Дата документу 09.11.2020 Справа № 331/2321/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1734/20
Єдиний унікальний № 331/2321/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відео конференції, матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянки України, засудженої 04.09.2014 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 115 КК України до остаточного покарання у вигляді 10 років позбавлення волі,

за участю прокурора ОСОБА_7 , засудженої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 , засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не погоджується з ухвалою суду, так як висновки суду про відмову в умовно-достроковому звільненні не відповідають фактичним обставинам справи, не враховано судом характеризуючи дані ОСОБА_6 , те, що на теперішній час ОСОБА_6 своєю поведінкою доказала що вона виправилась, стійко стала на шлях правильного поводження в суспільстві,вказане довела своєю поведінкою та відношенням до праці, стосунками з адміністрацією та оточенням. Засуджена ОСОБА_6 звернулась до суду про умовно дострокове звільнення від відбування покарання, так як фактично відбула більше три четверті призначеного покарання 7 років 7 місяців 24 дні на день розгляду справи в суді на 01.10.2020 року, що підтверджується рішеннями суду та довідкою ДУ «Запорізький слідчий ізолятор». За час утримання в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» вона характеризується тільки позитивно, має ряд заохочень, на теперішній час, раніше накладені стягнення, які не відносяться до злісних, знято в установленому порядку, підтримує соціально-корисні зв`язки, в місцях позбавлення волі працює на виготовлені захисних масок та благоустрою виправного закладу. Нестерова тривалий час відбуває покарання, зробила для себе відповідні висновки

пожалкувала за скоєне, визнала провину та покаялась. Просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду від 01.10. 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення та призначити новий розгляд справи в Жовтневому районному суді.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 вказує, що вона не згодна з ухвалою суду, вважає, що судом незаконно та необґрунтовано не взято до уваги, що вона тривалий період працювала з благоустрою слідчого ізолятора, за що отримала два заохочення, хоча зафіксовано лише одно за останній період часу. Перше заохочення було 16.04.2020 року, а друге 20.09.2020 року за сумлінне ставлення до праці. Також зауважує, що не була взята до уваги її характеристика, яка була надана адміністрацією слідчого ізолятора, про те, що вона повністю виправилась та є безпечною для суспільства, вона ніколи не відмовлялась від праці, має стійкі соціальні зв`язки мати, дочку, онуку, чоловіка, повністю змінила погляди на життя. Просить переглянути ухвалу суду, скасувати її та застосувати до неї положення ст. 81 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; захисника та засуджену, які просили задовольнити апеляційні скарги, прокурора, який вважав судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги захисника та засудженої не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що засуджена ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування клопотання засудженою зазначено, що вироком Заводского районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року її засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. З урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання зарахований строк перебування її під вартою. За час утримання в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» вона позитивно характеризується, має заохочення, всі догани на сьогодні погашені та зняті у встановленому законом порядку, підтримує соціально-корисні зв`язки із родиною, працювала, за що отримала подяку. У серпні 2020 року вона отримала право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, тому просила звільнити її від подальшого відбування покарання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2020 року у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні подання, вказав, що враховуючи дані про особу засудженої, які не дають змогу суду зробити висновок про те, що ОСОБА_6 довела своє виправлення та не буде вчинювати нові кримінальні правопорушення, перебуваючи на волі, часткове дотримання порядку та умов відбування покарання оцінюється судом як обов`язок засудженої, але не свідчать про зразкову поведінку та саме сумлінне ставлення до праці.

За наслідками розгляду апеляційних скарг колегією суддів встановлено наступне.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається із матеріалів справи, вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року ОСОБА_6 засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та їй призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 травня 2020 року було частково задоволено вказане клопотання засудженої ОСОБА_6 та зараховано у строк призначеного їй покарання строк перебування під вартою з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення за періоди: з 27 березня 2014 року включно по 16 грудня 2014 року включно; з 1 вересня 2015 року включно по 13 листопада 2015 року включно, з 30 березня 2017 року включно по 20 червня 2017 року включно; з 21 червня 2017 року включно по 23 листопада 2017 року включно. 23.09.2020 ухвала Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 травня 2020 року залишена без змін судом апеляційної інстанції.
Згідно довідки ДУ "Запорізький слідчий ізолятор" станом на 01.10.2020 ОСОБА_6 відбула 7 років 7 місяців 24 дні.

Доводи апелянтів з приводу того, що ОСОБА_6 відбула більше ніж три чверті покарання та своєю примірною поведінкою заслуговує на умовно-дострокове покарання, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, дійсно, згідно наданих суду матеріалів, ОСОБА_6 відбула 7 років 7 місяців 24 дні, що складає більше ніж три чверті строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Однак, згідно наданої суду характеристики засуджена ОСОБА_6 утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» з 08.11.2019 року. За час перебування в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» характеризується наступним чином: має заохочення та стягнення, які погашені. До суспільно-корисної праці залучалась. За характером загалом адекватна, комунікабельна, емоційний фон задовільний. На заходи впливу реагує задовільно. По відношенню до представників адміністрації грубості не проявляє, виконує їх законні вимоги.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджена ОСОБА_6 має два заохочення (24.01.2017 та 16.04.2020), має шість стягнень у вигляді догани, два стягнення у вигляд поміщення до карцеру, одне стягнення у вигляді попередження за усі періоди перебування у різних установах виконання покарання.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів доходить висновку, що поведінка та ставлення до праці за весь час відбування покарання ОСОБА_6 у своїй сукупності не були сумлінними, зокрема до неї було застосовано 9 різних видів стягнень, у тому числі неодноразово карцер, тобто остання не довела своє виправлення і перевиховання, а тому вона не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, у зв`язку інші доводи сторони захисту, а саме:

- не враховано судом характеризуючи дані ОСОБА_6 , те, що на теперішній час ОСОБА_6 своєю поведінкою доказала що вона виправилась, стійко стала на шлях правильного поводження в суспільстві, вказане довела своєю поведінкою та відношенням до праці, стосунками з адміністрацією та оточенням;

- за час утримання в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» вона характеризується тільки позитивно, має ряд заохочень, на теперішній час, раніше накладені стягнення, які не відносяться до злісних, знято в установленому порядку, підтримує соціально-корисні зв`язки, в місцях позбавлення волі працює на виготовлені захисних масок та благоустрою виправного закладу;

- зробила для себе відповідні висновки пожалкувала за скоєне, визнала провину та покаялась;

- судом необґрунтовано не взято до уваги, що вона тривалий період працювала з благоустрою слідчого ізолятора, за що отримала два заохочення, хоча зафіксовано лише одно за останній період часу, перше заохочення було 16.04.2020 року, а друге 20.09.2020 року за сумлінне ставлення до праці;
- судом не була взята до уваги її характеристика, яка була надана адміністрацією слідчого ізолятора, про те, що вона повністю виправилась та є безпечною для суспільства, вона ніколи не відмовлялась від праці.

Не заслуговують уваги доводи засудженої і про те, що суд не врахував, що вона має стійкі соціальні зв`язки мати, дочку, онуку, чоловіка, повністю змінила погляди на життя, оскільки ці дані про особу засудженого не відносяться до сумлінної поведінки і ставлення до праці останнього, і які є підставою для застосування чи не застосування ст. 81 КК України.

При перевірці матеріалів справи колегія суддів не вбачає неправильного застосування кримінального закону та істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2020 року відносно засудженої ОСОБА_6 , без зміни.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: