ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/775/20 Номер провадження 11-кп/814/297/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001072 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Полтава від 21 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, останній раз:

21.07.2020 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту,

засуджено за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, з урахуванням покарання, призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 21.07.2020, та із застосуванням положень ст. 72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 призначено остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Обрано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Строк покарання визначено рахувати з часу обрання запобіжного заходу по даній справі з 21.10.2020. Зараховано в строк відбутого покарання період тримання під вартою з 21.07.2020 по 21.10.2020.

Цивільний позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 17333 грн. 34 коп. матеріальної шкоди.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_9 вчинив злочини за таких підстав.

1. ОСОБА_9 в період часу з 23.00 год. 10.12.2019 по 17.00 год. 11.12.2019 поблизу будинку № 24 по пров. Рибальський в м. Полтава, умисно, шляхом пошкодження замка дверцят багажного відділення відкрив двері, проник всередину автомобіля "MERCEDES-BENZ", д.н.з. НОМЕР_1 , звідки повторно, таємно викрав з багажного відділення майно гр. ОСОБА_11 , а саме: бензопилу "STIHL MS 461" вартістю 8666 грн. 67 коп., бензопилу "STIHL MS 461" вартістю 8666 грн. 67 коп., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду в загальному розмірі 17333 грн. 34 коп. З місця скоєння злочину зник, розпорядився викраденим на власний розсуд.

2. В період часу з 15.00 год. 29.02.2020 по 20.00 год. 01.03.2020 ОСОБА_9 поблизу будинку № 4 по вул. Анатолія Кукоби в м. Полтаві, умисно, шляхом пошкодження замка дверцят багажного відділення відкрив двері та проник в автомобіль "Volkswagen Caddy", д.н.з. НОМЕР_2 , звідки повторно, таємно викрав з багажного відділення майно гр. ОСОБА_12 , а саме: дві головки сиру "Сир твердий Російський 50% (Чернігів)" загальною вагою 14,950 кг вартістю 1644 грн. 50 коп., "Сир твердий Російський 50% (Чернігів)" дрібними кусочками загальною вагою 4 кг вартістю 440 грн. 00 коп., куряче філе в герметичній упаковці загальною вагою 5 кг вартістю 575 грн., мисливські ковбаски вагою 1,5 кг вартістю 147 грн., домкрат механічний вартістю 350 грн., насос ножний вартістю 500 грн.; зламавши пластикову решітку, проник до салону автомобіля, звідки викрав автомагнітолу без панелі керування вартістю 500 грн.; відчинив моторний відсік та викрав акумулятор "AutoPart" вартістю 1600 грн., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду в загальному розмірі 5756 грн. 50 коп. З місця скоєння злочину зник, розпорядився викраденим на власний розсуд.

3. В період часу з 23.00 год 01.03.2020 по 19.00 год 02.03.2020 ОСОБА_9 поблизу будинку № 88 по вул. Небесної Сотні в м. Полтава, умисно, шляхом відлому пластикового молдингу та опускання вікна водійських дверцят відчинив дверцята та проник в автомобіль "Honda Civic", держ. номер НОМЕР_3 , звідки повторно, таємно з салону викрав майно гр. ОСОБА_7 , а саме: штатив чорного кольору вартістю 350 грн., штатив чорного кольору вартістю 350 грн., штатив чорного кольору "Konig KN-LS10" вартістю 403 грн. 20 коп., штатив сірого кольору вартістю 350 грн., софтбокс в тканевому чохлі вартістю 522 грн., софтбокс в тканевому чохлі вартістю 522 грн., софтбокс "Lastolite" у синьому чохлі вартістю 560 грн., 2 лампи енергозберігаючі 70W 230V 5500K загальною вартістю 534 грн., 2 силіконові світловідбивача з кріпленням загальною вартістю 400 грн., штатив до фотоапарата "Andersson Cat 2.0" вартістю 633 грн. 33 коп., студійний спалах "FALCON EYES SS-150F" з кабелем живлення вартістю 2133 грн. 33 коп., пилосос в корпусі чорно-жовтого кольору "Defort DVC-55" вартістю 500 грн., електрокомпресор від прикурювача в корпусі чорного кольору вартістю 500 грн., набір інструментів радянського та вітчизняного виробництва у пластиковій коробці чорного кольору (плоскогубці, рожкові ключі різних розмірів, викрутки) вартістю 500 грн., сокиру з дерев`яним руків`ям, перемотаним сірим скотчем біля топорища, вартістю 50 грн., синю джинсову спортивну сумку зі спортивним одягом та взуттям: кросівки "Under Armour" синього кольору з рожевими шкурками та білою підошвою, футболку "Nike" бордового кольору з зображення вовка, шорти лосини чорного кольору, носки чорного кольору, - загальною вартістю 1300 грн.; відкривши моторний відсік, викрав акумулятор "Blizzaro" в корпусі сірого кольору вартістю 2100 грн., спричинивши потерпілій матеріальну шкоду в загальному розмірі 11707 грн. 86 коп. З місця скоєння злочину зник, розпорядився викраденим на власний розсуд.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить переглянути вирок суду та пом`якшити йому покарання, а саме: призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Свої вимоги обґрунтував тим, що під час ухвалення вироку судом не повністю було враховано наявність дружини та трьох дітей, а також те, що він постійно працював, хоч і не офіційно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить змінити вирок суду та призначити ОСОБА_13 покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнити обвинуваченого від покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Свої вимоги захисник обґрунтував тим, що судом недостатньо враховано обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, повне визнання своєї вини у вчиненні злочинів, щирий жаль щодо вчиненого, засудження свої поведінки та визнання негативних наслідків вчиненого.

Також зазначив, що прокурор також зазначив про можливість звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_9 підтримали апеляційні скарги, подані в інтересах останнього та просили їх задовольнити з підстав у них наведених.

Потерпіла ОСОБА_7 та прокурор заперечили проти доводів апеляційної скарги, вважають, що судом першої інстанції безпідставно враховані пом`якшуючі покарання обставини, оскільки обвинувачений не сприяв у розкриттю злочинів.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 у вчинені злочинів, за які він засуджений, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції не досліджувались та ніким з учасників кримінального провадження не оспорювалися.

При цьому, суд першої інстанції, з`ясувавши правильне розуміння ОСОБА_9 та іншими учасниками кримінального провадження змісту фактичних обставин справи за відсутністю сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, в тому числі і обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, роз`яснив всім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цього питання колегією суддів не встановлено. Будь-яких заперечень щодо правильності встановлення такого порядку розгляду справи судом першої інстанції не надано і у суді апеляційної інстанції, а тому доведеність винуватості обвинуваченого та юридична оцінка його злочинних дій відповідно до положень ст. 404 КПК України не є предметом апеляційного розгляду.

Отже, на підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, доведеність винуватості, правову кваліфікацію діянь обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильною.

Обвинувачений у своїй апеляційній скарзі вказує про неправильне врахування даних про його особу, вважаючи, що внаслідок цього суд неправильно призначив покарання без застосування іспитового строку. Захисник ОСОБА_8 стверджує, що оскільки прокурор в суді першої інстанції у своєму виступі в судових дебатах просив призначити ОСОБА_9 покарання і звільнити від його відбування з іспитовим строком, суд не мав права призначати обвинуваченому покарання із реальним його відбування в місцях позбавлення волі.

Перевіривши доводи апелянтів щодо призначення надто суворого покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчинених злочинів, колегія суддів вважає їх безпідставними виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо (далі Постанова Пленуму №7).
Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення зазначені у Постанові Пленуму №7, врахував обставини вчиненого та особу обвинуваченого, а саме: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами, особу обвинуваченого, який є раніше судимим та має погашену судимість за вчинення злочинів, офіційно не працює, малолітніх дітей на утриманні не має, збитки потерпілим не відшкодував, відсутність обставин, які обтяжують покарання та обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розкриттю злочинів.
Також судом першої інстанції враховано думку потерпілої ОСОБА_7 , яка наполягала на суворій мірі покарання і висновки досудової доповіді, відповідно до яких виправлення ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Колегія суддів не вбачає підстав для врахування у даних про особу обвинуваченого наявність на його утриманні трьох неповнолітніх дітей, оскільки документальних доказів даного факту суду не надано. Також не заслуговує на увагу твердження ОСОБА_9 про його працевлаштування неофіційно, адже як повідомив сам обвинувачений, такий вид його трудової діяльності не носив постійний характер.
Також безпідставним є твердження захисника ОСОБА_8 щодо пов`язаності призначення судом виду та міри покарання обвинуваченому, а також звільнення ОСОБА_9 від його відбування, з думкою прокурора, висловленою ним у судових дебатах, оскільки така вимога не міститься у положеннях кримінально-процесуального законодавства.
Виходячи з мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, вимога до покарання полягає у тому, що воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, що судом першої інстанції було враховано у повній мірі.
У зв`язку з наведеним доводи обвинуваченого про необхідність звільнення його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком є необґрунтованими.
Нових обставин, які б переконали колегію суддів у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов суд першої інстанції при кваліфікації дій та призначенні покарання, в ході апеляційного розгляду колегії суддів наведено не було.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Полтава від 21 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_9 у той же строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4