У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/62/21

№ 1-кс/183/20/21

08 січня 2021 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою АДРЕСА_1 , не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

та слідчого ОСОБА_3 ,

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а саме в тому, що 04 січня 2021 р. приблизно о 19 год. 30 хв., знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , через хвіртку незаконно проник на територію домоволодіння, де, шляхом вимкнення тумблеру, вимкнув енергопостачання до будинку, після чого постукав у вхідні двері, та після того як ОСОБА_7 відчинила двері, раніше заготовленим металевим прутом наніс їй не менше трьох ударів по голові, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді ВЧМТ, СГМ, забійної рани волосяної частини голови, пара орбітальної гематоми справа.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вирвав з рук ОСОБА_7 її мобільний телефон «Ноnor 8А» та наказав останній віддати належні їй грошові кошти. Після того, як ОСОБА_7 вказала, де вони зберігаються, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 6000 гривень, які належать останній, та які знаходилися під подушкою на ліжку. Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду.
Слідчій вказав, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п.1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою. Просить врахувати тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наявність кримінальних проваджень в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення не визнав, висказався проти застосування йому запобіжного заходу тримання під вартою, обрати цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 заперечує у застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 незаконно затримали без ухвали суду вдома, крім того він працює за домовленістю, є обґрунтування вчинення злочинів, але вироків не має, вчинене особливо тяжкий злочин, але ризики не доведено, а тому можливо застосувати цілодобовий домашній арешт.

Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для задоволення клопотання.
06 січня 2021 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжкого злочину.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, слідчий суддя вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 12 років, враховуючи вищевикладене, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення та перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 , матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя не встановив наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які слідчий посилається у клопотанні, оскільки він нічим об`єктивно не доведений, а тому на думку слідчого судді це є припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності такого ризику, тому ризик для обґрунтування при обранні запобіжного заходу, слідчий суддя врахувати не може.

Слідчий суддя вважає, що клопотання захисника ОСОБА_6 про застосування ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, задоволенню не підлягає та нічим не обґрунтовано і не підтверджено. Також слідчий суддя вважає, що посилання захисника на незаконність затримання підозрюваного та відсутність обґрунтування ризиків, спростовується наданими слідчим доказами.

У суді слідчий пояснив, що ОСОБА_4 був затриманий безпосередньо після вчинення злочину і на нього, як особу, що вчинила злочин вказала потерпіла.

Наявність ризику щодо запобігання спробам ОСОБА_4 щодо переховування від органів досудового розслідування та суду, який доведений слідчим, дає слідчому судді беззаперечні підстави для застосування самого суворого запобіжного заходу : тримання під вартою.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв для її визначення. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 20.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Слідчий суддя встановив, що слідчий довів, що жоден із запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризику ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

В своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 р. ЄСПЛ зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, слідчий суддя вважає виправданим тримання підозрюваного під вартою.

Також суд враховує можливі соціальні наслідки, у разі відмови у застосуванні такого запобіжного заходу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, віднесеного до категорії особливо тяжких злочинів, внаслідок дій якого потерпілій були заподіяні тілесні ушкодження, що підтверджено довідкою лікаря №71 від 05.01.2021 р.
Слідчий суддя враховує, що відповідно до повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 06 січня 2021 р., він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло, тому відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розміру застави в кримінальному провадженні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

постановив :

застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 05 березня 2021 року.

В задоволені клопотання захисника ОСОБА_6 про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу домашнього арешту відмовити.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1