Справа № 308/7175/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участі прокурора ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , секретаря судових засідань ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування у сфері транспорту СУ ГУ НП Закарпатській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000199, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286, ч.1 ст. 135 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22 липня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий відділу розслідування у сфері транспорту СУ ГУ НП Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду з даним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 липня 2020 року близько 22 години 00 хвилини, водій ОСОБА_4 , керуючи власним автомобілем марки«ВАЗ» моделі «21703», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі своєю смугою руху, від магазину «Соната» у селищі Чинадієве, Мукачіського району, по вулиці Санаторна, селища Чинадієве, Мукачівського району, Закарпатської області, у напрямку місця свого проживання, АДРЕСА_1 , наближаючись до будинку №114, по вказаній вулиці, де дорога має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, горизонтальна ділянка - пряма в плані, діючи всупереч вимогам п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3. «б» та 12.3. Правил дорожнього руху України, будучи самовпевненим та самонадіяним, проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вживав заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 , який у той час знаходився лежачи по середині автодороги, який від отриманих травм помер на місці події.

Таким чином, водій ОСОБА_4 , порушив вимоги п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3. «б»; та 12.3 Правил дорожнього руху України.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Невиконання водієм ОСОБА_4 , вказаних вимог п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3. «б» та 12.3. Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема смертю потерпілого ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Окрім цього, 22 липня 2020 року близько 22 години 00 хвилини, водій ОСОБА_4 , керуючи власним автомобілем марки«ВАЗ» моделі «21703», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі своєю смугою руху, від магазину «Соната» у селищі Чинадієве, Мукачіського району, по вулиці Санаторна, селища Чинадієве, Мукачівського району, Закарпатської області, у напрямку місця свого проживання, АДРЕСА_1 , наближаючись до будинку №114, по вказаній вулиці, де дорога має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, горизонтальна ділянка - пряма в плані, діючи всупереч вимогам п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3. «б» та 12.3. Правил дорожнього руху України, будучи самовпевненим та самонадіяним, проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вживав заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 , який у той час знаходився лежачи по середині автодороги, який від отриманих травм помер на місці події.

Надалі, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що своїми діями, пов`язаними з порушенням правил дорожнього руху та вчиненням наїзду на пішохода ОСОБА_7 за наведених вище обставин,поставив потерпілого в безпорадний та небезпечний для життя стан, при цьому, маючи можливість для надання допомоги, діючи умисно, в супереч вимогам п. 2.10. Правил дорожнього руху України, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, через отримані нею небезпечні для її життя травми, не намагався вжити заходи щодо надання потерпілому медичної допомоги та транспортування його до найближчого медичного закладу, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, завідомо залишив потерпілого у небезпеці і з місця пригоди втік на автомобілі марки«ВАЗ» моделі «21703», реєстраційний номер НОМЕР_1 та переховувався до встановлення його місця знаходження працівниками поліції.

Отже, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 2.10. Правил дорожнього руху України.
Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.135 Кримінального кодексу України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

У сукупності, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України.
22 липня 2020 року в ході проведення огляду місця події, а саме подвір`я за адресою АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «21703», 2008 р.в., зеленого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , який належить згідно свідоцтва про реєстрацію ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , змив з поверхні керма вказаного транспортного засобу, який поміщено в паперовий конверт НПУ ГСУ, змив з поверхні ручки перемикання передач, який поміщено до паперового конверту НПУ ГСУ.

Зважаючи на те, що вищевказані речі та транспортний засіб, тимчасово вилучені та згідно п.3 ч.2 ст.167 КПК України є предметом кримінального правопорушення та мають значення речового доказу.

Клопотання слідчого обгрунтовується тим, що вилучені в ході проведення огляду місця ДТП речі є предметом кримінального правопорушення, на яких збереглися сліди злочину, для їх подальшого детального огляду та фіксації на них слідової інформації (деформацій) внаслідок зіткнення, характеру їх утворення, проведення експертних досліджень та судових експертиз (технічного стану транспортних засобів, транспортно-трасологічної експертизи, авто-технічної експертиз, молекулярно-генетичних та інших), що неможливо без вказаного транспортного засобу та вилучених речей, тому, з метою унеможливити розпоряджатися власників вказаними речами, їх ремонту, знищення до проведення необхідних експертиз, а потерпілою стороною може бути заявлений цивільний позов, про відшкодування моральних та матеріальних витрат, з метою забезпечення кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити з підстав, викладених у змісті клопотання.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні не заперечили проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства - СВ розслідування у сфері транспорту СУ ГУ ГП Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000199, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.07.2020 року.
В рамках даного кримінального провадження розслідуються обставини кримінального правопорушення, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, а саме вимог п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3 " б"; 2.3. «б»; 12.3. «Правил дорожнього руху України» водієм ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 22 липня 2020 року близько 22 години 00 хвилини, керуючи власним автомобілем марки«ВАЗ» моделі «21703», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі своєю смугою руху, від магазину «Соната» у селищі Чинадієве, Мукачіського району, по вулиці Санаторна, селища Чинадієве, Мукачівського району, Закарпатської області, у напрямку місця свого проживання, АДРЕСА_1 , наближаючись до будинку №114, по вказаній вулиці, де дорога має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, горизонтальна ділянка - пряма в плані, проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вживав заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 , який у той час знаходився лежачи по середині автодороги, який від отриманих травм помер на місці події.

Таким чином органом досудового слідства ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження та у кримінальному правопорушенні передбаченому ч. 1 ст.135 Кримінального кодексу України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Зі змісту клопотання вбачається, що 22 липня 2020 року в ході проведення огляду місця події, а саме подвір`я за адресою АДРЕСА_1 , домоволодіння, яке згідно витягу з реєстру прав на нерухоме майно належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , де і проживає останній зі своїю сім`єю, було виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «21703», 2008 р.в., зеленого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , який належить згідно свідоцтва про реєстрацію ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , на якому наявні пошкодження переднього бампера з переду з права, а також відсутня частина пластикового підкрилка с переду з права над колесом, змив з поверхні керма вказаного транспортного засобу, який поміщено в паперовий конверт НПУ ГСУ, змив з поверхні ручки перемикання передач, який поміщено до паперового конверту НПУ ГСУ.

Сторона кримінального провадження ставить питання про накладення арешту на зазначений автомобіль та вилучені під час огляду речі з тих підстав, що такі мають значення речових доказів та можуть містити сліди кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру
щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.

Відтак матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим майна критеріям ст. 98 КПК України, а відповідно і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України суд зобов`язаний при розгляді клопотання про накладення арешту на майна враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.
Відтак, на підставі викладеного вище, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою належного забезпечення потреби досудового розслідування, зокрема проведення органом слідства всіх слідчих дій, в тому числі експертиз у даному кримінальному провадженні, слід застосувати арешт вказаного в клопотанні майна і таке втручання у права та інтереси власника майна буде виправданим.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання є обґрунтоване та таке, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого відділу розслідування у сфері транспорту СУ ГУ НП Закарпатській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000199, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286, ч.1 ст. 135 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22 липня 2020 року задовольнити.

Накласти арешт на речі вилучені в ході проведення огляду місця ДТП від 22 липня 2020 року, а саме на: змив з поверхні керма, який поміщено в паперовий конверт з надписом «Національна поліція України», змив з поверхні ручки перемикання передач, який поміщено в паперовий конверт з надписом «Національна поліція України», транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «21703», 2008 р.в., зеленого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 , та поміщено на майданчик тимчасового тримання при Мукачівському РВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Арештоване майно: транспортний засіб марки ««ВАЗ», моделі «21703», 2008 р.в., зеленого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 ,, передати на відповідальне зберігання на майданчик тимчасового тримання при Мукачівському РВП Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області, що за адресою: м. Мукачево, вул. Маргітича, 42, Закарпатського області, до моменту вирішення питання в суді по суті.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду (особою, яка не була присутньою під час її оголошення на протязі 5-и днів з дня отримання її копії)

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонногосуду ОСОБА_1