Справа № 132/3006/20
Провадження №1-кп/132/288/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000871 від 07.08.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, проходить військову службу на посаді такелажника такелажного взводу такелажної роти військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 410 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора військової прокуратури

Вінницького гарнізону ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
В період часу з 15 по 25 квітня 2020 року (точної дати не вдалось встановити досудовим розслідуванням), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем строкової служби та проходячи військову службу на посаді такелажника такелажного взводу такелажної роти військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , у військовому званні - «солдат», діючи умисно, за попередньою змовою з іншим військовослужбовцем цієї ж військової частини (матеріали відносно якого містяться у кримінальному провадженні за № 0000049), порушуючи встановлений законом правовий режим поводження зі зброєю та бойовими припасами, з метою викрадення бойових припасів та подальшого розпорядження ними на власний розсуд, з корисливим мотивом, таємно від інших, перебуваючи у сховищі №45, яке знаходиться на технічній території військової частини НОМЕР_1 , маючи безперешкодний доступ в силу виконання своїх службових обов`язків, викрав 2 наступальні осколкові ручні гранати РГД-5 та 9 уніфікованих запалів дистанційного типу УЗРГМ, виніс їх із вказаного сховища та переніс їх до забору, неподалік входу сховища №45, які у подальшому закопав, де зберігав їх до 27.05.2020 р., з метою подальшого винесення вищезазначених об`єктів з території військової частини НОМЕР_1 , чим заподіяно збитки державі на суму 2 (дві тисячі) 617 (шістсот сімнадцять) гривень 60 (шістдесят) копійок, тим самим не виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 410 КК України - незакінчений замах на викрадення, військовослужбовцем бойових припасів, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 410 КК України, тобто незакінчений замах на викрадення, військовослужбовцем бойових припасів, за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Як вбачається з обвинувального акту та укладеної у порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 угоди про визнання винуватості від 15.09.2020 року, ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, погодився із прокурором на призначення йому покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 410 КК України з урахуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1450 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 24650 грн.

Розглядаючи у порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили обвинуваченого погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутої щодо нього підозри, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 410 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, просив суд затвердити вказану угоду з прокурором, призначивши йому узгоджений вид покарання.
Захисник адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити дану угоду, оскільки вона повністю відповідає вимогам чинного законодавства.
Прокурор ОСОБА_4 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 15.09.2020 року і призначити обвинуваченому узгоджений в угоді вид та міру покарання, оскільки укладення даної угоди відповідає вимогам і правилам КПК та КК України.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, свідомим, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань. При цьому сторони повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, наслідки затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у випадку завдання кримінальним правопорушенням шкоди лише державним та суспільним інтересам, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 410 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

По даному кримінальному провадженню цивільний позов не заявлявся.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху, висновок експерта № 61 від 22.06.2020 р. становлять 11768,40 гривень, які суд вважає за необхідне, на підставі ч.2 ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на досудовому слідстві не застосовувався.

З урахуванням особи винного, ступеню сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості підозри, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, відсутність тяжких наслідків, а також те, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, обставини, які пом`якшують його покарання, а саме те, що він щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та відшкодував повністю завдану шкоду, суд прийшов до висновку, що обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості, обравши обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання із застосуванням ст. 69 КК України, призначивши нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.410 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 1450 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 24650 грн, що є достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових кримінальних правопорушень, а також буде співмірним по відношенню між тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення і наслідками, які настали в результаті його вчинення.

Питання про речові докази суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 15.09.2020 року між прокурором військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України капітаном юстиції ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000871, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 серпня 2020 року, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку, в присутності захисника - ОСОБА_5 .

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 410 КК України, та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1450 (одна тисяча чотириста п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 24650 (двадцять чотири тисячі шістсот п`ятдесят) грн.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 в дохід держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 11768 (одинадцять тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Речові докази по справі:

- два предмета схожі на гранату РГД - 5 з маркування 159-77-Т запаковані в сейфпакет AB1162846;

- два предмета схожі на запали УЗРГМ з маркуванням 108-77 583 УЗРГМ, поміщені в спецпакет AB1162847;

- 2 предмети схожі на гранати РГД - 5 з маркування 159-77-Т запаковано до сейфпакету AB1162845;

- 9 предметів схожих на запали УЗРГМ з маркуванням 108-77 583 УЗРГМ упаковані до сейфпакету АВ2013330, - повернути в/ч НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 4 бірки (паперові) упаковані до сейфпакету S2001883, - знищити.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Калинівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473, 394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1