печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0003645,

ВСТАНОВИВ:
22.07.2020 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0003645, в якому останній просить суд накласти арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

У судове засідання заявник та представник заявника не з`явились, про розгляд даного клопотання повідомлялись належним чином, разом з цим, адвокат подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник сторони обвинувачення в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним, заяв, клопотань до суду не подано.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття учасників розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами, їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у відсутність нез`явившихся осіб.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 зазначає, що в провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0003645, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.08.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, здійснюється Київською місцевою прокуратурою № 6.

Зазначено, що згідно фабули ЄРДР, в ході розслідування кримінального провадження № 0004800 було виявлено обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , шляхом укладення договору купівлі-продажу, який має ознаки підробки, без відома засновника компанії "Etransa" Shpeditions Aktiengesellshaft (Австрія) Фонду державного майна України, шахрайським шляхом заволоділи нежитловим приміщенням площею 182,6 кв.м., що розташоване в АДРЕСА_2 на 7 поверсі, заподіявши матеріальної шкоди Фонду державного майна України в особливо великих розмірах.

Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що громадянин Російської Федерації, керівник підприємства (голова правління) "Etransa" Shpeditions Aktiengesellshaft ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), на протязі з липня 2015 року по даний час, грубо порушуючи трудові відносини, визначені трудовим договором від 05.01.2007 року, безпідставно, умисно не виплатив ОСОБА_3 , директору представництва в Україні "Etransa" Shpeditions Aktiengesellshaft, заробітну плату на загальну суму 560 000, 00 доларів США.

По даному факту Печерським управлінням поліції ГУ НП в м. Києві було відкрито кримінальне провадження 0005010, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України, яке на даний час призупинено за розшуком підозрюваного ОСОБА_7 .

Оскільки підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органів слідства та суду, а цивільний позов може бути розглянутий лише після скерування до суду обвинувального висновку, ОСОБА_3 вимушений був звернутися до суду, в порядку цивільного судочинства, з позовом до австрійської компанії про стягнення заборгованості по заробітній платі.

З метою забезпечення цивільного позову, Печерським районним судом м. Києва був накладений арешт на нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 , яке на право власності належить "Etransa" Shpeditions Aktiengesellshaft, що підтверджується ухвалою суду від 19.10.2018 року (справа № 757/49650/18-ц).

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, в порядку ст. 55 КПК України, ОСОБА_3 набув процесуального статусу потерпілого, що підтверджується протоколом допиту в якості потерпілого від 10.09.2019 року та пам`яткою про процесуальні права та обов`язки.

Оскільки внаслідок кримінального правопорушення ОСОБА_3 заподіяна майнова та моральна шкода, ним, в порядку ст. 61 КПК України, був пред`явлений цивільний позов.

Відповідно до позовної заяви від 16.09.2019 року відповідачем - 1 є ОСОБА_7 , а відповідачем-2 - ОСОБА_8

20.07.2020 року, в ході ознайомлення з матеріалами досудового розслідування стало відомо, що власником квартири з 24.09.2019 року, являється ОСОБА_4 .

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, яка була сформована 20.07.2020 року, рішення про державну реєстрацію прав за ОСОБА_4 прийнято 24.09.2019 року на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Виходячи з аналізу матеріалів кримінального провадження, рішення про реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_4 було прийнято саме після пред`явлення цивільного позову потерпілим ОСОБА_3 , з метою уникнути цивільно-правової відповідальності.

Згідно листа голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку № 46 від 17.10.2019 року ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_4 не інформували балансоутримувача будинку про зміну власника квартири АДРЕСА_1 . Внески на обслуговування та управління будинку новими власниками не сплачуються.

З врахуванням зазначених обставин, ОСОБА_3 користуючись своїми процесуальними правами потерпілого, відповідно до вимог діючого кримінального процесуального законодавства України, до початку судового розгляду, 16.09.2019 року ОСОБА_3 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (ціна позову 800 000,00 грн.) та долучено до матеріалів досудового розслідування, що підтверджується відповідним клопотанням, яке зареєстровано в канцелярії органу досудового розслідування 16.09.2019 року та на момент подання клопотання про арешт майна, ОСОБА_3 набув процесуального статусу цивільного позивача.

Таким чином, з метою забезпечення цивільного позову ОСОБА_3 , просить слідчого суддю накласти арешт в рамках досудового розслідування по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003645 від 26.08.2019 року на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )

Так, згідно з положенням ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Підстави для накладення арешту на майно з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч. 2 ст. 170 КПК України, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого або прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення. Цивільний позивач повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються цивільного позову, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом для інформування та надіслання копій процесуальних рішень потерпілому.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_3 , зазначає, що останній набув статусу цивільного позивача, оскільки останнім подано позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, при цьому не надаючи належного підтвердження, що органом досудового розслідування даний позов був прийнятий.

Окрім цього, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність з боку заявника у необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки даний захід є неспівмірним із засобами і метою яку прагне досягти сторона обвинувачення, а відтак відсутні підстави вважати, що існує правова підстава для арешту майна.

Більше того, за відсутності правових підстав для арешту, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження неодмінно призведе до безпідставного обмеження конституційних прав осіб.

Також, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні особи, яка звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як вбачається з долученого до клопотання витягу, в рамках означеного кримінального провадження про підозру ОСОБА_4 не повідомлено та відсутні будь-які відомості, які б переконливо свідчили про необхідність накладення арешту на вказане майно, що належить останньому на праві приватної власності, оскільки зазначене ОСОБА_3 слідчим суддею не можливо встановити, оскільки дані питання належать до повноважень органу досудового розслідування, які встановлює та перевіряє обставини вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, вважаю, що заявник передчасно звернувся з даним клопотанням та не довів необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, для досягнення визначеної ним в клопотанні мети, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0003645 залишити без задоволення.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1