Справа № 314/4894/20
Провадження № 1-в/314/109/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.01.2021 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали за поданням Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
представника установи ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло подання Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 5 ст. 534 КПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово.
Пунктом 13 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимості. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2018 за ч. 1 ст. 263, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Знову засуджений вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.10.2018 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Знову засуджений вироком Самарского районного суду м. Дніпропетровська від 03.01.2019 за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII, яким внесені зміни до санкції ч. 1 ст. 309 КК України виключено покарання у вигляді позбавлення волі та передбачено максимальну міру покарання у вигляді 5 років обмеження волі, а також внесені зміни до диспозиції ч. 2 ст. 309 КК України та виключено з неї такі кваліфікуючі ознаки як повторність та вчинення дій особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених ст. ст. 307, 308, 310, 317 КК України. Водночас, цим Законом встановлено нову кваліфікуючу категорію за ч. 2 ст. 309 КК України, а саме вчинення діяння протягом року після засудження за цією статтею.

Зі змісту вироку Самарского районного суду м. Дніпропетровська від 03.01.2019 вбачається, що ОСОБА_3 вчинив злочинні діяння 09.10.2018, тобто відсутня кваліфікуюча ознака вчинення діяння протягом року після засудження за ст. 309 КК України.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.

Суд, вивчивши матеріали справи, аналізуючи положення Закону від 22.11.2018 2617-VIII, приходить до висновку про необхідність задоволення подання Державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)».

На підставі викладеного та керуючись ст. 74 КК України, ст. ст. 534 - 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :
Подання задовольнити.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.10.2018 за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 5 КК України перекваліфікувати дії засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Самарского районного суду м. Дніпропетровська від 03.01.2019 з ч. 2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України та вважати засудженим до 5 років обмеження волі.
Остаточне покарання, призначене ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Самарского районного суду м. Дніпропетровська від 03.01.2019 із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України у вигляді 3 років 3 місяців позбавленні волі, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1
21.01.2021