Справа № 526/1391/19
Провадження № 1-кп/526/46/2020

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2020 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч кримінальне провадження № 0000362 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня технічна, не одруженого, не працює,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

10 червня 2019 року близько 22 години, на території центрального ринку в м. Гадяч Полтавської області, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті раніше виниклих особистих неприязних відносин до неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ході сварки з останньою, діючи протиправно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_5 не менше п`яти ударів долонями рук в область обличчя та голови.

У результаті зазначених протиправних дій з боку ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 119 від 24.06.2019, спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, яке кваліфікується, як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні кримінального проступку повністю та підтвердив обставини його вчинення, пояснивши при цьому, що не оспорює обставини вчинення даного проступку, встановлені органом досудового розслідування, а тому вважає, що дослідження доказів є недоцільним.

Потерпіла ОСОБА_5 , її законний представник ОСОБА_7 у судове засідання не з`явились.

Потерпіла ОСОБА_5 надала заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності.

Окрім того, у своїй заяві просить розглянути її позов та задовольнити у повному обсязі.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги потерпілою про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Прокурор, у зв`язку з визнанням вини обвинуваченим та не оспорюванням ним та іншими учасниками кримінального провадження обставин вчинення кримінального проступку, висловив думку про недоцільність дослідження доказів у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, під час судового розгляду, підтверджуючих обставини вчинення обвинуваченим кримінального проступку, з підстав не оспорювання їх учасниками судового провадження та відсутності сумнівів у добровільності їх позиції.

Суд визнає винним ОСОБА_4 в умисному заподіянні потерпілій ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України.

Обставинами, які пом`якшують обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставини, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає: вчинення кримінального проступку у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує, як характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого проступку, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, так і особу винного, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання.

Окрім того, суд, при призначенні покарання, враховує пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, а також висновок органу пробації, згідно якого значиться, що його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства, тому суд вважає, що обвинуваченому необхідно обрати покарання, передбачене санкцією статті за вчинений ним злочин, у виді штрафу, оскільки суд вважає, що саме таке покарання буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до вимоги про судимість та вироку Гадяцького районного суду від 22.07.2019 значиться, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 186, ст.ст. 75, 76 КК України на 2 роки позбавлення волі, з іспитовим строком терміном на 1 рік 6 місяців, тобто даний кримінальний проступок обвинуваченим вчинено до ухвалення зазначеного вироку суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частині першій-третій цієї статті, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, у строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України - основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Прокурором заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування та надання медичної допомоги особі, яка потерпіла від злочину, а саме ОСОБА_5 в інтересах держави в особі фінансового управління Гадяцької державної адміністрації у розмірі 2049 гривень 91 коп., який прокурор підтримав у ході судового розгляду кримінального провадження та просив задовольнити у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав позовні вимоги прокурора у повному обсязі.

Суд, розглянувши позов прокурора, вважає, що він підлягає до задоволення, оскільки зазначені у позовній заяві матеріальні збитки не відшкодовані та підтверджуються довідкою-розрахунком.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків, понесених на лікування, у розмірі 1823 грн 46 коп. та моральної шкоди в розмірі 20000 гривень, який вона просить у своїй заяві задовольнити у повному обсязі та який підтримав і просив задовольнити її представник адвокат ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_4 , як цивільний відповідач, визнав у повному обсязі позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальних збитків та частково, а саме у меншому розмірі, моральну шкоду.

Частиною 1 ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого, який за законом несе цивільну відповідальність за шкоду.

Судом встановлено, що обвинуваченим не відшкодовано заподіяні потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки, а тому позовні вимоги потерпілої, у цій частині, підлягають до задоволення у повному обсязі.
Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд, враховуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, в результаті якого потерпіла отримала ушкодження здоров`я, в зв`язку з чим їй довелося прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, вважає, що позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування їй моральної шкоди обвинуваченим також підлягають до задоволення, але в меншому розмірі, враховуючи вимоги розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 394 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваний мінімумів доходів громадян в сумі 1700 гривень.

Вирок Гадяцького районного суду від 22.07.2019 відносно ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 3 ст. 72 КК України, виконувати самостійно.

Позов прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління Гадяцької районної державної адміністрації до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування та надання медичної допомоги особі, яка потерпіла від злочину, в інтересах держави в особі фінансового управління Гадяцької державної адміністрації задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь управління фінансів Гадяцької РДА матеріальні збитки в розмірі 2049 грн 91 коп.

Позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки в сумі 1823 гривні 46 коп. та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 15000 гривень залишити без задоволення.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1