ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2661/20 Справа № 176/1492/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації відносно засудженої ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року було задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації відносно засудженої ОСОБА_8 .
Вирок Первоуральського міського суду Свердловської області від 10 жовтня 2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Свердловського обласного суду від 12 січня 2018 року, яким ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 9 (дев`ять) років привести у відповідність до законодавства України.
Вважати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженою за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 , рахувати з 18 жовтня 2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року), зарахувати засудженій ОСОБА_8 , у строк відбування покарання, призначеного вироком Первоуральського міського суду Свердловської області від 10 жовтня 2017 року, строк попереднього ув`язнення за період з 18 жовтня 2016 року по 12 січня 2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як встановлено судом, ОСОБА_8 засуджено вироком Первоуральського міського суду Свердловської області від 10.10.2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Свердловського обласного суду від 12.01.2018 року, до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, частиною п`ятою статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_8 знаходиться в ФКУ «Виправна колонія № 6 ГУФСВП Росії по Свердловській області»; кінець відбуття строку покарання 17.10.2025 року.
ОСОБА_8 є громадянкою України та останнім відомим місцем її проживання в Україні є АДРЕСА_1 .
ОСОБА_8 , згідно її письмової заяви, має бажання не відбутий строк покарання відбувати на території України, у зв`язку із чим МЮУ звернулось із клопотанням про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації відносно засудженої ОСОБА_8 .
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, засуджена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року та звільнити її від відбування покарання, також засуджена в своїй апеляційній скарзі просила перекваліфікувати її дії зі ст. 307 ч. 3 КК України на дії, передбачені ст. 15 ч. 2 ст. 307 ч. 3 КК України.
Свою апеляційну скаргу засуджена обґрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено вимоги ч. 3 ст. 68 КК України а саме покарання передбачене ч. 3 ст. 307 КК України передбачає позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, і дві третини від максимального покарання передбаченого чинним законодавством України складають не більше 8 років позбавлення волі. Тому засуджена вважає, що призначене судом першої інстанції покарання не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вказане покарання перевищує максимальний строк передбачений кримінальним законом з урахуванням вимог ст. 68 КК України.
Також засуджена зазначила, що судом першої інстанції під час розгляду даного клопотання було встановлено, що найменування наркотичних засобів, на які містяться посилання у вироку суду РФ, та які згідно вказаного вироку були предметом злочину, відсутні в переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, який затверджений постановою КМУ №770 від 06 травня 2000 року, а також в таблицях невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу і затверджені наказом МОЗ України №188 від 01 січня 2000 року, проте суд першої інстанції постановив свою ухвалу згідно наданої відповіді заступника голови ДСУ з лікарських засобів та контролю за наркотичними засобами, в якій вказані назви-синоніми, що не передбачено чинним законодавством України.
Окрім цього, засуджена не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо того, що її відмова та відмова її захисника від проведення експертизи свідчить про намагання ухилитись від кримінальної відповідальності, оскільки відмова від експертизи заснована лише на тих підставах, що після набрання вироком РФ законної сили речові докази по справі було знищено, про що відображено у резолютивній частині вироку суду в частині вирішення питання щодо речових доказів.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджена в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Захисник засудженої, також, підтримав її апеляційну скаргу та просив задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженої заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року визначено, що компетентні органи держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Відповідно до ст. 10 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою ухвалення вироку.
Однак, якщо це покарання за своєю природою або тривалістю є несумісним із законодавством держави виконання вироку або якщо її законодавство цього вимагає, ця держава може на основі судової або адміністративної постанови співвіднести призначену міру покарання з покаранням чи заходом, передбаченим її власним законодавством за вчинення аналогічного злочину. За своїм характером таке покарання або такий захід повинні у міру можливості відповідати покаранню або заходу, призначеному у вироку для виконання. Покарання чи захід за своїм характером або своєю тривалістю не може бути більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі ухвалення вироку, і не може перевищувати максимальні строки позбавлення волі, передбачені законодавством держави виконання вироку.
Порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При визначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.
Ознайомившись із матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку що при приведенні вироку Первоуральського міського суду Свердловської області від 10 жовтня 2017 року у відповідність із законодавством України судом першої інстанції було в повному обсязі дотримано вимоги як кримінального, так і кримінально процесуального законодавства України.
Щодо доводів засудженої в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції приводячи у відповідність із законодавством України наркотичні засоби, за які ОСОБА_8 було засуджено вироком РФ, керувався відповіддю заступника голови ДСУ з лікарських засобів та контролю за наркотичними засобами, в якій вказані назви-синоніми, що не пердбачено діючим законодавством України, то колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, з огляду на наступне.
Так, із матеріалів справи вбачається, що під час розгляду клопотання МЮУ судом першої інстанції було встановлено, що найменування наркотичних засобів, на які містяться посилання у вироку суду РФ та які згідно вказаного вироку були предметом злочину, відсутні в Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770, а також в Таблицях невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 серпня 2000 року №188.
Враховуючи наведене та з метою забезпечення завдань кримінального провадження, судом на адресу Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками направлявся запит з метою роз`яснення, чи є, згідно законодавства України, наркотичними засобами, психотропними речовинами або їх аналогами наступні хімічні речовини:
- Мефедрон (4 метилметкатинон), массой 1182,14 грамм;
- ?-пирролидиновалерофенон (?-РVР), относящийся производным наркотического средства N- метилэфедрон, массой 56,19 грамм;
- (1-(5-фторпентил)-1Н-индол-3-ил)(2,2,3,3-тетраметилциклопропил) метанон (ТМПЦ-2201), относящееся к производным наркотического средства 3-бутаноил-1-метилиндол [1-(1-метил-1Н-индол-3-ил)бутан-1-он], массой 1025,46 грамм;
- Мефедрон (4 метилметкатинон), массой не менее 184,77 грамм;
- (1-(5-фторпентил)-1Н-индол-3-ил)(2,2,3,3-тетраметил-циклопропил) метанон (ТМПЦ-2201), относящееся к производным наркотического средства 3-бутаноил-1-метилиндол [1-(1-метил-1Н-индол-3-ил)бутан-1-он], массой 132,51 грамм.
На вказаний запит від заступника Голови Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками надійшла відповідь на електронну пошту суду 06 липня 2020 року, в якій зазначено, що сполуки мефедрон, синонім назви: 4-MMС, 4-метилметкатинон, хімічна назва (RS)-2-(метиламіно)-1-(4-метилфеніл) пропан-1-он; PVP, синонім назви: ?- РVР, ?- піролідиновалерофенон, хімічна назва - 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он та 5F-UR-144, синоніми назви: ХLR-11,ТМСР-2201, хімічна назва (1-(5-фторпентил)-1Н-индол-3-ил) (2,2,3,3-тетраметил-циклопропил) метанон включені до Списку № 2 Таблиці І особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено, Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770, тому їх обіг на території України підпадає під дію заходів контролю, регламентованих Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».
Розміри психотропної речовини PVP та 4-ММС затверджено наказом МОЗ України від 01 серпня 2000 року №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16 серпня 2000 року за №512/4733, та становлять відповідно: невеликі до 0,15 г., великі від 1,5 г. до 15,0 г., особливо великі 15,0 г. і більше. Розміри психотропної речовини 5F-UR-144 (XLR-11) затверджено Наказом та становлять відповідно: невеликі до 0,015г, великі від 0,15г до 1,5г, особливо великі 1,5г і більше.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи засудженої в апеляційній скарзі про те, що найменування наркотичних засобів, на які містяться посилання у вироку суду РФ та які згідно вказаного вироку були предметом злочину, на території України не є наркотичними засобами та відсутні в Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770, а також в Таблицях невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 серпня 2000 року №188, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки згідно роз`яснень Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками, найменування наркотичних засобів, на які містяться посилання у вироку суду РФ, згідно законодавства України, є наркотичними засобами та включені до Списку № 2 Таблиці І особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено, Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770, тому їх обіг на території України підпадає під дію заходів контролю, регламентованих Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».
А посилання ОСОБА_8 на те, що ці назви (найменування наркотичних засобів, на які містяться посилання у вироку суду РФ) є синоніми назв (наркотичних засобів затверджених на території України) і кримінальна відповідальність за аналогією забороняється, колегія суддів також до уваги не бере, оскільки поняття синоніми назв це різні за звучанням і написанням назв, але мають аналогічний зміст і відноситься до психотропних речовин обіг яких на території України заборонено.
Щодо посилань засуджено в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції порушено вимоги ч. 3 ст. 68 КК України, а саме, покарання передбачене ч. 3 ст. 307 КК України передбачає позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, і дві третини від максимального покарання передбаченого чинним законодавством України складають не більше 8 років позбавлення волі, тож, призначене судом першої інстанції покарання не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вказане покарання перевищує максимальний строк передбачений кримінальним законом з урахуванням вимог ст. 68 КК України, то такі доводи ОСОБА_8 колегія суддів також вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності, з огляду на наступне.
Як вбачається, з копії вироку Первоуральського міського суду Свердловської області від 10 жовтня 2017 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК РФ, дії останньої кваліфіковані як замах на незаконний збут наркотичних засобів, групою осіб за попередньою змовою, в особливо великому розмірі.
Відповідно до ч. 3 ст.30 КК РФ замахом на злочин визнаються умисні дії (бездіяльність) особи, які безпосередньо спрямовані на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з обставин, що не залежать від цієї особи.
Ч. 5 ст. 228.1 КК РФ передбачає відповідальність за незаконні виробництво, збут або пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, а також незаконні збут або пересилання рослин, що містять наркотичні речовини або психотропні речовини, або їх частин, які містять наркотичні засоби або психотропні речовини, здійснені в особливо великому розмірі.
Між тим згідно кримінального законодавства України, дії з придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин самі по собі становлять закінчений склад злочину, передбаченого ст. 307 КК України, незалежно від того, чи доведений до кінця намір щодо збуту вказаних речовин
Таким чином, відповідно до законодавства України кримінальне правопорушення, яке вчинено ОСОБА_8 , складає закінчений склад злочину, передбаченого відповідною частиною ст. 307 КК України. І підстав для застосування норм ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 68 КК України суд не вбачає, що узгоджується з позицією Верховного Суду.
Враховуючи, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб, а предметом вказаного правопорушення згідно законодавства України були особливо небезпечні психотропні речовини, дії ОСОБА_8 , то колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо необхідності кваліфікувати дії засудженої за ч. 3 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання особливо небезпечних психотропних речовин з метою збуту, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі, і не вбачає ані порушень ст. 68 КК України з боку суду першої інстанції, ані підстав для перекваліфікації дій засудженої на ст. 15 ч. 2 ст. 307 ч. 3 КК України.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було розглянуто клопотання МЮУ про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації відносно засудженої ОСОБА_8 із дотриманням всіх вимог кримінального законодавства України, підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, висновки суду узгоджуються із законодавством України, є законними, обґрунтованими і відповідно правильними.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації відносно засудженої ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4