Справа № 308/3179/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2020 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000183 від 06.02.2020 року, про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Худльово, Ужгородський район, Закарпатська область, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, пенсіонера, розлученого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06.02.2020 року, приблизно о 16 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повернувшись додому за місцем свого проживання, на подвір`ї дворогосподарства, пішов до прибудови будинку за місцем проживання, взяв мисливську гладкоствольну рушницю, калібру 16 мм, з маркуванням ствола НОМЕР_1 , а також тринадцять патронів до неї, двома з них він відразу зарядив рушницю та приблизно о 16 год. 40 хв. вийшов на подвір`я за адресою проживання в АДРЕСА_1 , де в той час знаходився ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також проживає за вказаною адресою.

ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, яких не бажав, але свідомо припускав їх настання, діючи з непрямим умислом, тримаючи в руках мисливську гладкоствольну рушницю, направивши її ствол в бік, де в той час знаходився потерпілий ОСОБА_8 , з метою налякати останнього, здійснив постріл з вказаної рушниці, не маючи на меті позбавлення життя ОСОБА_8 , завдавши йому вогнепальне непроникаюче поранення грудної клітки зліва.

Після здійснення пострілу з будинку вийшла ОСОБА_9 , яка надала невідкладну медичну допомогу ОСОБА_8 , а ОСОБА_6 залишив місце події в напрямку вул. Антонівська в с. Худльово Ужгородського району Закарпатської області.

У подальшому ОСОБА_8 каретою швидкої допомоги був доставлений та госпіталізований до травматологічного пункту КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Ужгородської міської ради, з попереднім діагнозом: вогнепальне непроникаюче поранення грудної клітки зліва. На момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_8 виявлено скріплену 1-м вузловим швом рану на шкірних покривах бокової поверхні грудної клітки зліва по під пахвинних лініях в проекції 10 ребра. Згідно з даними медичної документації у нього встановлено діагноз: вогнепальне непроникаюче поранення лівої бокової поверхні тулуба.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження, що потягли за собою розлад здоров`я на час більше шести, але менше двадцяти одного дня, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України, категорично не визнав та пояснив, що 06.02.2020 року пішов обрізати виноград та прийшов з кар`єру до обіду. Цього ж дня обвинувачений вживав горілку та вино (випив 5-6 стаканів вина та 50-100 грам горілки). Йдучи по дорозі до себе додому у дворі за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачений побачив ОСОБА_8 та Штелиханича, приблизно за 10-15 м від нього, які стояли та розмовляли між собою. Обвинувачений почув їх розмову, які вели розмову про нього, висловлювалися нецензурними словами на його адресу та сміялися над ним. Конфлікту того дня між обвинуваченим та потерпілим не було. Обвинувачений, зайшовши у будинок, де проживає, на кухні ще чув їхню розмову, відкрив ладу, взяв звідти рушницю та патрони. Рушниця належала діду обвинуваченого і він знайшов її перед цим приблизно за один чи два тижні. Обвинувачений, вийшовши з рушницею у руках, зарядив її одним патроном, та вистрілив в бік потерпілого, який знаходився на вулиці. Штелиханич у цей час вже зайшов у будинок. Як стояв потерпілий по відношенню до обвинуваченого не пригадує, при цьому пригадує, що був одягнутий у куртку та знаходився від нього на відстані приблизно 10-12 м. Перешкод, щоб побачити потерпілого, у обвинуваченого не було, надворі ще було видно. Обвинувачений вистрілив, однак перший патрон дав осічку. Потім обвинувачений зарядив другий патрон та вистрілив у бік потерпілого, маючи намір налякати останнього. Обвинувачений побачив, як потерпілий схопився за бік. Зауважив, що хотів вистрілити з боку не в потерпілого та налякати останнього. Стріляв в сторону річки, а потерпілий стояв перед гаражем. Обвинувачений свою вину визнає, а саме, в тому, що здійснив постріл, але так вийшло, що влучив в людину.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та підтверджується сукупністю наступних зібраних доказів, досліджених та перевірених у судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що є родичем обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме чоловіком рідної сестри обвинуваченого. 06.02.2020 року, приблизно о 15.00 год., потерпілий повернувся додому. Перед подією, у середу ввечері, обвинувачений зайшов у будинок та дивився телебачення у потерпілого, жодних конфліктів між ним та обвинуваченим не було. Зауважив, що колись давно мав місце конфлікт побутового характеру з тих причин, що обвинувачений ніде не працює. Потерпілий чекав на ОСОБА_10 , який повинен був прийти до нього зробити ремонт насосу, що виник у зв`язку з витоком води. Чекаючи на ОСОБА_10 , потерпілий дивився телебачення, повечеряв. Коли прийшов ОСОБА_10 , потерпілий дав останньому ключі, пішов до насосу. Штелиханич здійснював ремонт приблизно 20-30 хв. Вони зайшли на кухню та потерпілий пішов у гараж. Йдучи до гаража потерпілий обвинуваченого не бачив, а також взагалі не бачив того дня. Вирішивши відчинити двері потерпілий відчув «хлопок», однак не міг подумати, що то був постріл. Потерпілий подумав, що щось сталося у сусіда, чи діти кинули петарду. Потерпілий побачив за сараєм ОСОБА_11 з рушницею, дуло якої знаходилося у положенні доверху. Коли потерпілий повернувся, то побачив, що обвинувачений знову заховав свою голову за сарай. Потерпілий побачив на собі кров та дві дірки, все було розірвано і таке відчуття, ніби його хтось ударив ломиком по ребрах. Побачивши рану, потерпілий хотів йти у будинок, однак вибігла його дружина, донька та теща, які почали плакати, дружина запитала у нього, що сталося. Потерпілий свідомість не втрачав, дружина по телефону викликала швидку та поліцію. Зауважив, що обвинувачений до нього не підходив. Потерпілий раніше не бачив у обвинуваченого рушницю, однак йому відомо, що ОСОБА_12 раніше входив до клубу мисливців. Обвинувачений проживав за адресою: АДРЕСА_1 , приблизно 16-17 років. Як було відомо потерпілому, обвинувачений продав рушницю. Потерпілий не має до обвинуваченого жодних претензій та йому не відомо про причину, чому обвинувачений це зробив. На думку потерпілого, можливо цьому сприяло те, що потерпілий проживає у подвір`ї обвинуваченого по сусідству, дружині казав, що він є тут господарем. Потерпілий наголосив, що був здійснений один постріл, кулею. Разом з тим, на запитання сторони захисту потерпілий у судовому засіданні повідомив, що після того, як він повернувся додому з роботи, вдома знаходилися його дружина, теща та старша донька. Коли потерпілий повернувся додому, то того дня його родичі не говорили йому нічого про будь-які сварки з обвинуваченим. У той день будь-яких конфліктів між ним, його родичами та обвинуваченим не було. Обвинувачений не міг сплутати його з кимось іншим. Обвинувачений влучив потерпілому в лівий бік та коли потерпілий йшов до сараю, то знаходився у дворі один, крім потерпілого у дворі більше нікого не було. На запитання прокурора потерпілий повідомив, що побачив обвинуваченого з рушницею, коли останній знаходився від нього на відстані приблизно 10 м. З того місця, де знаходився обвинувачений з рушницею, жодних перешкод для пострілу не було. Потерпілий бачив, що обвинувачений був одягнутий у кофту сірого кольору та чорні спортивні штани, а надворі ще було видно.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що дату не пригадує, приблизно після 15.00-16.00 год., він прийшов додому до потерпілого ОСОБА_8 , щоб допомогти останньому з ремонтом. Свідок зайшов у будинок, привітався із потерпілим, після чого приступив до ремонту, який тривав приблизно 15-20 хв. Потерпілий у цей час дивився телебачення, а свідок робив ремонт у коморі. У будинку, крім них, також знаходилися дружина потерпілого та баба. Через деякий час свідок почув звук, схожий на «вибух», та через три хвилини вийшов з будинку. Побачив ОСОБА_8 , який був впертий об автомобіль біля гаража та зліва тримав руку. Потерпілий сказав, що в нього вистрілив дядько ОСОБА_12 . Приблизно через 3-5 хв. свідок побачив обвинуваченого з рушницею у руках, дуло якої було нахилено униз. Коли свідок побачив обвинуваченого, то не розмовляв з останнім. Обвинувачений кудись пішов, однак куди саме свідок не побачив. Свідок викликав поліцію та швидку медичну допомогу. Дружина потерпілого та сусідка у цей час надавали потерпілому першу медичну допомогу. Того дня свідок бачив ОСОБА_11 , однак разом із потерпілим обвинуваченого не бачив. Самого пострілу свідок не бачив та конфлікт з ОСОБА_6 заперечив.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Обвинувачений ОСОБА_6 є її двоюрідним братом, а потерпілий чоловіком її сестри. У лютому 2020 року свідок знаходилася у будинку та приблизно о 16.00-17.00 год. почула «хлопок», як потім стало відомо постріл. До свідка прибігли її доньки, які повідомили, що обвинувачений стріляв у потерпілого ОСОБА_8 . Свідок вибігла на двір та побачила, як обвинувачений йшов з рушницею у лівій руці. Рушниця була двоствольною мисливською, схожою на таку, що була у батька обвинуваченого. Обвинувачений зупинився, поглянув на свідка, а вона на нього, після чого доньки свідка крикнули їй, щоб вона зайшла у будинок. Між нею та обвинуваченим розмови не було. Зайшовши у будинок, свідок побачила, як обвинувачений пішов у напрямку біля ріки та через річку перейшов на територію домоволодіння іншої сусідки. Коли свідок зайшла у будинок, то побачила потерпілого, який сидів на кріслі, а сусід тримав потерпілому рушник збоку. Свідок подивилася на рану потерпілого та сказала, що куля пройшла на виліт та почала всіх заспокоювати. Свідок сказала дружині потерпілого, що обробить рану. Потерпілого поклали на ліжко і свідок обробила рану. Після цього викликали швидку допомогу та поліцію. Потерпілий був блідим та наляканим. Свідок пішла до себе додому, взяла з собою обезболююче, зробила потерпілому ін`єкцію та обробила рану, так як працює у лікарні санітаркою в операційному блоці. Через деякий час приїхала швидка допомога та поліція, якою у подальшому було виявлено патрони. Свідок зауважила, що проживає по сусідству з обвинуваченим, протягом останнього півроку вона не бачила і не чула, щоб між потерпілим та обвинуваченим відбувалися якісь конфлікти, їй не відомо про конфлікти. З нею обвинувачений не конфліктував. Свідку відомо, що обвинувачений часто вживав алкоголь, і перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння міг конфліктувати.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що є дружиною потерпілого ОСОБА_8 06.02.2020 року, приблизно о 16.00 год., вона знаходилася у будинку на кухні та почула звук, схожий на «хлопок», але не зрозуміла, що сталося. Свідок вийшла з будинку на двір і побачила свого чоловіка, який тримав руку зліва та сказав їй, що у нього вистрелив чоловік сестри ОСОБА_12 . Свідку не відомо про причини, чому так сталося та обвинувачений вистрілив у її чоловіка, сварок між ними не відбувалося.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показав, що є родичем обвинуваченого та потерпілого. 06.02.2020 року, приблизно о 16.00 год., свідок прийшов з роботи, взяв тачку і набрав гравію. Потім свідок почув вистріл, подумавши, що хтось кинув петарду. Взявши тачку і почавши розсипати гравій, побачив ОСОБА_11 , який пройшов біля свідка, тримаючи в руках рушницю. Свідок з обвинуваченим не розмовляв. Свідок побачив, що обвинувачений перебував з ознаками алкогольного сп`яніння. Свідку нічого не відомо про конфлікти між обвинуваченим та потерпілим ОСОБА_8 .

З рапорту чергового інспектора Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_16 від 06.02.2020 року вбачається, що 06.02.2020 року о 18.21 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 06.02.2020 року о 18.20 год. за адресою: м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 20, каретою швидкої медичної допомоги доставлено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом: вогнепальне непроникаюче поранення грудної клітки зліва (заяву зареєстровано в ЄО за № 868 від 06.02.2020 року).

Згідно з талоном № 1321/144 від 06.02.2020 року, складеним черговим лікарем Центральної міської клінічної лікарні міста Ужгород, у ОСОБА_8 , 1959 року народження, встановлено діагноз: вогнепальне непроникаюче поранення грудної клітки зліва; травма вогнепальна; дата: 06.02.2020 року о 17.10 год.; час звернення: 17.45 год.

Як вбачається з рапорту чергового інспектора Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_16 від 06.02.2020 року, 06.02.2020 року о 16.45 год. надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_17 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , дядько його дружини підстрелив її батька. Викликано КШМД. Виїздом СОГ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області встановлено, що КШМД з с. Худльово, вул. Миру, 150, Ужгородського району, забрали у лікарню м. Ужгород для надання медичної допомоги ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який працює водієм-експедитором ТОВ «Наша ряба», з вогнепальним непроникаючим пораненням грудної клітки зліва, мешканця за вказаною адресою, до якого під час конфлікту з невідомої рушниці здійснив постріл ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власником зброї не являється, мешканець АДРЕСА_1 . Останній залишив місце події у напрямку лісового масиву з невідомою зброєю. Також встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 проживали в одному дворогосподарстві в різних будинках. ОСОБА_6 напередодні зловживав алкогольними напоями.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.02.2020 року встановлено, що ОСОБА_8 просить прийняти міри до ОСОБА_6 , який 06.02.2020 року, приблизно о 16.40 год., в АДРЕСА_1 , наніс йому вогнепальне поранення в область грудної клітки з мисливської рушниці.

З протоколу огляду місця події від 06.02.2020 року (розпочато о 17.45 год. та закінчено о 19.50 год.) вбачається, що огляд проводився за адресою: АДРЕСА_1 . Об`єктом огляду є будинок за вказаною адресою. Територія будинку повністю огороджена. Вхід до будинку проходить через металеві ворота, які є кованими, висотою 180-200 см. На момент огляду двері на воротах відчинені, видимих пошкоджень не виявлено, сліди злому відсутні. Зайшовши через дані ворота знаходиться територія домоволодіння. З лівої сторони від воріт розміщений сад, який є огороджений, відразу за садом розташований одноповерховий будинок. На відстані 12 м розташована літня кухня. З правої сторони від літньої кухні розміщено гаражне приміщення на відстані 5 м від літньої кухні. Зліва від гаражного приміщення знаходиться автомобіль червоного кольору марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , Земельна ділянка, на якій знаходяться гараж, літня кухня та автомобіль, є ґрунтовою з невеликою травою, яка є місцями. Територія між будинком та гаражним приміщенням з літньою кухнею на момент огляду огороджена жовтою стрічкою з надписом «поліція». За автомобілем з передньої частини з правої сторони знаходяться дерев`яні двері коричневого кольору, які на момент огляду закриті та без слідів злому. З лівої сторони від дверей на стіні гаражного приміщення виявлено отвір діаметром приблизно 4 см та глибиною 2,5 см. Під час огляду встановлено, що з лівої сторони від входу до літньої кухні до металевої сітки на відстані 425 см виявлено два предмета, схожі на гільзи, які було позначено номерами «1» та «2». Під номером «1» відстріляну гільзу з маркувальним позначеннями «16 81 Д», яка знаходиться на відстані 90 см від переднього лівого кута літньої кухні та 45 см від металевої сітки, яка знаходиться лівіше від літньої кухні. Під номером «2» виявлено патрон з маркувальним позначенням «16 78», який є не відстріляним та знаходиться на відстані 65 см від лівого переднього кута літньої кухні, впритул до вказаної сітки. Вищезазначені патрон та гільзу вилучено та упаковано у паперовий конверт ГСУ НПУ. Крім того, під час огляду на задньому багажному відділенні автомобіля виявлено різного роду одяг, якому присвоєно номер «4», а саме: кофта сірого кольору, на якій наявний наскрізний лівий отвір діаметром: перший приблизно 2 см, другий отвір діаметром приблизно 4 см, навколо вказаних отворів наявні плями зі слідами речовини бурого кольору, на даній кофті з лівої нижньої передньої сторони виявлено плями зі слідами речовини бурого кольору; футболка жовтуватого кольору, на якій на лівій частині під пахвами виявлено наскрізний суцільно-рваний отвір, завдовжки приблизно 11-12 см та шириною 3 см, навколо вказаного отвору наявні плями з слідами речовини бурого кольору. На зазначеній футболці в кінці під отвором також містяться плями зі слідами речовини бурого кольору. Разом з тим, на багажному відділенні автомобіля виявлено рушник зелено-білого кольору з візерунками у формі квіток, на якому наявні дві плями зі слідами речовини бурого кольору. Під час огляду вказані футболку та рушник упаковано в паперові конверти «ГСУ НПУ». Светр сірого кольору вилучено та упаковано в картонну коробку, опечатано та заклеєно паперовою биркою з підписами понятих. Під час огляду місця події з вищевказаних дерев`яних дверей біля автомобіля виявлено плями бурого кольору, з яких зроблено два змиви та упаковано в паперові конверти «ГСУ НПУ». З вищевказаного отвору вилучено зішкріб зі стіни навколо отвору, який упаковано в паперовий конверт «ГСУ НПУ». На відстані 4 м з правої сторони від літньої кухні виявлено паперовий предмет круглої форми, схожий на «пиж», який вилучено та упаковано в паперовий конверт «ГСУ НПУ». У подальшому огляд проводився всередині приміщення літньої кухні, вхід до якої проходить через дерев`яні двері білого кольору, які на момент огляду відкриті, без видимих пошкоджень та слідів злому. Зайшовши всередину приміщення встановлено, що вона складається з однієї кімнати. В даній кімнаті зліва від вхідних дверей розташовано ліжко, відразу за яким кухонна стінка, яка знаходиться в куті кімнати, лівіше стінки розташована піч. З правої сторони від вхідних дверей розташоване крісло, за яким знаходиться дерев`яна лавиця лада, всередині якої знаходиться картонна коробка, схожа на коробку від зброї, яку вилучено та опечатано биркою з підписами понятих. Крім того, в даній ладі виявлено паперову коробку, в якій знаходилися три металеві банки, в яких наявні металеві предмети, схожі на кортежний дріб, дерев`яну коробку з різними інструментами та відстріляними гільзами, два поміщених предмета, схожі на відстріляні гільзи, один поліетиленовий пакет з предметами, схожими на пижи, та картонна коробка з предметами, схожими на пижі та капсуля. Вищевказану коробку з перерахованими предметами вилучено та опечатано паперовою биркою з підписами понятих. Під час огляду з кухонної стінки вилучено гребінець та станок для бритви, які упаковано в паперові конверти «ГСУ НПУ».

Відповідно до акту застосування службового собаки від 06.02.2020 року та схеми роботи службового собаки на місці події, застосувавши службову собаку встановлено, що по сліду з місця події, а саме з повір`я будинку АДРЕСА_1 , службова собака взявши слід вийшла з подвір`я по вул. Миру, на якій повернула праворуч і пройшла даною вулицею приблизно 150 м, повернула ліворуч до хвіртки будинку АДРЕСА_3 . Пройшовши подвір`ям будинку АДРЕСА_4 , на якій повернула праворуч і пройшла ще приблизно 20-25 м та припинила свою роботу. Загальна довжина сліду становить приблизно 470-475 м, кінцева точка сліду: АДРЕСА_5 , результати роботи: вказано ймовірний напрямок відходу злочинця.

З протоколу огляду місця події від 07.02.2020 року вбачається, що огляд проводився за адресою: АДРЕСА_6 . Огляд розпочався на території проїжджої частини вулиці за вказаною адресою, де виявлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , під час огляду у якого зроблено змиви з рук та обличчя, які вилучено та упаковано у паперові конверти «ГСУ НПУ». Під час огляду ОСОБА_6 було запропоновано показати, де він сховав предмет, схожий на вогнепальну зброю, з якої він 06.07.2020 року вистрілив у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на що ОСОБА_6 погодився та повів до місця, в якому залишив рушницю, а саме на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де провівши через дворогосподарство даного будинку до огороду, де з правої сторони знаходиться сіновал, та внизу під дошками даного сіновалу виявлено предмет, схожий на вогнепальну зброю (рушницю). Під час огляду рушниці виявлено маркування НОМЕР_3 (на прикладі основній частині), а на стволі наявне маркування НОМЕР_1 . В подальшому дану рушницю вилучено та упаковано в паперову коробку, скріплену паперовою биркою з підписами понятих.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.02.2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано 06.02.2020 року о 23.30 год. за адресою: с. Худльово, вул. Миру, Ужгородський район. Слідчим на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223, ст. 236 КПК України, у присутності двох понятих, здійснено обшук затриманої особи ОСОБА_6 , під час якого у останнього виявлено та вилучено: три предмети, схожі на патрони чорного кольору з наявним маркуванням 16 79, 16 86, 16 79; три предмети, схожі на патрони світло-коричневого кольору з наявним маркуванням 16 16; три предмети, схожі на патрони червоного кольору з наявним маркуванням 16: два предмети, схожі на патрони чорного кольору з наявним маркуванням 16 79, 16 86, які поміщено в спецпакет № INZ2032466 НПУ ГСУ. Протокол складено слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_18 , з протоколом ознайомлений захисник ОСОБА_7 та копію протоколу отримав затриманий ОСОБА_6 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 07.02.2020 року, проведеного слідчим за участю ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7 , у присутності двох понятих, встановлено, що ОСОБА_6 було запропоновано розповісти про подію, яка відбулася 06.02.2020 року, на що останній погодився та пояснив, що приблизно о 16.30 год. він з рушниці здійснив постріл у бік ОСОБА_8 через те, що попередньо між ними виникали конфлікти. ОСОБА_6 було запропоновано відтворити дані події, на що він погодився, після чого вказав місце, звідки взяв рушницю, а саме місце, де попередньо її зберігав. ОСОБА_6 показав на місце, звідки він поцілив в ОСОБА_8 та звідки ним був здійснений сам постріл в бік ОСОБА_8 . ОСОБА_6 повідомив, що після пострілу пішов у напрямку вул. Миру в с. Худльово та перейшовши дорогу вказав на місце, де сховав рушницю, яку попередньо з цього місця вилучили працівники поліції.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 12.03.2020 року, проведеного слідчим за участю потерпілого ОСОБА_8 , у присутності двох понятих, вбачається, що потерпілому було запропоновано розповісти про обставини події, які йому відомі, на що останній погодився та у подальшому відтворив всі дії, які відбувалися 06.02.2020 року, а саме вказав на місце, де він перебував під час здійснення пострілу в його бік, а також показав на розташування ОСОБА_6 після здійснення пострілу.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 12.03.2020 року, проведеного слідчим за участю свідка ОСОБА_13 , у присутності двох понятих, свідкові ОСОБА_13 було запропоновано розповісти та відтворити обставини події, які відбулися 06.02.2020 року, на що останній погодився та вказав на територію двору, де все відбувалося. Свідок вказав, де він знаходився на момент пострілу, а саме вказав, що знаходився у коморі будинку, а також коли він бачив ОСОБА_6 при здійсненні пострілу з рушницею в руках.

Висновком судово-медичної експертизи № 76 від 13.03.2020 року стверджується, що на основі даних судово-медичного обстеження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням даних медичної документації, встановлено, що на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_8 виявлено скріплену 1-м вузловим швом рану на шкірних покривах бокової поверхні грудної клітки зліва по підпахвинних лініях в проекції 10 ребра. Згідно з даними медичної документації у нього встановлено діагноз: вогнепальне непроникаюче поранення лівої бокової поверхні тулуба. Виходячи з вищевказаного дане тілесне ушкодження могло виникнути в результаті дії вогнепального снаряду, при одноразовому пострілі з вогнепальної зброї, при цьому, найбільш імовірно, потерпілий міг знаходитися у вертикальному або близькому до нього положенні, повернутий спиною до джерела спричинення тілесних ушкоджень. По давності виникнення, згідно з даними медичної документації, вказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 06.02.2020 року, і не суперечать обставинам справи. Виключена можливість спричинення даних тілесних ушкоджень в результаті падіння з висоти власного росту. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на час більше 6, але менше 21 дня і по цій ознаці згідно з п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів (вибухових речовин, продуктів пострілу та вибуху) № 7/33 від 12.03.2020 року підтверджується, що на наданих для дослідження марлевих відрізках, якими проводилися змиви із лівої руки та обличчя ОСОБА_6 , виявлено присутність речовин, які можна віднести до продуктів пострілу одноосновного пороху (частинки, схожі на незгорівший бездимний порох, нітроефіри та дифеніламін стабілізатор нітроцелюлозних порохів, відсутність нітрогліцерину компонента двохосновного пороху). На наданому на дослідженому марлевому відрізку, яким проводився змив з правої руки ОСОБА_6 , продуктів пострілу не виявлено.

Висновком судової дактилоскопічної експертизи № 3/55 від 04.03.2020 року стверджується, що на поверхні наданого для дослідження предмету, схожого на рушницю з маркуванням ствола « НОМЕР_1 », слідів папілярних ліній рук не виявлено.

Висновком судової балістичної експертизи № 1/106 від 16.03.2020 року встановлено, що наданий для дослідження предмет, схожий на рушницю з маркуванням співана « НОМЕР_1 », є вогнепальною зброєю двоствольною, гладкоствольною, курковою мисливською рушницею 16-го калібру, моделі «ТОЗ-63», 1968 року випуску, з серійним номером « НОМЕР_1 ». Досліджувана рушниця справна та придатна для стрільби. Рушниця виготовлена промисловим способом. Предмети, зовні схожі на набої, в кількості 12 одиниць, які надані на дослідження, є боєприпасами та придатні до стрільби. Досліджувані дванадцять патронів є мисливськими патронами центрального бою 16-го калібру. Дев`ять патронів виготовлені у промисловий спосіб із переспоряджанням саморобним способом. Три патрони виготовлені промисловим способом. Наданий для дослідження предмет, схожий на гільзу, є складовою частиною боєприпасу стріляною гільзою мисливського патрона центрального бою 16-го калібру, яка призначена для споряджання патрона до гладкоствольної мисливської рушниці 16-го калібру. Наданий для дослідження предмет, схожий на пиж, є клейтухом елементом споряджання патронів до гладкоствольної мисливської рушниці, що розміщується між пороховим зарядом і метальним снарядом та слугує для обтюрації порохових газів. Наданий для дослідження предмет, схожий на гільзу, відстріляний з правого стволу наданої для дослідження рушниці двоствольної, гладкоствольної, куркової мисливської рушниці 16-го калібру, моделі «ТОЗ- 63», 1968 року випуску, з серійним номером « НОМЕР_1 ».

Згідно з висновком судово-медичної експертизи рідкої крові № 155 від 12.03.2020 року кров ОСОБА_6 відносить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО.

Висновком судово-медичної експертизи рідкої крові № 159 від 16.03.2020 року підтверджується, що кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи речових доказів № 164 від 20.03.2020 року кров ОСОБА_6 відносить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО. Кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО. У слідах на двох марлевих серветках із змивами з дверей гаражного приміщення (об. №№ 1, 2) та зішкрібі з стіни гаражного приміщення (об. № 3), вилучених при ОМП, знайдена кров людини. При встановленні групової належності крові у слідах на речових доказах за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО у об. №№ 1-3 виявлений антиген А, а у об. № 1 ще й ізогемаглютинін анти-В. Отже, кров у слідах на двох марлевих серветках із змивами з дверей гаражного приміщення (об. №№ 1, 2) та зішкрібі з стіни гаражного приміщення (об. № 3) могла походити від людини з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В, в тому числі від потерпілого ОСОБА_8 та ОСОБА_6 при умові наявності у останнього тілесних ушкоджень, що супроводжуються зовнішньою кровотечею.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 45 від 19.03.2020 року на підставі вивчення матеріалів кримінального провадження № 0000183, даних освідчення, судово-психіатрична експертна комісія дійшла висновку, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, психічним захворюванням не страждав і не страждає ним у теперішній час. У період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_6 міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Ознак алкогольної та наркотичної залежності ОСОБА_6 не виявляє. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Може постати перед слідством та судом.

Разом з тим, органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Зокрема, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що близько 16 год. 00 хв. 06.02.2020 року ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, повернувшись додому за місцем свого проживання, на подвір`ї дворогосподарства зустрів чоловіка його рідної сестри ОСОБА_9 ОСОБА_8 , який також мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та сусіда ОСОБА_13 .

Між вказаними особами на ґрунті неприязних відносин виник конфлікт, який супроводжувався взаємними образами, в процесі якого ОСОБА_6 пішов до прибудови будинку за місцем проживання, взяв мисливську гладкоствольну рушницю, калібру 16 мм, з маркуванням ствола НОМЕР_1 , а також тринадцять патронів до неї, двома з них він одразу зарядив рушницю та приблизно о 16 год. 40 хв. вийшов на подвір`я за адресою проживання в АДРЕСА_1 , де в той час там знаходився лише ОСОБА_8 .

ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, тримаючи в руках мисливську гладкоствольну рушницю, направивши її ствол в бік потерпілого ОСОБА_8 , здійснив прицільний постріл в область грудної клітки зліва, маючи на меті позбавлення життя останнього, чим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_6 схибив, завдавши ОСОБА_8 вогнепальне непроникаюче поранення грудної клітки зліва.

Після здійснення пострілу з будинку вийшла ОСОБА_9 , яка надала невідкладну медичну допомогу ОСОБА_8 , а ОСОБА_6 покинув місце події в напрямку вул. Антонівська с. Худльово, Ужгородського району.

В подальшому ОСОБА_8 каретою швидкої допомоги був доставлений та госпіталізований до травматологічного пункту КНП центральної міської клінічної лікарні Ужгородської міської ради, з попереднім діагнозом вогнепальне непроникаюче поранення грудної клітки зліва.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 76 від 13.03.2020 року потерпілий отримав тілесні ушкодження, які потягли за собою розлад здоров`я на час більше 6, але менше 21 дня, і по цій ознаці згідно п. 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Суд, оцінивши в сукупності зібрані у кримінальному провадженні докази, вважає, що зазначена кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України у судовому засіданні не знайшла свого підтвердження, виходячи з наступного.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися правилом, визначеним ч. 3 ст. 62 Конституції України, яке передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з цього правила, обвинувачення має довести, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше вірогідне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений (підсудний) є винним у його вчиненні.

Безсумнівно має бути доведений кожен з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, в якому обвинувачується особа, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього й неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення та захисту доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання правила, передбаченого ст. 62 Конституції України, недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Згідно з вимогами Конституції України будь-який обґрунтований сумнів щодо версії події, яку надало обвинувачення, має бути спростований фактами, встановленими на підставі доказів.

Безпосередність дослідження показань, речей і документів є однією із загальних засад кримінального провадження. Зміст цієї засади розкрито в ст. 23 КПК України, згідно з якою суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Крім того, безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального провадження має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного заподіяння будь-якого ступеня тяжкості (у тому числі й легкого) тілесного ушкодження необхідно ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

При цьому замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, за наявності мети досягнення суспільно небезпечного результату.

Питання ж про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій (п. п. 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»).

Як встановлено судом, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_8 не мав. 06.02.2020 року, приблизно о 16 год. 00 хв., він, йдучи по дорозі до себе додому у дворі за місцем свого проживання побачив ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , які розмовляли між собою, висловлювалися нецензурними словами на його адресу та насміхалися над ним. Вказане обурило обвинуваченого, він взяв з літньої кухні, де проживає, мисливську гладкоствольну рушницю та здійснив один неприцільний постріл в сторону, де знаходився потерпілий ОСОБА_8 , з метою налякати останнього.

Будучи допитаним в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 ствердив, що 06.02.2020 року, приблизно о 16 год. 00 хв., він знаходився на подвір`ї дворогосподарства в АДРЕСА_1 , та в момент пострілу був повернутий спиною до обвинуваченого ОСОБА_6 . Чи здійснював обвинувачений прицільний постріл потерпілий не бачив. Внаслідок вогнепального поранення потерпілий отримав тілесні ушкодження. При цьому конфлікт напередодні з ОСОБА_6 потерпілий заперечив.

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що очевидцем події не був, сам постріл не бачив, а також заперечив конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_6 .

Інші свідки обвинувачення очевидцями події критичного дня не були.

З об`єктивної сторони умисне вбивство передбачає умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, а тому замах на умисне вбивство також може бути лише з прямим умислом, тобто коли особа усвідомлює суспільно небезпечних характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

Обвинувачений у судовому засіданні ствердив, що у нього не було наміру на позбавлення життя потерпілого і він цього не бажав, а неприцільний постріл здійснив з метою налякати потерпілого.

При цьому стороною обвинувачення, кваліфікуючи дії ОСОБА_6 як закінчений замах на умисне вбивство, не зазначено і не надано жодних доказів, що стосуються суб`єктивного ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння і наслідків своїх дій, тобто про спрямованість його умислу саме на заподіяння і настання смерті потерпілого ОСОБА_8 , а також про прицільність пострілу саме в життєво важливий орган останнього.

Сам по собі факт заподіяння одиничного вогнепального непроникаючого поранення в область лівої бокової поверхні тулуба потерпілого за встановлених під час судового розгляду обставин і стосунках обвинуваченого з потерпілим до події, які, між тим, є родичами, не є підставою для такої кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 . Суд також враховує поведінку обвинуваченого і потерпілого перед злочином, а саме відсутність між ними будь-яких конфліктів напередодні.

Висновок про наявність у обвинуваченого умислу на вбивство потерпілого міг бути зроблений лише після того, як орган досудового розслідування доведе, що інші обставини події зокрема, причини та мотиви, поведінка обвинуваченого і потерпілого перед подією, стосунки між ними, в сукупності виключають можливість умислу іншого характеру, а саме умислу завдати тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування висунутого обвинувачення в кримінальному провадженні покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було. Суд зі свого боку забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в рамках визначеної законом змагальної процедури у кримінальному процесі.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

За наведених обставин, враховуючи всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, суд приходить до переконання, що локалізація тілесних ушкоджень, знаряддя його заподіяння у сукупності з характером та послідовністю дій, вчинених обвинуваченим до потерпілого, у тому числі до та після заподіяння тілесних ушкоджень, свідчать про те що у ОСОБА_6 не було прямого умислу на умисне вбивство ОСОБА_8 , а тому ці дії обвинуваченого повністю охоплюються ч. 2 ст. 125 КК України, і його дії слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд також зазначає, що з об`єктивної сторони злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, характеризується вчиненням тілесних ушкоджень у виді легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності. Зазначене легке тілесне ушкодження характеризується тим, що при його заподіянні потерпілому спричиняються короткочасний розлад здоров`я або незначна стійка втрата працездатності. Короткочасним слід вважати розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більш як три тижні (двадцять один день). Злочин вважається закінченим з моменту заподіяння фізичної шкоди у вигляді наслідків, зазначених у ч. 2 ст. 125 КК України. Суб`єктивна сторона даного злочину характеризується тільки умисною виною (прямим або непрямим умислом).

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання (ч. 3 ст. 24 КК України).

Таким чином, оцінивши у сукупності зазначені докази, які узгоджуються між собою щодо фактичних обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку, що 06.02.2020 року, приблизно о 16 год. 40 хв., обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись на подвір`ї за адресою місця свого проживання в АДРЕСА_1 , попередньо взявши з собою мисливську гладкоствольну рушницю, зарядивши її, умисно, діючи з непрямим умислом, тримаючи в руках рушницю, направив її ствол в бік, де в той час знаходився потерпілий ОСОБА_8 , з метою налякати останнього, та здійснив постріл з рушниці, не маючи на меті позбавлення життя ОСОБА_8 , завдавши йому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального непроникаючого поранення грудної клітки зліва, чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Отже, зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочину невеликої тяжкості, дані про особу винного, який є особою похилого віку, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає: вчинення злочину вперше.

Обставиною, визначеною ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає: вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння (протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння від 07.02.2020 року за № 104).

За положеннями ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, зі змінами від 06.11.2009 року, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу винного, його поведінку після вчинення злочину, беручи до увагу позиції потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно і доцільно призначити покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, яка є альтернативною, у виді арешту на певний строк.

Крім того, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (станом на момент вчинення злочину йому виповнилося 62 роки) і відноситься до осіб, які досягли пенсійного віку, а тому призначення йому покарання у виді обмеження волі з огляду на ч. 3 ст. 61 КК України до нього не може застосовуватися.

На думку суду, призначення ОСОБА_6 саме такого покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співмірним протиправним діянням, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.02.2020 року, ОСОБА_6 було затримано у порядку ст. 208 КПК України 06.02.2020 року о 23 год. 30 хв.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.02.2020 року (справа № 308/1282/20) у рамках даного кримінального провадження відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Строк тримання під вартою постановлено рахувати з моменту його затримання з 23 год. 30 хв. 06.02.2020 року.

При цьому ухвалами Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2020 року та 22.05.2020 року відповідно, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах шістдесяти днів без визначення розміру застави та продовжено йому строк тримання під вартою без визначення розміру застави до двох місяців, а саме, до 21.07.2020 року, включно.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 підлягає зарахуванню за правилами ч. 1 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення у строк покарання, починаючи з 06.02.2020 року, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню арешту, та у зв`язку із фактичним відбуттям покарання обвинуваченому слід скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у даному кримінальному провадженні у загальній сумі 8792,56 грн., з яких за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів у сумі 1884,12 грн., судової дактилоскопічної експертизи у сумі 628,04 грн., судової балістичної експертизи у сумі у сумі 6280,40 грн., покласти на обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2020 року (справа № 308/1282/20) у рамках даного провадження накладено арешт на майно, вилучене 06.02.2020 року під час проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , та вилучене 07.02.2020 року під час проведення огляду за адресою: АДРЕСА_6 .

Виходячи з приписів ч. 4 ст. 174 КПК України, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений на вказане майно згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2020 року (справа № 308/1282/20).

Питання щодо речових доказів вирішується судом у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 174, 349, 368-370, 373, 374, 377, 392, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців 10 (десять) днів.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 23 год. 30 хв. 06 лютого 2020 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 за правилами ч. 1 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення у строк покарання, починаючи з 06 лютого 2020 року, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню арешту.

Враховуючи положення ст. 72 КК України, а також строк попереднього ув`язнення, починаючи з 06 лютого 2020 року вважати ОСОБА_6 таким, що повністю відбув основне покарання, призначене за цим вироком.
У зв`язку із фактичним відбуттям покарання скасувати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою та звільнити його з-під варти негайно в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 8792 (вісім тисяч сімсот дев`яносто дві) гривні 56 коп. процесуальних витрат за проведення експертиз.

Скасувати арешт майна, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2020 року (справа № 308/1282/20), що вилучене 06.02.2020 року під час проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , та вилучене 07.02.2020 року під час проведення огляду за адресою: АДРЕСА_6 , а саме: предмет, схожий на відстріляну гільзу з наявним маркуванням маркування мм 16 81, який виявлений на землі з лівої сторони від входу до літньої кухні, поміщений у паперовий конверт НПУ ГСУ; предмет, схожий на патрон з маркуванням мм 16 78, виявлений біля лівого кута літньої кухні, поміщений у паперовий конверт НПУ ГСУ; одяг потерпілого, а саме: сіра кофта, жовта майка, на яких наявні плями речовини бурого кольору, виявлені біля входу до гаражного приміщення та рушник з наявними плямами речовини бурого кольору; зішкріб речовини бурого кольору, зроблений з отвору у стіні гаражного приміщення, який поміщено у паперовий конверт НПУ ГСУ; два змиви з дверей гаражного приміщення, які поміщено у паперові конверти НПУ ГСУ; предмет, зовні схожий на конструктивний елемент патрону (паперовий предмет круглої форми схожий на пиж), поміщений у паперовий конверт НПУ ГСУ; бритву і гребінець з шафи, яким користувався ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які упаковано у паперовий конверт НПУ ГСУ; паперову коробка без маркувань, схожу на коробку від зброї, яку було вилучено та опечатано биркою; паперовий ящик, в якому знаходилися три металеві банки з металевими предметами, зовні схожими на кортежні кулі різного діаметру, відстріляні гільзи, поліетиленові пакети з паперовими предметами, схожими на конструктивні елементи до патрона, які було вилучено та опечатано биркою з підписами понятих; два змиви, зроблені з рук ОСОБА_6 , а також один змив з правої частини обличчя, які поміщено у паперові конверти НПУ ГСУ; предмет, схожий на вогнепальну зброю (рушниця) з маркуванням на прикладі НОМЕР_3 , з маркуванням на стволі НОМЕР_1 , вилучений з-під сіновалу, поміщений у паперову коробку, скріплений паперовою биркою з підписами понятих, шляхом заборони використання та розпорядження будь-яким чином вказаним майном.

Речові докази:

двоствольну гладкоствольну мисливську рушницю 16-го калібру, моделі «ТОЗ-63», 1968 року випуску, з серійним номером « НОМЕР_1 », два мисливські патрони 16-го калібру, що передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області конфіскувати у власність держави;
повстяний клейтух, одяг потерпілого, а саме: сіру кофту, жовту майку, на яких наявні плями речовини бурого кольору, виявлені біля входу до гаражного приміщення, та рушник з наявними плямами речовини бурого кольору, що передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити;

десять гільз 16-го калібру, гільзу 16-го калібру, два змиви зроблені з рук ОСОБА_6 , один змив з правої частини обличчя, два змиви з дверей гаражного приміщення, що передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3