Провадження № 11-кп/4820/662/20
Справа № 675/1065/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
головуючої-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференцзв`язку матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 вересня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 вересня 2020 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням, визначення терміну можливого перегляду покарання шляхом застосування умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, встановлення проміжків часу для його повторення зі встановленням чітких критеріїв, на підставі яких воно має відбуватись, відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, суд виходив з того, що покарання у виді довічного позбавлення волі не має строкового виміру, в зв`язку з чим вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання чи заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, є неможливим. Законодавство України про кримінальну відповідальність визначає механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування актом Президента України стосовно індивідуально визначеної особи і таким правом може скористатися і засуджений ОСОБА_7 .

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання. Стверджує, що суд незаконно та необґрунтовано відмовив йому в умовно-достроковому звільненні чи заміні невідбутої частини покарання більш м`яким. Крім того, з огляду на сталу практику Європейського суду з прав людини, вважає, що подальше відбування покарання у виді довічного позбавлення волі без реальної можливості дострокового звільнення або пом`якшення покарання є несправедливим та таким, що порушує норми міжнародного права і не відповідає практиці Європейського суду з прав людини у справах «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства», «Ласло Магьяр проти Угорщини».

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, прокурора, який просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без зміни, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 03 серпня 2009 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 08 грудня 2009 року, ОСОБА_7 засуджений за вчинення злочинів, передбачених п.п.6,12,13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України, до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким визначені положеннями ст.ст. 81, 82 КК України. Однак, відповідно до п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», такі можуть бути застосовані лише до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Вимогами національного законодавства не передбачено умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким для осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, про що обґрунтовано зазначено в оскаржуваному рішенні.

Разом з тим, суд правильно вказав, що заміна призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі можлива виключно у порядку ст. 87 КК України, тобто шляхом помилування.

При прийнятті ухвали суд першої інстанції проаналізував норми національного законодавства, практику Європейського суду з прав людини та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 .
Посилання ОСОБА_7 на практику Європейського суду з прав людини в частині покладення на державу обов`язку проведення реформи системи перегляду вироків відносно осіб засуджених до довічного позбавлення волі, не може бути підставою для встановлення відповідного механізму та усунення законодавчих прогалин шляхом винесення судового рішення. Крім того, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до доведення перед судом недоліків національного законодавства та фактичної можливості, з урахуванням практики ЄСПЛ, застосування відносно засуджених до довічного позбавлення волі положення ст.ст. 81, 82 КК України.

Однак, на даний час система перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі не реформована, зміни до законодавства не внесені, тому підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відсутні, про що правильно зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Частиною 1 статті 87 КК України передбачено можливість заміни засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років, актом про помилування, який належить до компетенції Президента України, що не було визнано порушенням міжнародних норм.

Судом першої інстанції роз`яснено засудженому ОСОБА_7 , що відповідно до пунктів 2-5, 9 Положення «Про порядок здійснення помилування», затвердженого Указом Президента України від 21 квітня 2015 року № 223/2015, помилування засуджених здійснюється у виді: заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років; повного або часткового звільнення від основного і додаткового покарань.

Отже, чинним законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, визначення терміну можливого перегляду покарання шляхом застосування умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, встановленням проміжків часу для його повторення зі встановленням чітких критеріїв на підставі яких воно має відбуватись.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.407, 418, 419, 537-539 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07 вересня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4