Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/633/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 126-1 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2020 року м. Кропивницький

Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 червня 2020 року у об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001566 від 04 листопада 2019 року, № 0000311 від 28 лютого 2020 року та № 0000380 від 11 березня 2020 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Світловодськ Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-30 серпня 2002 року Світловодським міським судом Кіровоградської області за ст..198 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст..75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

-19 грудня 2003 року Світловодським міським судом Кіровоградської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст..75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

-14 травня 2006 року Світловодським міським судом Кіровоградської області за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст..75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

-13 жовтня 2015 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст..75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

-10 березня 2017 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.125, ч.1 ст.185 КК України, із застосуванням ст..70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст..75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

-18 грудня 2017 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.125 КК України, із застосуванням ст..71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 20 днів. 11 червня 2019 року ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2019 року, ОСОБА_8 звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 6 місяців 27 днів,

визнано винним та засуджено: за ст.126-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, ОСОБА_8 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ст..71 КК України, ОСОБА_8 за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2017 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць.
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції, звільнити його від відбування призначеного покарання, із застосуванням примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги із звичайним наглядом, вказуючи на те, що лікарі при проведенні психіатричної експертизи та суд при призначенні покарання, не врахували дані медичної документації про наявність у нього тяжкої черепно-мозкової травми, епілепсії та інвалідності.

ОСОБА_8 вважає, що він страждаючи від психічного захворювання, у певній мірі, не усвідомлював протиправний характер своїх дій та ступінь небезпечності вчинених ним кримінальних правопорушень.

Стверджує, що оскільки його близькі родичі - потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не мають до нього будь-яких претензій, то можливо було б укласти з ними угоду про примирення, а суд міг би призначити йому покарання не пов`язаного із позбавленням волі.

Згідно з вироком, суд встановив, що ОСОБА_8 упродовж 2019 року проживаючи разом з матір`ю ОСОБА_9 та бабусею ОСОБА_10 у АДРЕСА_1 , зловживаючи спиртними напоями та знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, на ґрунті особистих неприязних відносин, систематично провокував словесні конфлікти, у ході яких, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_9 та своєї бабусі ОСОБА_10 психологічне насильство у вигляді словесних образ, приниження гідності та спричинення моральних страждань потерпілим.
Так, 19 червня 2019 року близько 17 год. 00 хв., 21 червня 2019 року близько 15 год.00 хв., 24 червня 2019 року о 10 год. 00 хв. та 25 червня 2019 року о 15 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї бабусі ОСОБА_10 , а саме виражався брутальною лайкою в її адресу.
Відповідно до постанови судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 червня 2019 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАп та відносно нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт.
Крім того, 11 серпня 2019 року о 13 год. 00 хв., 12 серпня 2019 року о 18 год. 00 хв., 14 серпня 2019 року о 18 год. 30 хв., 16 серпня 2019 року о 17 год. 00 хв., 19 серпня 2019 року о 18 год. 00 хв., 19 серпня 2019 року о 20 год. 00 хв., 21 серпня 2019 року о 16 год. 00 хв., 22 серпня 2019 року о 19 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_9 , а саме виражався брутальною лайкою в її адресу, чим завдав останній моральних страждань.
Відповідно до постанови судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2019 року, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та відносно нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді 60 годин громадських робіт.
Крім того, 14 жовтня 2019 року о 14 год. 00 хв., 16 жовтня 2019 року о 16 год. 00 хв., 17 жовтня 2019 року о 15 год. 00 хв., 18 жовтня 2019 року о 17 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно матері ОСОБА_9 та бабусі ОСОБА_10 , а саме виражався брутальною лайкою на їхню адресу, чим завдав моральних страждань.
Відповідно до постанови судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2019 року, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та відносно нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт.
Внаслідок таких дій ОСОБА_8 , потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зазнали психологічних страждань та погіршення якості життя, що виразилось у погіршенні самопочуття та сну, у тому, що останні відчувають сором перед сусідами, на очах яких ОСОБА_8 постійно чинить сварки, потерпілі побоюються перебувати за місцем свого мешкання та запрошувати до себе інших осіб через те, що ОСОБА_8 також систематично висловлюється в бік останніх нецензурною лайкою, кидається предметами побуту, тощо.
Крім того, 11 березня 2020 року близько 13:00 години, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, в будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин та агресії, яка посилювалась станом алкогольного сп`яніння, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільного небезпечних наслідків, наніс своїй бабусі ОСОБА_10 не менше 2 ударів в область голови.
В результаті умисних та протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу у тім`яно-потиличній області зліва та садна на лобі справа, які згідно висновку судово-медичного експерта №42 від 20 березня 2020 року, відносяться до категорії легких.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили суд провести стаціонарну судово-психіатричну експертизу, в дебатах думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та заявленого клопотання, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає за таких підстав.
За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Викладені у вироку районного суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та ст.126-1 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, ґрунтуються на сукупності зібраних та досліджених доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів учасниками судового розгляду, в зв`язку з чим, згідно ст. 349 КПК України, вони за згодою сторін судом першої інстанції не досліджувались.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 та ст.126-1 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження та домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо осіб, з якими перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілих осіб, в апеляційній скарзі самим обвинуваченим не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 та ст..126-1 КК України, який будучи раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, а також злочинів проти життя та здоров`я особи, умисно та цілеспрямовано, на ґрунті особистих неприязних відносин, під впливом алкоголю, систематично вчиняв психологічне насильство у вигляді словесних образ, приниження гідності та спричинення моральних страждань потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння наніс потерпілій ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження.
Як пояснив обвинувачений ОСОБА_8 , під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, він свою вину визнає повністю, свої дій виправдовує тим, що його мати та бабуся обмежували його у вживанні алкогольних напоїв, у зв`язку з чим він постійно нервував та знаходився у агресивному стані, а тому між ними постійно відбувались сімейні конфлікти та сварки, обставини викладені у вироку, не оспорює.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку зазначив про те, що відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких, особу ОСОБА_8 , який будучи раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, а також злочинів проти життя та здоров`я особи, знов вчинив умисні злочини в період умовно-дострокового звільнення, на шлях виправлення не став, ніде не працює, не одружений, перебуває за місцем проживання на обліку у лікаря психіатра, а також нарколога, у зв`язку з легкою розумовою відсталістю та психічними розладами поведінки внаслідок вживання алкоголю, інвалід 3 групи загального захворювання, має постійне місце проживання.

Обставиною, яка пом`якшує ОСОБА_8 покарання, суд визнав активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставинами, які обтяжують ОСОБА_8 покарання, суд визнав вчинення злочинів щодо осіб похилого віку та особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Положеннями ч. 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
В даному випадку, фактичні обставини справи та їх об`єктивна оцінка свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_8 неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, а також злочинів проти життя та здоров`я особи, не відбувши покарання за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2017 року, згідно з яким ОСОБА_8 був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за умисне спричинення потерпілій ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень, після звільнення 11 червня 2019 року з місць позбавлення волі, продовжив злочинну діяльність, ніде не працює, знаходиться на обліку у лікаря нарколога та психіатра, як особа з легкою розумовою відсталістю, яка зловживає алкоголем та проявляє психічні розлади.

При таких обставинах та характеризуючи даних, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_8 як особа представляє реальну суспільну небезпеку для оточуючих, а тому його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання.

Крім того відмічає, що суд призначив ОСОБА_8 за ст. 126-1 КК України покарання, ближче до мінімального, яке в цілому є достатнім і справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Що стосується клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, то колегія суддів вважає його безпідставним, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997р. № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності.

Ознаками такої поведінки можуть бути невмотивовані, неадекватні чи неконтрольовані дії особи в момент вчинення протиправного діяння або в процесі провадження у справі.
Судово-психіатрична експертиза обов`язково призначається для визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності (п.3 ст.242 КПК України)

Як вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи № 404 від 15.11.2019 року, при її проведенні вирішувались питання: чи був ОСОБА_8 хворий на будь-які психічні захворювання на час вчинення ним суспільно небезпечних діянь; чи був ОСОБА_8 здатний під час вчинення ним суспільно небезпечних діянь усвідомлювати свої дії та керувати ними; чи страждає ОСОБА_8 на будь-які психічні захворювання на даний момент, якщо так то якими саме; чи потребує ОСОБА_8 застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру.

При цьому, адвокат у своєму клопотанні про проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, по суті просить поставити перед експертами аналогічні питання, мотивуючи тим, експертами не в повній мірі досліджені матеріали справи і не з`ясовано яким чином взаємодія ліків зі спиртними напоями могла вплинути на свідомість ОСОБА_8 та можливість контролювати свої дії.
Разом з цим, колегія суддів апеляційного суду відмічає, що у своїх висновках члени комісії чітко зазначили, про те, що згідно медичної документації ОСОБА_8 перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога за місцем проживання з приводу розумової відсталості та психічних розладів поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, з 2014 року комісією МСЕК визнаний інвалідом Ш групи безтермінвово з приводу наслідків ЧМТ, в подальшому до лікаря - невропатолога не звертався, двічі знаходився на стаціонарному обстеженні в КНП « ОКПЛ КОР» діагностовано легка розумова відсталість, в подальшому до психіатрів не звертався, групи інвалідності з приводу психічного захворювання не має.

Згідно висновку, ОСОБА_8 в момент вчинення кримінального правопорушення страждав і в даний час страждає легкою розумовою відсталістю, проте ступінь розумового недорозвинення ОСОБА_8 , не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, підпадає під дію ст. 19 ч.1 КК України, у відношенні інкримінованого йому діяння осудний, застосування заходів медичного характеру не потребує.

При експертному дослідженні були використані матеріали досудового розслідування, медична карта амбулаторного хворого документація, довідка характеристика за місцем проживання ( а.п. 179-182)

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997р. № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз`яснено, що додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла однозначного висновку про те, що доводи захисника обвинуваченого про те, що при проведенні психіатричної експертизи ОСОБА_8 не були досліджені всі матеріали справи та медична документація є безпідставними, а повнота та об`єктивність висновків членів експертної комісії про осудність ОСОБА_8 не викликає сумнівів, оскільки ОСОБА_8 , не зважаючи на свою розумову відсталість та залежність від алкоголю, діяв умисно та цілеспрямовано, а систематичність його протиправних дій стосовно своїх близьких родичів, свідчить про усвідомлення ним своїх дій та можливість ними керувати. і по суті спростовується змістом експертного висновку

Порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення та проведення експертизи, колегія суддів не вбачає, а тому підстави для призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи - відсутні.
Фактично, процесуальна позиція обвинуваченого ОСОБА_8 у кінцевому варіанті зводиться до пом`якшення призначеного йому покарання з урахуванням його психічних розладів, тобто даних про його особу, які судом першої інстанції, при ухваленні вироку - повністю враховані.

Підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 , зміни законного та обґрунтованого вироку суду стосовно ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання захиснику обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокату ОСОБА_7 про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи - відмовити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 червня 2020 року в об`єднаних кримінальних провадженнях № 0001566 від 04 листопада 2019 року, № 0000311 від 28 лютого 2020 року та № 0000380 від 11 березня 2020 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 та ст.126-1 КК України - без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після його проголошення, та може бути оскаржений у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4