КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0002236 за ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 30 листопада 2020 року включно в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Суд, врахувавши суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, обставини обвинувачення, поведінку особи після події кримінального правопорушення та дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року скасувати, постановити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
В доводах апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що ухвала суду незаконна, ухвалена з порушенням норм КПК України; суд першої інстанції рішення про продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином не вмотивував, зокрема не навів у мотивувальній частині жодного обґрунтування стосовно існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та залишив поза увагою його доводи щодо можливості застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

20.01.2021 до початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_6 подав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши надані в копіях матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 30 листопада 2020 року.
З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні середньої тяжкості злочину, а також беручи до уваги існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений може переховуватись від суду, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали з підстав, наведених у апеляційній скарзі захиисника, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.
Таким чином, ухвала слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 рокупро продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 є законною і обґрунтованою; підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 рокущодо ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2020 року - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _______________ ______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа 11-кп/824/3661/2020

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_8

Доповідач: ОСОБА_1