Дата документу 18.08.2020 Справа № 337/2137/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-кп/807/769/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/2137/18Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.185 ч.1, ст.15 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000868, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2020 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, не заміжньої, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2020 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку в 1 рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, 09.05.2018 року, приблизно о 19-30 годині, ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні магазину «Єва 105», який розташований за адресою: місто Запоріжжя, вул. Новгородська, будинок 9-Б, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись можливістю того, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з вітрини, взяла майно, яке належить ТОВ «Руш», а саме: «ОлдСпайс» антиперспірант спрій чоловічий Odour Blocker Lasting Legend об`ємом 150 мл., вартістю 44,78 грн. без урахування ПДВ, «ОлдСпайс» дезодорант гелевий чоловічий Вайтвотер об`ємом 70 г., вартістю 47,65 грн. без урахування ПДВ, «ОлдСпайс» дезодорант стік чоловічий Кіліманджаро об`ємом 50 мл., вартістю 44,78 грн. без урахування ПДВ, «ОлдСпайс» антиперспірант гелевий чоловічий Odour Blocker Fresh, об`ємом 70 г., вартістю 47,65 грн. без урахування ПДВ, «ОлдСпайс» антиперспірант стік чоловічий Lasting Legend, об`ємом 50 мл., вартістю 44,78 грн. без урахування ПДВ, всього на загальну суму 229 гривень 64 копійок, які поклала до власної сумки та у спідню білизну. Після чого, ОСОБА_8 , не розрахувавшись за вказаний товар, пройшла касову зону, однак не довела свій намір до кінця, оскільки була затримана працівниками магазину.

В апеляційній скарзі захисник вважає вирок суду першої інстанції занадто суворим, який не відповідає тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченої. Зазначає, що ОСОБА_8 свою провину у вчиненні злочину визнала повністю, з обставинами викладеними в обвинувальному акті згодна, у скоєному розкаюється. Крім того, скоєний обвинуваченою злочин є злочином середньої тяжкості, тяжкі наслідки від злочину відсутні, шкода відсутня, тому потерпілий не наполягав на суворому покаранні, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, на профілактичних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, офіційно не працевлаштована. Тому, вважає, що до ОСОБА_8 цілком можливо застосувати покарання у виді штрафу, як про це прохала ОСОБА_8 та захисник в судових дебатах.

На підставі викладеного, просить змінити вирок суду першої інстанції та призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника, який прохав задовольнити апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікація дій останньої, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку, ґрунтуються на обставинах, які сторонами провадження не оспорюються, тому, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Порушень ст.ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винуватої, яка повністю визнала свою провину, раніше не судима, має постійне місце проживання, на обліках в КУ «ОКНД» та КУ «ОКПЛ» не перебуває, тяжкі наслідки та шкода від злочину відсутні, позицію потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, офіційно не працевлаштована, за даним кримінальним провадженням неодноразово судом оголошувалась у розшук.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відсутність шкоди. Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, суд не встановив.

Обвинуваченій ОСОБА_8 судом було призначено покарання не в максимальних межах, передбачених за вчинений нею злочин, із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням, і підстав вважати таке покарання надто суворим, колегія суддів не вбачає.

Встановлені судом першої інстанції відомості про особу обвинуваченої, наявність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів, наведених в апеляційній скарзі, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що обставини, на які послався захисник в своїй апеляційній скарзі, були прийняті до уваги судом першої інстанції при призначенні покарання.

Покарання призначено судом з дотриманням вимог матеріального закону, відповідає принципам справедливості, індивідуалізації, необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої (підсудної) та попередження вчинення нею нових злочинів, випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання, на переконання колегії суддів, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_8 та попередження вчинення нею нових злочинів, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості чи надмірним для досягнення мети покарання.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої, колегія суддів вважає, що рішення суду щодо призначеного ОСОБА_8 покарання, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що поставлене захисником питання в апеляційній скарзі про суворість призначеного покарання є некоректним, оскільки штраф є реальним покаранням, яке тягне за собою істотні матеріальні наслідки, невигідні для винної особи, а покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України таким не є. Отже, вести мову про пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_8 шляхом застосування покарання у виді штрафу, у даному випадку є недоречним.

З урахуванням викладеного, і оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, підстав для зміни вироку та задоволення апеляційних вимог захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б могли бути безумовною підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2020 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4