказаним майном.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вказав, що зазначене майно відповідає критеріям речового доказу, встановленим ст.98 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ухвала слідчого судді прийнята із порушенням норм кримінального процесуального законодавства України.

Зокрема, слідчим суддею були порушені строки розгляду клопотання слідчого передбачені ч. 6 ст. 173 КПК України. Вважає, що майно на яке накладено арешт, не відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

В судове засідання апеляційного суду учасники апеляційного провадження не з`явились, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна, окрім іншого, допускається з метою збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Приймаючи рішення, слідчий суддя суду 1 інстанції зазначених вимог закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, СУ ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006120 від 16.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

16.12.2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

16.12.2020 при складанні протоколу про затримання ОСОБА_6 , як підозрюваного у вчиненні даного кримінального правопорушення проведено обшук затриманої особи в ході якого вилучено вищезазначені речі.

Постановою слідчого слідчого відділу Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_7 від 17.12.2020 про визнання речовим доказом, зазначені вище речі, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0006120 від 16.12.2020 року.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на вищезазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням цього слідчий суддя, встановив належну правову підставу, передбачену ч.1 ст.170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як встановила і колегія суддів, відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Також, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно невідповідності арештованого майна критеріям ст.98 КПК України, колегією суддів не приймаються до уваги.

Доводи апелянта щодо порушення слідчим суддею строків розгляду клопотання слідчого передбаченого ч. 6 ст. 173 КПК України, є необґрунтованими, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2020 року клопотання про арешт майна від 17.12.2020 року надійшло до суду засобами поштового зв`язку. Також 22.12.2020 року згідно розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, в зв`язку з тим, що суддя ОСОБА_8 з 22.12.2020 року перебував на лікарняному, а 21.12.2020 року дана справа була розподілена йому. З 25.12.2020 по 27.12.2020 року були вихідні дні.

Тому, з урахуванням даних обставин, строк, передбачений ч. 6 ст. 173 КПК України, є дотриманим.

На підставі вище викладеного, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2020 року про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4