ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2941/20 Справа № 177/1631/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
потерпілої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2020 року, про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2020 року, клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту та тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 - задоволено. Змінено обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід обраний ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 року з домашнього арешту на тримання під вартою. Застосовано до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб з 13 серпня 2020 року по 11 жовтня 2020 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 року ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Матеріалами доданими до клопотання прокурора доведено обставини, які свідчать про порушення ОСОБА_9 обов`язків покладених на нього у зв`язку із обранням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки останній порушив заборону залишати місце постійного проживання без дозволу суду в період часу з 19.00 години, без поважної причини не з`явився до суду, що свідчить про наявність ризику переховування від суду, та вчинив дії протиправного характеру відносно потерпілої ОСОБА_10 , що свідчить про наявність ризику незаконного впливу на потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 не погодившись з рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, та залишити в силі запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною і такою, що підлягає скасуванню.
Вказує, що не погоджується з висновками суду, що ОСОБА_9 порушив покладені на нього обов`язки у зв`язку із обранням запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Вважає, що суд першої інстанції належним чином не обґрунтував прийняте рішення.
Зазначає, що прокурором не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Не враховано дані про особу обвинуваченого, який має на утриманні малолітню дитину.
Не було взято до уваги, що судовий розгляд кримінальної справи перебуває на стадії дослідження письмових матеріалів, потерпіла та свідки вже допитані, а отже й ризики, передбачені ст. 177 КПК України зменшились.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу захисника, просили її задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити ухвалу суду без змін.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити ухвалу суду без змін.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думки учасників процесу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Статтею 176 КПК України визначені види запобіжних заходів.
Згідно з положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Статтею 178 КПК України передбачені обставини, які враховуються при обрані запобіжного заходу.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Апеляційний суд, вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі.
Як вбачається з наданих матеріалів, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.
Ухвалою суду від 16.12.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , до обвинуваченого застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту та на нього покладені обов`язки: цілодобово не залишати місце постійного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу прокурора та суду, прибувати за кожною вимогою суду.
Ухвалою суду від 25.03.2020 року покладені на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки змінені та обвинуваченого зобов`язано не залишати місце постійного мешкання АДРЕСА_1 , прибувати за кожною вимогою суду.
При вирішення питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Із матеріалів доданих до клопотання прокурора про заміну запобіжного заходу встановлені обставини, які свідчать про порушення ОСОБА_9 обов`язків, покладених на нього у зв`язку із обранням запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Так, відповідно до пояснень ОСОБА_11 від 03.08.2020, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що 03.08.2020 приблизно о 00.30 год. її співмешканець ОСОБА_9 , знаходячись в нетверезому стані вигнав її з дому, погрожуючи їй розправою, на її прохання не чіплятись не реагував.
Відповідно до рапорту старшого ДОП СП Криворізького РВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 від 02.08.2020 встановлено, що ОСОБА_9 02.08.2020 о 20.10 годин був відсутній за місцем проживання: АДРЕСА_1 , знаходився в громадському місці біля магазину по вулиці Чкалова в с. Лозуватка Криворізького району, де вчинив сварку з ОСОБА_7 .
Згідно пояснень ОСОБА_7 від 03.08.2020 встановлено, що ОСОБА_9 в період часу з 19.30 год. до 20.30 год. перебував у нетверезому стані біля магазину по АДРЕСА_1 та кричав, лаявся брутальними словами в її адресу, погрожував ОСОБА_7 та її дітям, на зауваження не реагував.
Відповідно до пояснень ОСОБА_13 від 05.08.2020 встановлено, що 02.08.2020 близько 19.30 год. він перебував біля магазину по вул. Чкалова в с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області та бачив, що ОСОБА_9 чіплявся до ОСОБА_14 , сварив її брутальними словами, погрожував, намагався вдарити. На зауваження не реагував, поводив себе агресивно, лаявся і кричав. Після чого ОСОБА_13 заступився за ОСОБА_7 , остання відійшла та ОСОБА_13 близько 20.40 год. пішов додому.
Згідно пояснень ОСОБА_15 від 05.08.2020 встановлено, що 02.08.2020 о 19.30 годин вона бачила як ОСОБА_9 лаявся брутально в адресу ОСОБА_16 та погрожував. ОСОБА_9 заспокоювали присутні, ОСОБА_15 також заступилась за ОСОБА_17 , однак останній на зауваження не реагував. Магазин зачинився о 20.00 годині, а ОСОБА_9 близько 20 хвилин бігав біля магазину, кричав та погрожував ОСОБА_7 .
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_9 порушено обраного раніше відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, зокрема покладеного на нього обов`язку не залишати місце постійного мешкання по АДРЕСА_1 в період з 19.00 год. до 07.00 год., що також слідує із його пояснень в ході розгляду клопотання. Крім того, як вбачається з наданих матеріалів контрольного провадження обвинувачений не з`явився в зал судового засідання за викликом суду 05.08.2020 року, про поважність причин неявки жодних доказів не надав.
Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній порушив заборону залишення місця постійного проживання без дозволу суду в період часу з 19.00 години, без поважної причини не з`явився до суду та вчинив дії протиправного характеру відносно потерпілої ОСОБА_10 , що також свідчить про наявність ризику незаконного впливу на потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні.
Згідно ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України» при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Враховано, що обвинувачений перебуває у цивільному шлюбі, має малолітню дитину, за місцем мешкання характеризується посередньо. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, не встановлено. Доведено, що процесуальні обов`язки, покладені на ОСОБА_9 ухвалою про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту він не виконує, а відтак жоден із більш м`яких запобіжних заходів, встановлених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти ризикам, що передбачені ст. 177 КПК України.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що судом не взято до уваги дані про особу обвинуваченого, а також про недоведеність необхідності зміни запобіжного заходу на винятковий, а саме на тримання під вартою, і наявність підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, є безпідставними і необґрунтованими.
Посилання захисника ОСОБА_8 на те, що обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, колегія суддів вважає такими, які достатньо не впливають на необхідність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. Стороною захисту не надано доказів на підтвердження стану здоров`я обвинуваченого, що унеможливлює його перебування в умовах слідчого ізолятора.
З огляду на викладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.
Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2020 року, про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4