Провадження № 1-кс/760/7883/20
У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду міста Києва клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_4
про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0005535 від 09.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 9 ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0005535 від 09.11.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.
У клопотанні зазначається, що в провадженні СВ Солом`янського УП ГУНП у м. Києві знаходиться матеріали кримінального провадження №0005535, дані щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.
Клопотання обґрунтовується тим, що під час досудового розслідування встановлено, що 09.11.2020, приблизно о 02:50 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1 вирішив вчинити розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_6 .
Прокурор вказує, що реалізовуючи умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_5 дістав з сумки, яка була при ньому, предмет схожий на ніж, який тримав у правій руці, тим самим, погрожуючи потерпілій ОСОБА_6 застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я, наказав віддати належне їй майно. ОСОБА_6 , сприймаючи дії ОСОБА_5 , як реальну загрозу для свого життя чи здоров`я, дістала з шухляди тумби гаманець чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти у розмірі 200 доларів США, які згідно курсу НБУ станом на 09.11.2020 еквівалентні як 5688 гривні та грошові кошти у розмірі 2500 гривень та віддала всю суму Ягубзаде Туралу ОСОБА_7 . При виході із квартири, Ягубзаде Турал ОСОБА_8 взяв із замка ключі з магнітом темно синього кольору від вище вказаної квартири та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Заволодівши таким чином майном, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, завдавши своїми діями потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 8188 гривень.
Зазначає, що ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Дмитра Луценка 8. був затриманий працівниками поліції. У ході обшуку в ОСОБА_5 виявлено та вилучено: сумку чорного кольору; зарядний пристрій; електронну сигарету з катриджом; годинник; чеки у кількості 5 шт., про пересилання грошових коштів ОСОБА_9 ; шнурок; грошові кошти: купюра 500 гривень (ВД7589181); паспорт громадянина Азербайджанської республіки № С00753805; зв`язку ключів 2 металевих та 2 магнітних; магнітний ключ; мобільний телефон Самсунг С9, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому сім-картка НОМЕР_3 .
Зазначає, що вказані речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0005535 від 09.11.2020, про що винесена вмотивована постанова слідчим слідчого відділу про визнання речовим доказом.
Виходячи з викладеного та керуючись стст. 40, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, прокурор просить накласти арешт на майно вилучене в ході обшуку ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:
1.Сумку чорного кольору;
2.Зарядний пристрій;
3.Електронну сигарету з катриджом;
4.Годинник;
5.Чеки у кількості 5 шт., про пересилання грошових коштів ОСОБА_9 ;
6.Шнурок;
7.Грошові кошти: купюра 500 гривень (ВД7589181);
8.Паспорт громадянина Азербайджанської республіки № С00753805;
9.Зв`язку ключів 2 металевих та 2 магнітних;
10.Магнітний ключ;
11.Мобільний телефон Самсунг С9, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому сім-картка НОМЕР_3 .
У судовому засіданні прокурор Київської місцевої прокуратури №9 ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.
Щодо власника майна ОСОБА_5 , то виходячи з наявної в слідчого судді інформації, його прибуття в судове засідання виявилося неможливим, оскільки щодо останнього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відомості щодо його представника відсутні.
Відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд клопотання про арешт майна за відсутності, власника майна та його представника.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до чч. 1, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Як передбачено ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно з чч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо кримінального провадження за №0005535 від 09 листопада 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Дмитра Луценка 8. був затриманий працівниками поліції. У ході обшуку в ОСОБА_5 виявлено та вилучено: сумку чорного кольору; зарядний пристрій; електронну сигарету з катриджом; годинник; чеки у кількості 5 шт., про пересилання грошових коштів ОСОБА_9 ; шнурок; грошові кошти: купюра 500 гривень (ВД7589181); паспорт громадянина Азербайджанської республіки № С00753805; зв`язку ключів 2 металевих та 2 магнітних; магнітний ключ; мобільний телефон Самсунг С9, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому сім-картка НОМЕР_3 .
Встановлено, що постановою слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_10 від 09.11.2020 майно, вилучене в ході проведення обшуку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0005535 від 09.11.2020.
Також встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна подано з метою забезпечення збереження речових доказів з додержанням встановлених КПК України строків. Отже, виходячи з вимог ч.3 ст.170 КПК України арешт з цією метою накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
З урахуванням вищенаведеного слідчий суддя доходить висновку, що прокурором було доведено, що майно, вилучене під час обшуку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: сумка чорного кольору, зв`язка ключів 2 металевих та 2 магнітних, магнітний ключ відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме є об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, об`єкту, що зберіг на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Частиною 1 ст.173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
На підставі вищевикладених норм КПК України та встановлених фактичних обставин слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором у клопотанні доведено необхідність арешту майна, вилученого під час обшуку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: сумку чорного кольору, зв`язку ключів 2 металевих та 2 магнітних, магнітний ключ.
Слідчий суддя також вважає доведеним необхідність такого арешту, наявності ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя також вважає доведеним розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідків арешту майна завданням кримінального провадження. Втручання держави в право власника на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги. Отже, в цій частині клопотання підлягає задоволенню.
Разом з тим, слідчий суддя доходить висновку, що на підставі вищенаведених норм законодавства України та встановлених фактичних обставин, зарядний пристрій, електронна сигарета з катриджом, годинник, чеки у кількості 5 шт., про пересилання грошових коштів ОСОБА_9 , шнурок, грошові кошти: купюра 500 гривень (ВД7589181), паспорт громадянина Азербайджанської республіки № С00753805, мобільний телефон Самсунг С9, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому сім-картка НОМЕР_3 , ознакам речового доказу у кримінальному провадженні не відповідають, оскільки прокурором не доведено, що вказане майно є об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, грошима, набутими кримінально протиправним шляхом або отриманими юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стст. 98, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене в ході обшуку ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:
1.Сумку чорного кольору;
2.Зв`язку ключів 2 металевих та 2 магнітних;
3.Магнітний ключ;
В решті клопотання відмовити.
Повернути ОСОБА_5 , майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:
1.Зарядний пристрій;
2.Електронну сигарету з катриджом;
3.Годинник;
4.Чеки у кількості 5 шт., про пересилання грошових коштів ОСОБА_9 ;
5.Шнурок;
6.Грошові кошти: купюра 500 гривень (ВД7589181);
7.Паспорт громадянина Азербайджанської республіки № С00753805;
8.Мобільний телефон Самсунг С9, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , в якому сім-картка НОМЕР_3 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1