Справа №463/8002/20
Провадження №1-кс/463/4548/20
У Х В А Л А

03 вересня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, погоджене прокурором першого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, що поширює свою діяльність на Волинську область прокуратури Волинської області про відсторонення від посади підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -

в с т а н о в и в :
В провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000930 від 17.08.2020р. за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про відсторонення ОСОБА_6 від посади провідного фахівця відділу планування та звітності Департаменту моніторингу та інформаційно-аналітичного забезпечення Державної служби України з безпеки на транспорті на строк 2 місяці.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України пособництво в одержанні службовою особою неправомірної вигоди у великому розмірі для себе за вчинення такою особою в і інтересах третіх осіб дій з використанням наданої їй влади, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.
Згідно клопотання ОСОБА_7 , в серпні 2020 року одержав прохання від фізичних осіб-підприємців ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про надання консультації з приводу порядку одержання дозволів Європейської Конференції Міністрів Транспорту.
З метою допомоги останнім, ОСОБА_7 звернувся за консультацією до ОСОБА_6 , який займаючи посаду провідного фахівця відділу планування та звітності Департаменту моніторингу та інформаційно-аналітичного забезпечення Державної служби України з безпеки на транспорті 18.08.2020р. приблизно о 15.00 год. поблизу приміщення магазину «Даринка» в с. Майдан-Липненський Маневицького району Волинської області при зустрічі з ОСОБА_7 повідомив останньому про порядок отримання дозволів Європейської Конференції Міністрів Транспорту, а також вказав, що він може допомогти з їх отриманням, оскільки сам працює в Державній службі України з безпеки на транспорті та знає службових осіб, які входять в склад Конкурсної комісії для проведення конкурсу з розподілу дозволів ЄКМТ. Тоді ж ОСОБА_6 , будучи зацікавленим у сприянні в одержанні ,поєднаному з вимаганням, невстановленими на даний час службовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті, які є працівниками правоохоронного органу та входять в склад Конкурсної комісії, неправомірної вигоди у великому розмірі, висловив ОСОБА_7 вимогу надати йому для подальшої передачі грошові кошти в розмірі 3 000 Доларів США за кожний дозвіл ЄКМТ за вчинення даними особами дій з використанням наданої їм влади в інтересах фізичних осіб-підприємців ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для прийняття рішення про надання дозволів ЄКМТ, а загалом за три дозволи ЄКМТ необхідно передати грошові кошти в розмірі 9000 Доларів США. Також ОСОБА_6 повідомив, що у випадку ненадання неправомірної вигоди, вказані дозволи розподілені підприємцям не будуть, оскільки велика конкуренція та багато охочих їх отримати.

За таких обставин ОСОБА_7 , будучи поставленим в умови, за яких відмова від надання неправомірної вигоди призведе до неприйняття Конкурсною комісією рішення про надання фізичним особам-підприємцям ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дозволів ЄКМТ, змушений був погодитись виконати вимогу про надання неправомірної вигоди.

Під час наступної зустрічі 21.08.2020р. приблизно о 17.30 год. поблизу приміщення магазину «Даринка» в с. Майдан-ЛипненськийМаневицького району Волинської ОСОБА_6 , продовжуючи свій єдиний злочинний умисел,одержав від ОСОБА_7 для подальшої передачі частину неправомірної вигоди в сумі 500 Доларів США,що в гривневому еквіваленті станом на 21.08.2020, згідно офіційного курсу НБУ, становить 13 740 грн., та домовились про наступну зустріч в м. Києві, де ОСОБА_7 повинен передати решту неправомірної вигоди.

В подальшому, 02.09.2020р. об 11.10 год. на літній терасі кафе «Паштет» у м. Києві за адресою пр. Перемоги, 18, ОСОБА_6 , діючи умисно, продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, з метою пособництва в одержанні, поєднаному з вимаганням, невстановленими на даний час службовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті, які є працівниками правоохоронного органу та входять в склад Конкурсної комісії, одержав від ОСОБА_7 для подальшої передачі решту неправомірної вигоди у великому розмірі в сумі 8 500 Доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 02.09.2020, згідно офіційного курсу НБУ, становить 234 600 грн., за вчинення даними особами дій з використанням наданої їм влади в інтересах фізичних осіб-підприємців ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для прийняття рішення про надання дозволів ЄКМТ, після чого був викритий працівниками правоохоронних органів та затриманий.

На даний час відповідно до наказу голови Державної служби України з питань безпеки на транспорті № 412-к від 21.04.2020р. ОСОБА_6 переведено на посаду провідного фахівця відділу планування та звітності Департаменту моніторингу та інформаційно-аналітичного забезпечення Державної служби України з безпеки на транспорті.

Перебування ОСОБА_6 на даній посаді безпосередньо сприяло вчиненню ним інкримінованого кримінального правопорушення, а його корисливий мотив дає підстави вважати, що перебуваючи на посаді він може продовжити свою протиправну діяльність. Крім цього, використовуючи надані йому службові повноваження він може незаконними засобами впливати на свідків, протиправно перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, може негативно впливати на хід досудового розслідування, перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, надавати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих відомостей.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали з викладених в ньому мотивів. Просять клопотання задоволити.

Захисник проти клопотання не заперечив та з метою встановлення істини у кримінальному провадженні не заперечує проти відсторонення ОСОБА_6 від посади.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав позицію захисника.

Заслухавши пояснення, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, додані до нього документи, приходжу до наступного висновку.

Про підозру у вчиненні даного злочину ОСОБА_6 повідомлено 02.09.2020р.

Згідно ч. 5 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції», особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Зазначена норма права, виходячи з її системного тлумачення та способу викладення її змісту є відсилочною (бланкетною), тобто містить посилання на іншу норму права та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

При цьому, системний лінгвістично-логічний аналіз цієї норми дозволяє стверджувати, що законодавець, застосовуючи для семантико-синтаксичного відношення в реченні дієслово недоконаного виду «підлягає», яке відповідає на запитання «чому?», означає «підпадати під дію» та зумовлює «залежність від чогось», настання наслідку (відсторонення від посади) поставив в залежність від факту повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину у сфері службової діяльності, після чого зробив відсилку до закону, яким регулюється порядок застосування такого наслідку.

В свою чергу, «законом», згадка про який міститься у положеннях ч. 5 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» є виключно відповідні положення КПК України, які власне, і регулюють порядок застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як відсторонення від посади.

Іншими словами, граматична побудова норми ч. 5 ст. 65 Закону України, яка визначає її юридичний зміст не містить імперативної вказівки на відсторонення особи від посади у випадку вчинення нею злочину у сфері службової діяльності, як це наприклад, могло б бути у випадку вживання у реченні присудка з допоміжним дієсловом «повинен бути», а лише вказує, що вчинення цього злочину є однією з спеціальних умов для відсторонення особи від посади, тоді як іншими спеціальними умовами для відсторонення особи від посади, згідно ч. 1 ст. 154 КПК України, є вчинення злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину вчинення злочину службовою особою правоохоронного органу.

Водночас, поряд з такими умовами відсторонення особи від посади норми ч. 1 ст. 157 КПК України визначають підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Вказане узгоджується з положенням ч. 2 ст. 1 КПК України, яка визначає, що кримінальне процесуальне законодавство України складається не лише з КПК України, але й з інших законів України.

Згідно ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

За змістом ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відсторонення від посади, згідно з п. 4 ч. 2 ст.131 КПК України є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 154 КПК України, відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців.

При вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: правову підставу для відсторонення від посади; достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; наслідки відсторонення від посади для інших осіб (ч.2 ст.157 КПК України).

Проаналізувавши наведені у клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий підтверджує доводи клопотання, вважаю, що вони свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, що підтверджується наступними доказами, зокрема:
протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення від 19.08.2020р., згідно якої останній повідомив про вимагання в нього ОСОБА_6 неправомірної вигоди в розмірі 9000 доларів США;

протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 20.08.2020, в якому останній повідомляє про вимагання у нього ОСОБА_6 неправомірної вигоди та про необхідність зустрітись та взяти з собою частину неправомірної вигоди в сумі 500 Доларів США;

протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових коштів від 21.08.2020р., згідно якого ОСОБА_7 було надано заздалегідь ідентифіковані грошові кошти в сумі 500 доларів США;

протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 25.08.2020р., в якому останній повідомляє про надання при зустрічі 21.08.2020р. ОСОБА_6 частини неправомірної вигоди в сумі 500 Доларів США та про заплановану подальшу зустріч;

протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів-грошових коштів від 02.09.2020р., згідно якого ОСОБА_7 було передано грошові кошти в сумі 8500 доларів США;

протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_6 , в ході якого в чоловічій сумці (барсетці) останнього відшукано імітаційні грошові кошти Долари США номіналом по 100 (сто) у кількості 82 одиниці серією КВ14859854М та долари США номіналом 100 (сто) кожна у кількості 3 одиниці серії KF42581588DHH09135035A, HE43891079B;

протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 02.09.2020р., в якому останній повідомляє про обставини передачі ним 02.09.2020р. у кафе «Паштет» у м. Києві неправомірної вигоди ОСОБА_6 у розмірі 8500 доларів США.
Такі докази в об`єктивному взаємозв`язку вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , оскільки несуть в собі достатню кількість фактів та відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.
При цьому, оцінюючи вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності слідчим суддею не встановлено істотного порушення прав та свобод людини при отриманні таких доказів. Зрештою, сторона захисту на такі обставини не посилається.
Також, виходячи з фактичних обставин справи, слід погодитись з правильністю кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_6 .
Отже, слід вважати, що слідчим та прокурором виконано вимоги п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України.
Враховуючи посаду ОСОБА_6 , яку він займає і яка безпосередньо сприяла вчиненню ним інкримінованого кримінального правопорушення, вважаю, що існує ризик незаконного впливу на згаданих вище свідків кримінального провадження, в тому числі працівників Державної служби України з безпеки на транспорті, при тому що сам по собі, такий ризик є актуальним допоки свідки не будуть допитані в суді під час розгляду кримінального провадження.

Крім того, відповідно до обставин кримінального провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, до якого можуть бути причетні й інші особи, які безпосередньо пов`язані з видачею дозволів ЄКМТ, оскільки в силу своїх посадових обов`язків, ОСОБА_6 не може самостійно вирішити питання видачі такого дозволу, а для його отримання повинна бути зібрана комісія, яка складається в тому числі з службових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті.
На даний час особи, які можуть бути причетні до даного кримінального правопорушення не встановлені, а відтак, потреби досудового розслідування, які полягають у перешкоджанні впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного як відсторонення його від посади, що одночасно, сприятиме виконанню завдань кримінального провадження.

Тому, слід вважати, що слідчим та прокурором виконано вимоги пунктів 2 та 3 ч. 3 ст. 132 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 157 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
При цьому, виходячи з синтаксичного аналізу норми ч. 1 ст. 157 КПК України, вживання сурядного розділового сполучника «або» для з`єднання однорідних членів речення створює альтернативний перелік і якщо такий перелік перераховує умови для настання певного правового наслідку, то наслідок настає за наявності хоча б однієї з перерахованих умов.
Відповідно до згаданих вище обставин кримінального провадження, ймовірний злочин вчинено ОСОБА_6 саме завдяки займаній посаді і за версією слідства, такий злочин вчинено ним за попередньою змовою групою осіб.
Відтак, окрім ризику впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, які можуть бути працівниками Державної служби України з безпеки на транспорті, є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 , займаючи згадану вище посаду та використовуючи свої службові повноваження і зв`язки з колегами, зможе знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування.
За змістом статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно практики ЄСПЛ, яку останній повторив у справі «Денісов проти України» (рішення від 25.09.2018р., заява № 76639/11, п. 100, 102, 107, 115) хоча зі статті 8 Конвенції прямо не випливає право на працевлаштування або право на вибір конкретної професії, поняття «приватне життя» у широкому розумінні в принципі не виключає діяльність професійного або ділового характеру. Зрештою, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки із зовнішнім світом (див. рішення у справі «Нємець проти Німеччини» (Niemietz v. Germany), від 16 грудня 1992 року, пункт 29, Серія A № 251B, та згадані рішення у справах «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine), пункт 165, «Барбулеску проти Румунії» (Barbulescu v. Romania), пункт 71). Отже, професійне життя є частиною зони взаємодії між особою та іншими людьми, що за певних обставин навіть в публічному контексті може підпадати під сферу «приватного життя» (див. згадане рішення у справі «Фернандез Мартінез проти Іспанії» (Fernandez Martinez v. Spain), пункт 110).

У справах, що входять до наведеної категорії, Суд застосовує поняття «приватного життя» на підставі двох різних підходів: (б) визначення питання «приватного життя» як підстави для спору (підхід, заснований на підставах) та (в) вилучення питання «приватного життя» з наслідків оскаржуваного заходу (підхід, заснований на наслідках).
Коли підстави для застосування заходу, який впливає на професійне життя особи, не пов`язані з її приватним життям, питання за статтею 8 Конвенції може все одно виникнути, якщо оскаржуваний захід має або може мати серйозні негативні наслідки для приватного життя особи. У зв`язку з цим Суд враховував негативні наслідки з точки зору (i) впливу на «внутрішнє коло», зокрема, коли виникали серйозні матеріальні наслідки, (ii) можливостей особи «встановлювати та розвивати відносини з іншими людьми», та (iii) впливу на репутацію особи.
При застосуванні підходу, заснованого на наслідках, рівень суворості з огляду на всі наведені аспекти набуває вирішального значення. Саме заявник має переконливо продемонструвати, що цей рівень був досягнутий у його справі. Заявник має надати докази, які підтверджуватимуть наслідки оскаржуваного заходу. Суд визнає, що стаття 8 Конвенції є застосовною лише за умови, що ці наслідки є дуже серйозними та значною мірою впливають на його приватне життя.
Страждання заявника мають оцінюватись шляхом порівняння його життя до та після вжиття відповідного заходу.
В межах даного клопотання сторона захисту його визнала, а відтак, на думку слідчого судді відмовилась доводити можливість настання негативних наслідків для іншим осіб, що відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ саме вона повинна доводити.
Відповідно, слідчий суддя у відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 157 КПК України не вбачає можливості настання тяжких наслідків для інших осіб у випадку відсторонення підозрюваного від посади.
Таким чином, враховуючи відсутність негативних наслідків відсторонення підозрюваного від посади для інших осіб, приходжу до висновку, що досягнути завдань кримінального судочинства неможливо без відсторонення підозрюваного від посади і тому клопотання слід визнати обґрунтованим та задовольнити, відсторонивши ОСОБА_6 від займаної посади.

При цьому, за встановлених обставин та доведеності обставин, передбачених у ч. 3 ст. 132 КПК України, а також наявності обґрунтованого ризику знищення чи підробки речей і документів, які мають значення для досудового розслідування,відсторонення від посади слідчий суддя вважає об`єктивно виправданим в сучасному демократичному суспільстві, і як наслідок, порушень статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод немає. Зрештою, на таке порушення не посилається і сторона захисту.

Строк відсторонення слід обмежити строком досудового розслідування, який відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України не може перевищувати двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Керуючись вимогами статей 131, 132, 154-157, 309, 395 КПК України
п о с т а н о в и в :
Клопотання задовольнити.

Відсторонити підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади від посади провідного фахівця відділу планування та звітності Департаменту моніторингу та інформаційно-аналітичного забезпечення Державної служби України з безпеки на транспорті, на строк до 02 листопада 2020 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 08.09.2020 року о 13:50 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1