Провадження № 1-кп/734/234/20 Справа № 734/2956/20
В И Р О К
іменем України
29 жовтня 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073 від 26.07.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Обухів Київської обл., одруженого, маючого на утримання двох малолітніх дітей, із повною загальною середньою освітою, 02.07.2018 призваного на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , курсанта 7 навчальної танкової роти 3 навчального танкового батальйону, солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1-2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану 13.07.2018 без поважних причин та відповідного дозволу командування самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 та незаконно перебував поза її межами до 07.06.2019.

Під час незаконного перебування за межами указаної військової частини солдат ОСОБА_3 проводив час на власний розсуд, до органів місцевої влади і військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався та його протиправні дії були припиненні 07.06.2019 о 00 год. 45 хв. уповноваженою особою Державної прикордонної служби України під час проходження прикордонного контролю у аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » при спробі перетину кордону в режимі «Виїзд».

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

12 жовтня 2020 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надано повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_3 у порядку передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного. ОСОБА_3 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі беззастережно визнати підозру. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

В угоді передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий чи потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладання ним угоди.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Під час узгодження міри покарання сторонами взято до уваги тяжкість вчиненого злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше судимий, а також обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, а саме - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

В силу вищевикладеного сторони дійшли згоди про можливість призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України з призначенням більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а саме вважали за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної статті Особливої частини КК України.

У зв`язку з викладеним сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Суд, перевіривши угоду, заслухавши учасників судового провадження, дійшов висновку, що угода відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Зокрема, у силу ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно зі ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК, віднесений до тяжких злочинів.

У цьому кримінальному провадженні потерпілі відсутні.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає положенням ст. 472 КПК, оскільки містить дані про її сторони, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинуваченого відповідно до Кримінального кодексу України, істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч. 4 ст. 407 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами цієї угоди покарання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому суд не вбачає.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.ст. 98,100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 65, 69, 75,76 КК України, ст.ст. 314, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 жовтня 2020 року укладену між прокурором ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 12.10.2020 року покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок відбування іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 29.10.2020.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили, не обирати.

Речові докази, а саме справу № 69 том № IX накази командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) розпочату 26.06.2018, закінчену 13.07.2018 на 222 арк.; справу № 3 том № 12 накази командира військової частини НОМЕР_1 розпочату02.07.2018, закінчену 13.07.2018 на 306 арк.; справу № 3 том № 13 накази командира військової частини НОМЕР_1 розпочату 16.07.2018, закінчену 31.07.2018 на 437 арк.; справу № 85 том VII рапорта від особового складу розпочату 18.06.2018, закінчену 17.07.2018 на 551 арк.; книгу обліку особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_2 розпочату 28.11.2016, закінчену 28.09.2018 на 100 арк.; книгу обліку тимчасово відсутнього та тимчасово прибулого особового складу військової частини НОМЕР_1 , розпочату02.01.2018, закінчену 29.12.2018 на 214 арк.; книгу обліку військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину НОМЕР_1 , розпочату 29.12.2017 на 15 арк.; справу № 69 том № X накази командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) та справу № 83 том № 1 накази командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу); особову справу № 1343 ОСОБА_3 на 24 арк., які передані на відповідальне зберігання до військової частини НОМЕР_1 залишити військовій частині НОМЕР_1 після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1