Номер провадження: 11-сс/813/385/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року, якою було задоволено клопотання представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002393 від 27.06.2019року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року було задоволено клопотання представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 ,у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002393 від 27.06.2019року, та був накладений арешт на автомобіль «Land Rover», моделі «Range Rover Sport», 2014 року випуску, р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключ від даного автомобіля, із забороною їх відчуження та наданням потерпілому ОСОБА_9 права користування зазначеним арештованим майном, з метою забезпечення цивільного позову ОСОБА_9 .
Зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, як винесену з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_9 про арешт майна, оскільки вимогами ч. 1 ст. 171 КПК України встановлений вичерпний перелік осіб, що можуть звертатися з клопотанням про арешт майна. Клопотання задоволено у кримінальному провадженні за ознаками ч.2 ст. 190 КК України, в якому жодній особі не повідомлено про підозру, у поданому цивільному позові не зазначено конкретної особи до якої цей позов був поданий, що виключає можливість звернення потерпілого з цивільним позовом та з клопотанням про накладення арешту на майно.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, представника потерпілого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження надані до клопотання та під час розгляду апеляційного провадження, а також доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна з метою забезпечення цивільного позову може звернутися цивільний позивач.
Згідно ч. 3 ст.171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Із зазначених вимог кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що із клопотанням про накладення арешту на майно цивільний позивач має право звернутись до слідчого судді лише з метою забезпечення цивільного позову, зокрема, відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у всіх інших випадках з клопотанням мають право звертатись лише слідчий або прокурор.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя вищевикладених вимог кримінального процесуального закону не дотримався з огляду на таке.

Так, представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на автомобіль «Land Rover», 2014 року випуску, р/н НОМЕР_1 , з тих підстав, що в провадженні Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП Одеської області перебувають матеріали кримінального провадження №0002393 від 28.06.2019 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки ОСОБА_9 вирішив придбати автомобіль, на сайті знайшов автомобіль, продавцем якого була невідома особа. Через декілька днів вони зустрілися з продавцем автомобіля, якому ОСОБА_9 передав грошові кошти у сумі 200000 грн., мав остаточно розрахуватися після оформлення автомобіля. В свою чергу невідома особа передала ОСОБА_9 автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від нього, після чого ця особа зникла, не оформивши право власності ОСОБА_9 на автомобіль.

В обґрунтування мети накладення арешту на автомобіль представник потерпілого зазначає, що арешт необхідний з метою забезпечення цивільного позову.
Згідно ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Приписами ст. 128 КПК України, передбачено, що цивільний позов має бути поданий до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду.

Однак, з поданого потерпілим ОСОБА_9 цивільного позову вбачається, що в ньому не зазначено цивільного відповідача, який за законом несе цивільну відповідальність за завдану шкоду, зазначені вимоги щодо стягнення на користь позивача 200000 грн. без посилання на відповідні вимоги законодавства та обґрунтування будь-якими доказами, тобто цивільний позов поданий без дотримання приписів ст. 128 КПК України.

Згідно ст. 190 КК України, передбачена кримінальна відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

В даному випадку, без дотримання положень п.3 ч.2 ст. 173 КПК України, які передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 4 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя не врахував обставини події, які зазначені в клопотанні представника потерпілого про арешт майна, а саме, що невстановлена особа фактично передала ОСОБА_9 автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від нього, отримавши тільки частину грошових коштів, тобто у потерпілого фактично відсутня матеріальна шкода.

Таким чином, аналіз матеріалів провадження в судовому засіданні суду апеляційної інстанції показав, що клопотання про арешт майна не відповідє вимогам ч.3 ст.171 КПК України, оскільки поданий у кримінальному провадженні цивільний позов не відповідає приписам ст. 128 КПК України.

В ухвалі слідчого судді не враховані зазначені положення п. 4 ч.2 ст.170, п.3 ч.2 ст. 173 КПК України, а саме невідповідність цивільного позову приписам ст. 128 КПК України, у тому числі з огляду на обов`язкове врахування наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення при вирішенні питання про арешт майна.

На підставі наведеного, з урахуванням вимог п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України,апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчим суддею при розгляді клопотання не були дотримані в повному обсязі вимоги КПК України, з огляду на встановлену апеляційним судом невідповідність клопотання та цивільного позову вимогам закону.

Приписами п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді має бути скасована з підстав, передбачених п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України, та постановлена нова ухвала, якою має бути відмовлено в задоволенні клопотання представника потерпілого про накладення арешту на майно за необґрунтованістю, з урахуванням приписів ч.1 ст. 173 КПК України.

Керуючись ст.ст. 24, 170, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.02.2020 року, якою було задоволено клопотання представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 ,у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002393 від 27.06.2019року та був накладений арешт на автомобіль «Land Rover», моделі «Range Rover Sport», 2014 року випуску, р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключ від даного автомобіля, із забороною їх відчуження та наданням потерпілому ОСОБА_9 права користування зазначеним арештованим майном, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 ,у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0002393 від 27.06.2019року про накладення арешту на автомобіль «Land Rover», моделі «Range Rover Sport», 2014 року випуску, р/н НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключ від даного автомобіля, - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 21.08.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3