Справа № 524/2177/19
Провадження № 1-кс/524/2092/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000209 від 27.03.2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді надійшло вказане клопотання, подане в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29.03.2019 року за клопотанням старшого слідчого СВ Кременчуцького РВП КВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні №0000209 від 27.03.2019 року.
Обґрунтовуючи клопотання, власник майна зазначає, що на даний час в застосуванні арешту повністю відпала потреба та з 01.04.2020 року обґрунтованість арешту зазначеного майна є не доведеною, а вказане майно не відповідає критеріям, визначеним ст.ст. 98, 167 КПК України, постановою старшого слідчого СВ Кременчуцького РВП КВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_4 від 01.04.2019 року кримінальне провадження закрито на підставі абзацу 14 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування кримінального правопорушення, що у своїй сукупності свідчить про безпідставність накладення арешту та обумовлює необхідність його скасування у повному обсязі, адже, порушує права особи на вільне володіння, користування та розпорядження зазначеним майном.
Слідчий, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду.
Вислухавши думку власника майна ОСОБА_3 слідчий суддя, дослідивши додані до клопотання матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалою колегії суддів Полтавського апеляційного суду від 22.05.2019 року скасовано ухвалу слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.03.2019 року в частині відмови накладення арешту на транспортні засоби "КАМАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 та ЗИЛ, д.н.з. НОМЕР_2 та у цій частині постановлено нову ухвалу, якою клопотання про арешт майна транспортних засобів "КАМАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 та ЗИЛ, д.н.з. . НОМЕР_2 - задовольно частково, накладено арешт на транспортні засоби "КАМАЗ", д.н.з. НОМЕР_1 та ЗИЛ, д.н.з. НОМЕР_2 шляхом заборони їх відчуження та розпорядження.
Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Пунктом 1 ч. 2 статті 170 КПК визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та упередженого розслідування і судового розгляду.
Згідно ч. 1 ст. 16 КПК України передбачено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначає, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п.38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
Оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності на даній стадії досудового розслідування завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, слідчий суддя, враховуючи те, що кримінальне провадження закрито на підставі абзацу 14 ст. 284 КПК України у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування кримінального правопорушення, вважає, що слід дійти висновку про необхідність скасування застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, виходячи з необхідності та розумності в застосуванні до майна особи такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відсутні правові підстави.
Натомість, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвал про накладення арешту на майно та її законності, що мало місце і є виключною прерогативою суду, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 16, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000209 від 27.03.2019 року, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на майно в рамках кримінального провадження №0000209 від 27.03.2019 року, а саме на транспортний засіб ЗИЛ-ММЗ д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_3 .
Копію ухвали направити слідчому, прокурору та заінтересованим особам.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчого, прокурора.

Згідно ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти даної ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1