гСправа № 358/1279/20 Провадження № 1-кс/358/363/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року м. Богуслав

Слідчий суддя Богуславського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

представника потерпілого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі матеріали кримінального провадження № 1-кс/358/363/20, за скаргою представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 29 жовтня 2020 року звернувшись до слідчого судді із скаргою, просить скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 від 30.08.2020 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 13 липня 2020 року за заявою ОСОБА_5 про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що дана постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням прав потерпілого, оскільки досудове розслідування проведене не всебічно та неповно, у кримінальному провадженні не проведені всі необхідні і можливі слідчі дії для встановлення обставин, які підлягають доказуванню.

Зокрема, заявник вказує на те, що у кримінальному провадженні не були проведені всі необхідні і можливі слідчі дії для встановлення обставин, за яких потерпілий ОСОБА_5 міг отримати виявлені у нього тілесні ушкодження.

Так 28.07.2020 старшим дізнавачем ОСОБА_4 задоволено клопотання представника потерпілого про допит свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження. Однак, дані свідки допитані не були.

У показаннях потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 маються розбіжності щодо участі ОСОБА_6 у припиненні конфлікту, який виник між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , а також щодо обставин, за яких потерпілий ОСОБА_5 міг отримати тілесні ушкодження. Разом з тим, з метою усунення цих розбіжностей одночасний допит вказаних осіб відповідно до положень ч. 9 ст. 224 КПК України не проведено.

Крім того, відповідно до положень ч. 5 ст.110 КПК України постанова слідчого, прокурора має складатися, в тому числі, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

У той же час, у постанові про закриття кримінального провадження не зазначені мотиви, з яких старший дізнавач ОСОБА_4 не враховує показання потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які повністю узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи №41 від 14.07.2020 року і згідно з якими ОСОБА_6 участі у припиненні конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 не приймав, а удари ліхтариком в область голови ОСОБА_5 наніс умисно у той момент коли вказаний конфлікт вже припинився і ОСОБА_5 виходив з двору будинку.

Фактично постанова про закриття кримінального провадження ґрунтується лише на поясненнях ОСОБА_6 , які не узгоджуються з висновком судово-медично експертизи та показаннями свідків.

Під час досудового розслідування не встановлено, що ОСОБА_5 міг отримати тілесні ушкодження за обставин, які не зазначені у його показаннях та показаннях свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Представник потерпілого також зазначає, що за загальними правилами, за відсутністю в діянні складу кримінально правопорушення кримінальне провадження закривається тоді, коли в дійсності було вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке потягло за собою шкідливі наслідки, але відсутній один з елементів складу злочину. У той же час, у мотивувальній частині рішення дізнавача не зазначено, який із елемементів складу злочину, передбачений ч. 2 ст.125 КК України, відсутній.

Тому, заявник вважає, що дізнавач свою постанову прийняв без всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки всіх доказів у їх сукупності, тому просив вказану постанову скасувати.

В судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_3 скаргу підтримав, посилаючись на вищенаведене обґрунтування.

Старший дізнавач сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 в судове засідання на 10.11.2020 не з`явився, хоч належним був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду скарги.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом, а згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, зважаючи на вказані положення кримінального процесуального закону, та, враховуючи принцип диспозитивності, визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутності дізнавача, який не з`явився в судове засідання.

Заслухавши представника потерпілого, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000009 внесеного 13.07.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим, дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого, дізнавача має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а згідно ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, дізнавача, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.

Згідно з вимогами ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого, дізнавача повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слід зазначити, що практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 40 КПК України, прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу, це пряма прерогатива слідчого, дізнавача, як самостійної процесуальної особи, втручання в діяльність якої заборонено.

Згідно положень ч. 4 ст. 284 КПК України, слідчий, прокурор, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Виходячи з даних норм закону, закриття кримінального провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, можливе лише шляхом прийняття слідчим, дізнавачем відповідної мотивованої постанови.

Слідчий суддя відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та у разі надходження відповідної скарги перевіряє законність прийнятого рішення, за наслідками розгляду якої згідно вимог ст. 307 КПК України постановляє відповідну ухвалу.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Дослідивши матеріали кримінального провадження №0000009, слідчим суддею встановлено, що перевірка обставин, на які посилався потерпілий ОСОБА_5 у своїй заяві про кримінальне правопорушення, дізнавачем проведено поверхнево, не всебічно і неповно, а саме під час досудового розслідування не з`ясовано ряд обставин, які мають суттєве значення для повного та об`єктивного розслідування.

В оскаржуваній постанові мотивами закриття кримінального провадження дізнавач вказує, що в ході досудового розслідування не було зібрано достатніх та об`єктивних даних, що вказували б на наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Також дізнавач посилається на показання ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , які заперечують ті факти, на які посилається потерпілий ОСОБА_5 в своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення. А саме ОСОБА_6 пояснив, що він міг ненароком зачепити ліхтарем ОСОБА_5 , спричинивши йому тілесні ушкодження при тому коли розтягував бійку, але умислу на завдання тілесних ушкоджень він не мав.

Однак, в матеріалах кримінального провадження наявні протоколи допиту потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , згідно з якими ОСОБА_6 участі у припиненні конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 не приймав, а удари ліхтариком в область голови ОСОБА_5 наніс умисно у той момент коли вказаний конфлікт вже припинився і ОСОБА_5 виходив з двору будинку.

Частиною дев`ятою ст. 224 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях, але старший дізнавач ОСОБА_4 не скористався таким правом.

Також із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 28.07.2020 старшим дізнавачем ОСОБА_4 задоволено клопотання представника потерпілого про допит свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відомі їм обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження. Однак, дані свідки допитані не були і в них не було з`ясовано, чи підтверджують вони показання потерпілого, чи навпаки спростовують.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, дізнавач, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Натомість, дізнавачем не з`ясовано, де знаходиться ліхтарик, яким ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 , а також не здійснено передбачених КПК процесуальних дій щодо тимчасового доступу до речей та не здійснено виїмку ліхтарика, чи за необхідності можливо було провести обшук. У разі виявлення ліхтарика необхідно було провести його огляд.

Також, дізнавач не скористався можливістю провести слідчий експеримент із ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з метою з`ясування обставин нанесення тілесних ушкоджень, механізму їх спричинення.

З урахуванням отриманих даних щодо предмета, яким спричиненні тілесні ушкодження ОСОБА_5 , а також з урахуванням відомостей отриманих при проведенні слідчих експериментів, у кримінальному провадженні повинна була призначена судово-медична експертиза для вирішення питань щодо можливості спричинення тілесних ушкоджень ліхтариком та за обставин, на які вказують учасники конфлікту, що впливатиме на оцінку показань учасників конфлікту.

Також слідчий суддя звертає увагу, що під час проведення первинної судово-медичної експертизи експерту не ставилось та не було вирішено питання щодо кількості нанесених ударів потерпілому ОСОБА_5 . Оскільки у висновку експерта вказано на наявність декількох тілесних ушкоджень з різною локалізацією, то таке питання мало бути обов`язково поставлене, так як висновок експерта з цього питання впливатиме на оцінку показань потерпілого ОСОБА_5 та свідків.

Таким чином, дізнавач в порушення вимог кримінального процесуального закону, не провів всього необхідного обсягу слідчих дій, необхідних для встановлення істини у справі, тим самим допустивши неповноту та однобічність, не дослідив обставини кримінального провадження в їх сукупності, не давши їм належної оцінки, для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому, дізнавачу у кримінальному провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства, дізнання (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що дізнавач зобов`язаний провести у даному кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, висновки не повинні ґрунтувались на припущеннях, а мають випливати з достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів, які були зібрані під час досудового розслідування.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови, невідповідність її вимогам ст.ст. 91, 92, 93, 94, ч. 5 ст. 110 КПК України, що має наслідком її скасування.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 303-307, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, задовольнити.

Скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 від 30 серпня 2020 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 від 13 липня 2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, за заявою ОСОБА_5 про нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_14 .

Відповідно до частини 3 статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 13 листопада 2020 року о 15 годині 20 хвилин в залі судових засідань № 1 Богуславського районного суду Київської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1