Справа № 159/5653/19 Провадження №11-кп/802/159/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК україниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0001462 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Залізниця Любешівського району Волинської області, українку, громадянку України, зареєстровану та проживаючу по АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, працюючою підсобним робітником в ПП " ОСОБА_10 ", раніше не судиму:
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, і призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу змінено з домашнього арешту на особисте зобов`язання з покладенням на неї обов`язків: не відлучатися з постійного місця проживання та реєстрації без дозволу суду; повідомляти суд та інший державний орган, що відає виконанням вироку про зміну свого місця проживання; з`являтися на виклик до суду та іншого державного органу, що відає виконанням вироку.
Вироком вирішено питання про судові витрати, речові докази та арештоване майно.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за те, що 02 серпня 2019 року, близько 23 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , під час сварки зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_9 , яка виникла на ґрунті давніх особистих неприязних відносин, усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку своїх дій, керуючись метою умисного протиправного позбавлення життя іншої людини, вигнала останнього, що зайшов до неї у кімнату, у коридор, де схопила металевий совок, яким стала наносити потерпілому численні удари в різні частини тіла. В ході конфлікту потерпілий ОСОБА_9 вирвав вказаний совок з рук ОСОБА_7 та викинув його з будинку, після чого перемістився до своєї кімнати у цьому ж будинку. В цей час ОСОБА_7 побігла на кухню, де з шухляди тумбочки дістала кухонний ніж, разом з яким повернулась до кімнати ОСОБА_9 та, усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку своїх дій, керуючись метою умисного протиправного позбавлення життя іншої людини, продовжила наносити потерпілому ОСОБА_9 численні удари вказаним ножем в різні частини тіла, в ході чого ніж зламався. Всього ОСОБА_7 по тілу потерпілого ОСОБА_9 було нанесено за допомогою металевого совка та кухонного ножа не менше 13 ударів. Однак, ОСОБА_7 , спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, не довела прямого злочинного умислу на позбавлення життя іншої людини з причин, що не залежали від її волі, оскільки своєчасно надана потерпілому ОСОБА_9 лікарями кваліфікована медична допомога запобігла настанню його смерті.
У поданій на вирок апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікацію дій обвинуваченої, вказує, що апеляційна скарга подається у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального провадження та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, та призначити їй покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляційної скарги, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, обвинувачену її захисника та потерпілого, які апеляційну скаргу прокурора заперечили, перевіривши її доводи та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Висновок суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, підтверджується зібраними в провадженні доказами та ніким не оскаржується.
Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також в апеляційній скарзі не оспорюється.
Що стосується тверджень прокурора про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченої та тяжкості кримінального правопорушення, то вони також не заслуговують на увагу.
Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_7 покарання судом дотримані, а також в повній мірі враховані обставини на які зроблено посилання в апеляційній скарзі прокурора.
Так до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, суд відносить: щире каяття; активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Зокрема, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, виключно позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, має міцні соціальні зв`язки (повноцінну сім`ю), здійснює догляд за чоловіком, який є інвалідом ІІ-ї групи загального захворювання, на диспансерному обліку в нарколога та психіатра не перебуває, а також те, що потерпілий будь-яких претензій до обвинуваченої немає, а поведінка обвинуваченої дійсно була спровокована аморальною поведінкою самого потерпілого, зважаючи на характер їх відносин як під час спільного проживання в шлюбі, так і після його розірвання, що, в свою чергу, також істотно знижує суспільну небезпечність дій обвинуваченої, а тому суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання, з застосуванням положень ст.. 69 КК України, нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, та із застосуванням ст.75 КК України, встановивши їй максимальний іспитовий строк із покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Врахувавши усі обставини по кримінальному провадженню, а також те, що прокурором ні в апеляційній скарзі, ні в судовому засіданні не наведено жодних доводів, щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, колегія суддів приходить до висновку, що суд, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, призначив ОСОБА_7 яке є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Разом з тим суд в резолютивній частині при призначенні остаточного покарання за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України та застосовуючи положення ст. 69 КК України не зробив відповідне посилання на положення ст.69 КК України.
Враховуючи те, що суд першої інстанції вірно призначив покарання в даному провадженні та зазначив в мотивувальній частині про необхідність застосування положень ст. 69 КК України, однак не зазначив про застосування ст. 69 КК України в резолютивній частині вироку, колегія суддів приходить до висновку, що вказана помилка не може бути підставою для скасування, а тому вирок суду підлягає зміні, шляхом доповнення резолютивної частини вироку посиланням на ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч.2 ст.15 ч.1 ст. 115 КК України.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, так як були предметом розгляду у суді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.
Підстав для скасування вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 змінити, доповнивши резолютивну частину вироку посиланням на ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч.2 ст15 ч.1 ст. 115 КК України.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскарженою безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: