печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000553 від 19.12.2013, -

В С Т А Н О В И В :

22.07.2020 до Печерського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту в рамках кримінального провадження №0000553 від 19.12.2013.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що 24.12.2013 та 25.12.2013 у службовому кабінеті начальника Головного управління Міндоходів у м. Севастополі ОСОБА_4 було проведено обшук та вилучено 100 000, 00 доларів США.

Так, адвокат зазначає, що дані кошти не були повернуті ОСОБА_4 , є тимчасово вилученим майном, тому на його думку, є підстави вважати, що на них накладено судом арешт. З врахуванням зазначеного, адвокат просить суд скасувати арешт з коштів, які були вилучені під час обшуку, так як ОСОБА_4 є законним власником коштів та не є пдозрювваним у кримінальному провадженні.

Заявник у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, через канцелярію суду було подано клопотання від адвоката про розгляд клопотання у його відсутність.

Прокурор/слідчий в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Разом з цим, прокурором ОСОБА_5 були подані пояснення в яких останній зазначив, що з кримінального провадження №0000553 було виділено кримінальне провадження № 0002376, за фактом незаконного збагачення службовими особами ГУ Міндоходів у місті Севастополі за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368-2 КК України та окрім цього постановою заступника Генерального прокурора України підслідність кримінального провадження визначено за слідчими прокуратури АР Крим, тому дане клопотання не підсудне Печерському районному суду.

Окрім цього, прокурор вказав, що арешт на вилучені кошти не накладався, оскільки кошти визнанні речовим доказом у кримінальному провадженні.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом за наданими матеріали встановлено, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000553, яке потім 28.10.2015 було виділене у інше кримінальне провадження № 0002376.

25.04.2016 року постановою заступника Генерального прокурора України ОСОБА_6 було визначено підслідність кримінального провадження №0002376 за слідчими прокуратури АР Крим.

В період з 24 по 25 грудня 2013 року в рамках кримінального провадження №0000553, у службовому кабінеті начальника Головного управління Міндоходів у м. Севастополі ОСОБА_4 було проведено обшук та вилучено в останнього 100 000, 00 доларів США.

З врахуванням зазначеного, слідчий суддя звертає увагу, що звернення особи з клопотанням про скасування арешту передбачено законодавством, а саме: відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З врахуванням зазначених норм, можна прийти до висновку про те, що в разі накладення арешту на майно особи, законодавством передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Разом з цим, для того, щоб звернутись з зазначеним клопотанням, самим основним моментом є факт накладення арешту та наявність ухвали про накладення арешту, у випадку заявника накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Проте, заявником до матеріалів скарги не долучено копію ухвали слідчого судді про накладення арешту та проведення обшуку, протокол обшуку, що унеможливлює слідчого суддю дослідити та надати оцінку обґрунтованості накладення арешту.

Однак, заявник звертається до суду в рамках ст. 174 КПК України, що на думку суду є помилковим, оскільки з матеріалів клопотання вбачається, що органом досудового розслідування був проведений обшук, під час якого вилучене майно, яке було визнано речовим доказом.

Так, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Також, у відповідності до ч. 2 ст .234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.

Згідно, ч. 6 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко - чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Таким чином, з врахуванням всіх зазначених обставин, слідий суддя не в змозі встановити обставини, які б свідчили про необхідність скасування арешту з грошових коштів, які були вилученні під час обшуку, оскільки заявником до матеріалів скарги не долучено копію ухвали слідчого судді про накладення арешту та проведення обшуку, протокол обшуку, що унеможливлює слідчого суддю дослідити та надати оцінку обґрунтованості накладення арешту, оскільки його не існує, так як прокурор вказує, що вилучене майно визнано речовим доказом, тому слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання, так як стороною звернення в силу принципу змагальності сторін не надано належних доказів на підтвердження своїх обґрунтувань та помилково обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 379, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000553 від 19.12.2013, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1