Справа № 589/2779/20
Провадження № 1-кс/589/1882/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2020 року

м. Шостка

Слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого помічником машиніста в ПАТ "Укрзалізниця", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

ВСТАНОВИВ:

13.11.2020 на вирішення слідчого судді надійшло вищевказане клопотання щодо продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Своє клопотання слідчий обгрунтовує тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме:

у незакінченому замаху на зґвалтування, вчиненого щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 152 КК України;

у незакінченому замаху на умисне вбивство малолітньої дитини, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України.

Вказує, що 16.08.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 152, ч. 3 ст. 15, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме: близько 15:00 год. 15.08.2020 ОСОБА_6 зайшов до кімнати АДРЕСА_2 , де перебували малолітні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Коли ОСОБА_6 побачив, що батьки дітей в кімнаті відсутні, у останнього виник умисел на зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_6 маючи умисел на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи, з використанням геніталій, без добровільної згоди малолітньої ОСОБА_7 повалив останню на диван та сівши зверху на неї, двома руками розірвав бюстгальтер потерпілої. В цей час, малолітня ОСОБА_8 злякавшись почала голосно плакати, тому ОСОБА_6 припинивши свої злочинні дії відносно ОСОБА_7 зліз з малолітньої та підійшовши до ОСОБА_8 , яка сиділа поруч з ними на дивані, засунув свої пальці руки в ротову порожнину останньої, щоб вона перестала кричати. Після цього, ОСОБА_6 , утримуючи свої пальці руки в ротовій порожнині малолітньої ОСОБА_8 впав з нею на підлогу, де почав бити головою об підлогу. В цей час, до кімнати зайшли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які почали відтягувати ОСОБА_6 від ОСОБА_8 , чим припинили його злочинні дії.

Внаслідок цього, ОСОБА_6 не довів свій злочинний умисел на зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши всіх дій, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Крім цього, ОСОБА_6 15.08.2020 близько 15:00 год. перебуваючи в кімнаті АДРЕСА_2 , під час вчинення дій направлених на зґвалтування малолітньої ОСОБА_7 почув крики ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебувала в кімнаті та сиділа на дивані поруч.

Після цього, ОСОБА_6 маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті малолітньої ОСОБА_8 підійшов до неї та засунув свої пальці руки в ротову порожнину дитини, щоб вона перестала кричати. Після цього, ОСОБА_6 , утримуючи свої пальці руки в ротовій порожнині малолітньої ОСОБА_8 впав з нею на підлогу, де почав бити головою об підлогу, внаслідок чого ОСОБА_8 не могла дихати та почала втрачати свідомість. В цей час, до кімнати зайшла ОСОБА_9 , яка намагаючись припинити дії ОСОБА_6 , почала відтягувати його від малолітньої дитини, однак останній, не реагуючи на дії ОСОБА_9 , продовжив бити малолітню ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_9 вибігла з кімнати, щоб покликати на допомогу. Після цього, до кімнати зайшли ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які припинили злочинні дії ОСОБА_6 .

Внаслідок цього, ОСОБА_6 не довів свій злочинний умисел на умисне вбивство малолітньої ОСОБА_8 з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши всіх дій, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Вказуючи на необхідність продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою слідчий вказує на необхідність забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків та на необхідність запобігти наявним ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України, а саме:

- можливим спробам ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує в разі притягнення до кримінальної відповідальності за вчинені злочини;

- можливим спробам ОСОБА_6 незаконно вплинути на свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні шляхом погроз, вмовляння, підкупу або іншим чином;

- можливим спробам ОСОБА_6 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме: відмовою у прибутті за викликом, умисній протидії у проведенні слідчих дій в повному обсязі та своєчасністю їх проведення.

- можливим спробам ОСОБА_6 продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Також слідчий вказує на необхідність проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, оскільки висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 239 від 12.10.2020 викликає значні сумніви (вказується, що ОСОБА_6 на час вчинення інкримінованих йому злочинів виявляв ознаки розладу психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних (наркотичних?) речовин, гостра інтоксикація з делірієм, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_6 будь-яким психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними) виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, що, з огляду на значний обсяг матеріалів кримінального провадження потребує значного часу.

Враховуючи дані обставини, а також тяжкість та кількість вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, враховуючи особу підозрюваного, обставини та зухвалість вчинених кримінальних правопорушень, які свідчать про підвищену суспільну небезпеку підозрюваного є обґрунтовані підстави припускати, що перебуваючи без обмежень, накладених запобіжним заходом, він може вчиняти спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжувати злочинну діяльність, незаконно вливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що вказує на неможливість запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, обгрунтовуючи свою позицію тими ж обставинами, які викладені у тексті клопотання.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечили. Підозрюваний вказував на необгрунтованість оголошеної йому підозри, а захисник на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зумовлюють необхідність продовження тримання під вартою його підзахисного.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала клопотання слідчого, вказала, що побоюється за своїх дітей.

Заслухавши сторони кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню враховуючи таке.

Ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.08.2020 відносно підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 години 14.10.2020.

Ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08.10.2020 відносно підозрюваного ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 години 14.11.2020.

Відповідно до ч.5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою. Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою повинно містити, зокрема, виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частина 2 ст. 283 КПК України визначає форми закінчення досудового розслідування, зокрема, звернення прокурора до суду з обвинувальним актом, що і є моментом закінчення досудового розслідування. Розглядаючи клопотання слідчого 14.11.2020 слідчий суддя приходить до висновку, що виконати дії, передбачені ст.ст. 290, 291 та 293 КПК України до завершення встановленого ухвалою слідчого судді строку тримання підозрюваного під вартою (до 24 години 14.11.2020) не виявляється можливим.

На час розгляду даного клопотання будь-яких доказів, які спростовували обгрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_6 не здобуто.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років, йому відомо яке покарання може загрожувати у випадку доведення його вини за цей злочин, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, яких знає, а з законними представниками потерпілих, як це було встановлено під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, вже вирішувались питання фінансового характеру.

В судовому засіданні підозрюваний демонстрував кардинальну зміну своєї поведінки. На початку засідання ОСОБА_6 поводив себе агресивно, кричав, вказував, що йому потрібен лікар, адвокат (за договором, який не з`явився, на дзвінки не відповідав), з розбігу вдарився головою о скло, впав на підлогу, демонструючи ознаки епілептичного приступу. Підозрюваного було важко тримати трьом співробітникам поліції. Була викликана "швидка допомога". По виходу слідчого судді з залу судових засідань підозрюваний заспокоївся. Після перерви підозрюваний знову порушував порядок. Після призначення захисника в судовому засіданні підозрюваний вказав, що у нього був "нервовий зрив", а свою поведінку пояснив бажанням "затягнути час" з тим, щоб вийти на свободу.

Така поведінка підозрюваного підриває довіру до нього та в сукупності з іншими обставинами врахує на наявність значних ризиків переховування від органів досудового розслідування, впливу на свідків та потерпілих.

Слідчий суддя також враховує і практику ЄСПЛ, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що необхідність виконання процесуальних дій, передбачених ст. 290, 291 та 293 КПК України та наявність ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, впливу на свідків та потерпілих, виправдовують подальшу дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 177, 178 183, 197, 199 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 24 години 12 січня 2021 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1