Справа № 535/561/20
Провадження № 1-кп/535/93/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року смт Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Котельва Полтавської області клопотання старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні-начальника Котелевського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000130 від 30.03.2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України в порядку, передбаченому п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, -

Установив:
Старший групи прокурорів у кримінальному провадженні-начальник Котелевського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження №0000130 від 30.03.2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України в порядку, передбаченому п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, посилаючись на те, що за наслідками проведення досудового розслідування достоменно не встановлено хто саме міг вчинити дане кримінальне правопорушення , за відсутності достатніх доказів у зазначеному кримінальному провадженні, жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; з дня вчинення крадіжки грошей, яка мала місце 30.03.2015 року минуло понад 5 років 3 місяці, а особу, яка вчинила дане кримінальне правопорушення не встановлено.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Потерпіла ОСОБА_4 надала письмову заяву, в якій заперечувала проти закриття провадження та просила відмовити прокурору в задоволенні клопотання, посилаючись на те, що слідство проведено незадовільно та слідчим не проведено достатніх зусиль для розкриття злочину.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У відповідності до п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України строк давності у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі становить три роки.

Разом з тим, закриття кримінального провадження є однією з форм закінчення досудового розслідування.

Згідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність відповідно до ч. 2 ст.9 КПК України, зокрема, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч.1 ст.284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст.9, 25 КПК України.

У даному випадку, як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, ці вимоги не виконано.

Так, з витягу кримінального провадження №0000130 від 30.03.2015 року вбачається, що 30.03.2015 року до чергової частини Котелевського РВ УМВС надійшло заява від гр. ОСОБА_4 меш. С. Назаренки Котелевського району про те що невідома особа шляхом вільного доступу, заволоділа її грошима у розмірі 3000 грн., чим заподіяла матеріальної шкоди на вказану суму.

Висновком експерта від 03.04.2015 за №46 підтверджено, що слід взуття, вилучений 30.03.2015 року при огляді місця події за фактом крадіжки грошей з будинку гр. ОСОБА_4 в с. Назаренки, Котелевського району та зафіксований на аркуші паперу розмірами 210х153 мм придатний виключно для встановлення групової належності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження остання слідча дія, направлена на збирання доказів та встановлення обставин, що підлягають доказуванню в силу ст.91 КПК України, слідчим була проведена у 2015 році.

Разом з цим, доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України начальника СВ ОСОБА_5 від 23.06.2020 року не виконано: а саме: не проведено належним чином оперативно-розшукові заходи щодо встановлення осіб причетних до вчинення злочину; не встановлено до допитано осіб в якості свідків які можуть володіти інформацією стосовно даної події; не допитано в якості свідків

Котелевському районі з метою встановлення викрадених речей.

Між тим, прокурор, не врахувавши наведені обставини, звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження.

Аналіз зазначених процесуальних норм права приводить до висновку, що підставою для закриття кримінального провадження необхідна наявність одночасно двох обставин, а саме: закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (ст. 49 КК України) та неможливість досудового слідства встановити особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. При цьому, не можливість встановлення особи, повинно бути доведено доказами, які б давали суду можливість дійти до висновку, що органами досудового розслідування було вжито всіх можливих заходів для встановлення особи.

Таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17.10.2019 року, як можливості закінчити досудове розслідування в даному кримінальному провадженні шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

Ураховуючи дані обставини, суд приходить висновку, що органом досудового розслідування не було вжито належних заходів для встановлення особи, причетної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, а тому є передчасним твердження про те, що у кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 284 та ч. 5 ст.532 КПК України ухвала суду не підлягає апеляційному оскарженню, так як рішення суду не перешкоджає здійсненню подальшого кримінального провадження та прокурор вправі повторно звернутись до суду з подібним клопотанням після виконання вимог, визначених судом в ухвалі, або прийняти власне рішення про закриття кримінального провадження на підставі абз.3 п.10 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України, у кримінальному провадженні, у якому жодній особі не було повідомлено про підозру.

На підставі ст. 49 КК України та керуючись ст. ст. 284, 371-372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні-начальника Котелевського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000130 від 30.03.2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України в порядку, передбаченому п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України відмовити.

Кримінальне провадження №0000130 від 30.03.2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України в порядку, передбаченому п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України повернути прокурору начальнику Котелевського відділу Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 24.07.2020 р. о 09.30 год.

Суддя: ОСОБА_1