Справа № 192/196/20
Провадження № 1-кп/192/52/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000776, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 грудня 2019 року відносно
ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зареєстрована та мешкає в АДРЕСА_1 , не працевлаштована, має середню спеціальну освіту, не заміжня, має на утриманні малолітню дитину, громадянка України, не військовозобов`язана, раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 22 грудня 2019 року приблизно о 03 годині 00 хвилин, разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які в свою чергу перебували у стані алкогольного сп`яніння, знаходилася на проїзній частині навпроти будинку АДРЕСА_2 , де між обвинуваченою та ОСОБА_6 виникла сварка на ґрунті раптово виникнувши неприязнених відносин. Під час сварки ОСОБА_3 , керуючись раптово виниклим умислом, направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, не маючи наміру на заподіянні смерті потерпілому, кухонним ножем, який мала при собі та тримала у правій руці, нанесла ОСОБА_6 один удар ножем в область грудної клітини праворуч.

Своїми діями ОСОБА_3 спричинила потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч, яке розпочинається раною практично по навкологрудинній лінії в проекції 3-го міжребір`я, далі переходить в раньовий канал, який йде зверху вниз, в просвіті якого наявне стороннє тіло - лезо ножа, з ушкодженням по ходу раньового каналу: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, проникає в плевральну порожнину та з подальшим ушкодженням перикарду, з явищами правостороннього гемотораксу та гемоперикарду, яке за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечних для життя в момент заподіяння.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.
ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнала повністю та своїми показаннями підтвердила вказані обставини вчиненого нею злочину.

У судовому засіданні 02 березня 2020 року пояснила, що 21 грудня 2019 року приблизно о 22 годині 00 хвилин вона зі своєю подружкою ОСОБА_7 приїхали додому з роботи. В центрі с. Сурсько-Михайлівка є бар, куди вони пішли відпочити. Купили одну пляшку вина і пішли додому до ОСОБА_7 . Після того як випили вино, то знову пішли в бар, де сиділи за барною стійкою і відпочивали. В цей час ОСОБА_6 чіплявся до ОСОБА_8 , а обвинувачена за нього заступилася. Між нею та ОСОБА_6 з приводу цього виникла сварка. Пізніше, о 24 годині 00 хвилин бар зачинився та вона з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ще деякими людьми стояли на вулиці приблизно до 02 години 30 хвилин та сварилися між собою. Потім вона з ОСОБА_7 рушили додому, а ОСОБА_6 та ОСОБА_9 йшли позаду них. Коли підійшли до двору будинку, в якому проживає ОСОБА_7 , то ОСОБА_6 почав з ними знову сваритися. ОСОБА_9 в цей час розмовляв по телефону, а ОСОБА_6 з ОСОБА_7 почали битися. Обвинувачена побігла в будинок ОСОБА_7 , та схопила зі стола кухонний ніж, який тримала у своїй правій руці, вибігла з ним з будинку та вдарила один раз в грудну клітину ОСОБА_6 . Він спочатку присів, а потім встав та побіг до двору сусідів ОСОБА_10 , які викликали йому швидку. У неї в руці залишилася лише ручка від ножа, а лезо залишилося в тілі ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_7 пішла додому, а її провів додому ОСОБА_9 . Вона лягла спати, а вранці приїхали співробітники поліції.

ОСОБА_3 пояснила також, що так вчинила, оскільки хотіла захистити себе та ОСОБА_7 від ОСОБА_6 , оскільки відчувала від нього загрозу. Також вона таким чином хотіла налякати ОСОБА_6 , щоб він не чіплявся до неї та ОСОБА_7 . У вчиненому щиро каялася.

Суд вважає, що вина обвинуваченої в інкримінованому їй злочині підтверджена та доведена в повному обсязі наступними доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні 15 липня 2020 року пояснив, що 21 грудня 2019 року приблизно о 23 годині 00 хвилин він з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 відпочивали в кафе в с. Сурсько-Михайлівка Солонянського району Дніпропетровської області, та вживали спиртні напої. Біля кафе він посварився з ОСОБА_7 . Коли вони з ОСОБА_9 йшли додому приблизно о 03 годині 00 хвилин 22 грудня 2019 року, то останній зупинився за потребою, а він пішов далі. Його погукала ОСОБА_7 до її двору, та почала згадувати сварку, що відбулася між ними раніше. Між ними стався конфлікт, ОСОБА_7 дарила його пилкою в плече, а він її відштовхнув у відповідь, вона впала, потім піднялася і стала кидатися на нього. Вона ще раз ударила його пилкою по руці. В цей час ОСОБА_9 його заспокоїв, та держав руками ОСОБА_7 . В цей час він бачив як з двору вибігла ОСОБА_3 та відчув удар, який нанесла йому ОСОБА_3 . Від цього удару він присів, йому стало важко дихати, потім впав, піднявся, і побіг до кафе. Одразу нічого не зрозумів. Потім його знайшов ОСОБА_9 . До ОСОБА_3 він претензій не має.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні 24 червня 2020 року пояснила, що є подружкою та кумою ОСОБА_3 , а 21 грудня 2019 року приблизно о 22 годині 00 хвилин вона з ОСОБА_3 приїхали додому з роботи. В центрі с. Сурсько-Михайлівка є бар, куди вони пішли відпочити. Купили одну пляшку вина, і пішли до неї додому. Випили вино, та знову пішли в бар, де сиділи за барною стійкою. Там був ОСОБА_6 з ОСОБА_9 ОСОБА_6 приставав до неї, а потім він сварився з ОСОБА_3 з приводу її хлопця. Після кафе, вона з ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 пішли додому. Біля її двору між нею та ОСОБА_6 знову виник конфлікт. Вона побігла в будинок, хотіла взяти биту, але схопила пилку та почала погрожувати йому. ОСОБА_9 схопив її та держав. В цей час ОСОБА_3 почала кричати, що її посадять, та сказала, що вдарила ножем, який взяла в неї на кухні, ОСОБА_6 . Одразу ніхто не зрозумів що трапилося, а ОСОБА_6 побіг десь, а у ОСОБА_3 в руці залишилася ручка від ножа. Свідок вважає, що ОСОБА_3 захищалася від ОСОБА_6 , проте не бачила, щоб він на неї кидався.
Показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні пояснив, що 21 грудня 2019 року приблизно о 23 годині 00 хвилин він з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 відпочивали в кафе в с. Сурсько-Михайлівка Солонянського району Дніпропетровської області, та вживали спиртні напої. Біля кафе він бачив як сварилися між собою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Коли свідок з потерпілим йшли додому приблизно о 03 годині 00 хвилин 22 грудня 2019 року, то свідок зупинився за потребою, а потерпілий пішов далі. Його погукала ОСОБА_7 до її двору, та почала згадувати сварку, що відбулася між ними раніше. Чув, як вони продовжують сваритися, а потім ОСОБА_6 закричав та побіг. Більше нічого він не бачив.

Також винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:
Постановою про приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів від 23 грудня 2019 року, згідно якої фрагмент кухонного ножа без рукоятки, на якому з обох боків мається нашарування бурого кольору був вилучений у відділенні Торакальної хірургії КНП МКЛ № 16 22 грудня 2019 року, куди був доставлений потерпілий ОСОБА_6 з тілесними ушкодженнями у вигляді проникаючого поранення грудної клітини (а.с.127). Також речовими доказами було визнано речі ОСОБА_6 на яких малися нашарування речовини бурого кольору. Згідно вказаної постанови та пояснень обвинуваченої, визнані речовим доказом ніж, чоловіча куртка та чоловічі штани, чоловічі кросівки належать потерпілому, в які останній був одягнений у день вчинення злочину та вказані речові докази містять на собі сліди речовини бурого кольору, які утворилися від удару ножем, що також підтверджує причетність ОСОБА_3 до вчиненого злочину.

Обставини отримання потерпілим тілесних ушкоджень та механізм їх отримання, а саме: від механічної дії гострого предмету, який володів колючо-ріжучими властивостями, що діяв в область грудної клітини праворуч, у напрямку згори донизу, яким було лезо ножа, що підтверджується наявністю стороннього тіла, характером поранення та напрямком ранньового каналу, підтверджуються як показаннями обвинуваченої, потерпілого, так і Висновком експертизи № 350е від 30 січня 2020 року (а.с.124-132).

Факт наявності у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, а саме: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини праворуч, яке розпочинається раною практично по навкологрудинній лінії в проекції 3-го міжребір`я, далі переходить в раньовий канал, який йде зверху вниз, в просвіті якого наявне стороннє тіло - лезо ножа, з ушкодженням по ходу раньового каналу: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, проникає в плевральну порожнину та з подальшим ушкодженням перикарду, з явищами правостороннього гемотораксу та гемоперикарду, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечних для життя в момент заподіяння підтверджується Висновком експертизи № 350е від 30 січня 2020 року.

Суд під час розгляду справи оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні. Вона діяла з прямим умислом. Обвинувачена є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудною та повнолітньою особою. Кваліфікуючою ознакою пред`явленого в обвинуваченні злочину є спричинення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Суд вважає, що дії обвинуваченої згідно її показань та наданих показань свідків не свідчать про наявність перевищення меж необхідної оборони під час вчинення злочину, оскільки ніхто зі свідків не зазначив факт того, що потерпілий завдавав або погрожував завдати обвинуваченій тілесні ушкодження, а тому вона діяла не на упередження дій потерпілого, а самостійно, керуючись раптово виниклим умислом.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 судом встановлено - щире каяття, перебування на утриманні малолітньої дитини, оскільки обвинувачена є матір`ю малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з нею.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 судом не встановлено. При цьому суд вважає, що зазначена в обвинувальному акті як обтяжуюча обставина - перебування обвинуваченої у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину, не може бути врахована судом під час вирішення питання про призначення покарання, оскільки належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення кримінального правопорушення суду не надано. Показання самої обвинуваченої стосовно перебування її у стані алкогольного сп`яніння не приймаються судом, оскільки згідно положень ст. 91 КПК України, обставини зокрема, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, підлягають доказуванню. А відповідно до ст. 92 цього Кодексу, обов`язок доказування таких обставин, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Тому, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка раніше не судима, за місцем мешкання характеризується посередньо, не заміжня, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, має на утриманні малолітню дитину, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно досудової доповіді, складеної 24 лютого 2020 року старшим інспектором Солонянського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_12 , ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, а ризик небезпеки для суспільства, оцінюється як високий. Обвинувачена не є потенційно небезпечною особою і ймовірність вчинення нею у майбутньому правопорушень є невисокою. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 можливе без обмеження чи позбавлення волі на певний строк та обвинувачена не становитиме високої небезпеки для суспільства.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покараннямає на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченої в даному випадку можливе без її ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69? КК України відсутні.
На підставі викладеного, суд враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винної, її ставлення до вчиненого, вважає, що виправлення обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства, та їй необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі, оскільки обвинувачена щиро каялася.
Суд вважає, що оскільки виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за можливе звільнити її від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України та з покладенням на неї обов`язків, згідно ст. 76 КК України. Також суд вважає, що додатково обвинуваченій для її виправлення слід пройти пробаційну програму «Подолання агресивної поведінки», затверджену наказом Міністерства юстиції України від 11 червня 2018 року № 1798/5.
При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно постанови про приєднання предметів до кримінального провадження як речових доказів від 23 грудня 2019 року, паперовий конверт у якому міститься фрагмент кухонного ножа, паперові конверти з ватними тампонами зі слідами бурого кольору, поліетиленові пакети з речами потерпілого та обвинуваченої визнані речовими доказами. Суд вважає за необхідне вирішити питання про повернення таких доказів обвинуваченій та потерпілому, крім фрагмента кухонного ножа та ватних тампонів, які підлягають знищенню.

Процесуальні витрати по справі відсутні.
Згідно протоколу затримання від 23 грудня 2019 року, обвинувачена була затримана о 01 годині 45 хвилин 23 грудня 2019 року, та ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2019 року її було звільнено з-під варти в залі суду, як таку, що була затримана з порушенням ст. 208 КПК України. Вказаний строк попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню до строку покарання. Також ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2019 року, яка була залишена без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 січня 2020 року було відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази: паперовий конверт у якому міститься фрагмент кухонного ножа, паперові конверти №1,1,2 з ватними тампонами зі слідами бурого кольору знищити.

Поліетиленовий пакет чорного кольору, в якому знаходиться куртка чоловіча чорного кольору, кофта чоловіча білого кольору, кофта чоловіча, плавки чоловічі, штани чоловічі чорного кольору, поліетиленовий пакет чорного кольору у якому знаходяться кросівки чоловічі чорного кольору, чорні чоловічі носки, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП України в Дніпропетровській області повернути потерпілому.

Куртку-пуховик чорного кольору на блискавці з капюшоном у спец пакеті № 0006439, чоботи чорного кольору дермонтинові у спец пакеті № 1950677, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП України в Дніпропетровській області повернути обвинуваченій.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання строк її попереднього ув`язнення згідно ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2019 року з 23 грудня 2019 року по 24 грудня 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій, захиснику та направити потерпілому.

Головуючий: суддя ОСОБА_1