Справа № 405/4401/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2020 року слідчий суддя Ленінського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів ДБР та нагляду за його оперативними підрозділами прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 від 10.07.2020 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000114 від 02.07.2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, в якій просить скасувати постанову прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів ДБР та нагляду за його оперативними підрозділами прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 від 10.07.2020 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000114 від 02.07.2020 року. На обгрунтування скарги зазначила, що прокуратурою Кіровоградської області на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_5 від 23.06.2020 року внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України за її заявою від 22.05.2020 року про спричинення 05.03.2020 року працівниками Олександрівського ВП ГУНП в Кіровоградській області у приміщенні Олександрівського ВП ГУНП в Кіровоградській області тілесних ушкоджень та примушуванні підписувати без адвоката документи про злочин, якого вона не скоювала. В клопотанні від 06.07.2020 року зазначила, що просить допитати її як потерпілу по заяві про злочин, з метою допитати в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також долучити до матеріалів кримінального провадження диск з диктофонним записом події. Прокурор в описовій частині постанови зазначив, що доказів та об`єктивних даних про скоєння злочину не здобуто та посилається на ст.ст. 91-92 КПК України. При цьому зазначила, що щоб доказати спричинення шкоди необхідно було її допитати, надати час для надання пояснень свідкам, а також надати час для подання документів підтверджуючих спричинення шкоди. Проте, прокурором було відмовлено у задоволенні її заяви.
ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала та просила її задовольнити, вказавши, що прокурор не надав їй можливості надати докази шкоди, без її допиту відмовлено у визнанні потерпілою

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, вважає її не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки ним винесено вмотивовану постанову про відмову у визнанні ОСОБА_8 потерпілою.

Заслухавши учасників та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що прокуратурою Кіровоградської області на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_5 від 23.06.2020 року внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України за її заявою від 22.05.2020 року про спричинення 05.03.2020 року працівниками Олександрівського ВП ГУНП в Кіровоградській області у приміщенні Олександрівського ВП ГУНП в Кіровоградській області тілесних ушкоджень.
Постановою прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів ДБР та нагляду за його оперативними підрозділами прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 від 10.07.2020 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000114 від 02.07.2020 року. В постанові зазначено, що ОСОБА_3 лише вказано, що їй спричинили тілесні ушкодження і примушували, однак при цьому не наведено достатніх фактичних даних та не зазначено, яку конкретно шкоду кримінальним правопорушенням їй завдано, в чому вона полягає та виражається, не надано доказів, речей та документів, які б підтверджували та свідчили про заподіяння їй шкоди. Тобто, зазначені у заяві твердження є лише доводами та припущеннями, які на даній стадії досудового розслідування не встановлені і не перевірені.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Згідно ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, зокрема рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що постанова про відмову у визнанні потерпілим має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі очевидні та достатні підстави, з яких вбачається, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів потерпілого як учасника кримінального провадження.

Разом з цим, слідчим при прийнятті оскаржуваної постанови зазначених вимог закону не дотримано.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, прокурором відмовлено у визнанні потерпілою у зв`язку з тим, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000114 ОСОБА_3 лише вказано, що їй спричинили тілесні ушкодження і примушували, однак при цьому не наведено достатніх фактичних даних та не зазначено, яку конкретно шкоду кримінальним правопорушенням їй завдано, в чому вона полягає та виражається, не надано доказів, речей та документів, які б підтверджували та свідчили про заподіяння їй шкоди.
При цьому, слідчий суддя зазначає, що 06.07.2020 року ОСОБА_3 звернулась до прокуратури Кіровоградської області з клопотанням в якому просила допитати її к потерпілу, допитати в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також долучити до матеріалів кримінального провадження диск з диктофонним записом події. Проте, 10.07.2020 року прокурором другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів ДБР та нагляду за його оперативними підрозділами прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 прийнято рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 , а відтак на думку слідчого судді ОСОБА_3 була позбавлена можливості надання доказів, які б могли вказувати на наявність спричинення їй шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 365 КК України.
Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, слідчим при прийнятті даного рішення не проведено жодної слідчої дії з метою з`ясування та отримання відповідних належних та допустимих доказів, які вказували на наявність або відсутність даних, які б свідчили, що вказаним кримінальним правопорушенням ОСОБА_3 завдана матеріальна, фізична та моральна шкода, зокрема не допитано ОСОБА_3 з цього приводу.
Системний аналіз наведених положень закону та змісту оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова винесена передчасно, без дотримання вимог КПК України та не вмотивована належним чином, а тому підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про зобов`язання визнати ОСОБА_3 потерпілою у даному кримінальному провадженні слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Кримінальним процесуальним Кодексом України не передбачено постановлення окремого процесуального рішення щодо визнання особи потерпілою, частиною 5 ст.55 КПК України вимагається винесення вмотивованої постанови лише у разі відмови у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена до суду.

Враховуючи викладене, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Скасувати постанову прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів ДБР та нагляду за його оперативними підрозділами прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 від 10.07.2020 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000114 від 02.07.2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_9