ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/390/20 Справа № 211/4139/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001258 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 листопада 2019 року, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз:
- 29.07.2019 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ст.ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_6 , -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2019 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309, ст.ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки ухвалено виконувати самостійно.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням злочину задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду, завдану вчиненням злочину в розмірі 15 000 гривень.
Вирішено питання речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.
Згідно з вироком суду, обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, за таких обставин.
ОСОБА_10 наказом Національної поліції України Департаменту патрульної поліції №580 о/с від 19.06.2018 року прийнято на службу в Національну поліцію України, присвоєно спеціальне звання старшого лейтенанта поліції та призначено на посаду інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №2 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції.
29.07.2018 року ОСОБА_10 , разом із рядовим поліції ОСОБА_11 , згідно дислокації сил та засобів, затверджених начальником тимчасово виконуючим обов`язки командира полку патрульної поліції в м. Кривому Розі ОСОБА_12 , перебував на чергуванні в складі автопатруля № 207 на службовому автомобілі TOYOTA PRIUS д/н НОМЕР_1 , у форменому одязі та спеціальним особистим жетоном, нагрудним відео-реєстратором, екіпірований спеціальними засобами та вогнепальною зброєю, та який відповідно до вимог ст.ст. 1, 2, 23 Закону України Про поліцію, наділений повноваженнями щодо забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки та порядку, та відповідно до ст. 2 Закону України Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів є працівником правоохоронного органу.
29.07.2018 року о 21 годині 23 хвилини на службовий планшет автопатруля № 207 Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі, надійшло повідомлення з лінії 102 про те, що за адресою: вул. Лісового, буд. 37 в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу відбувається сімейна сварка між чоловіком та жінкою.
29.07.2018 року о 21 годині 36 хвилин на місце події прибув автопатруль № 207 в складі інспектора поліції взводу №2 роти №1 батальйону №2 лейтенанта поліції ОСОБА_10 та рядового поліції ОСОБА_11 .
Прибувши на місце виклику, а саме: до будинку АДРЕСА_2 , громадяни повідомили, що працівників поліції викликали з квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку.
Піднявшись до квартири АДРЕСА_4 , двері поліції відчинили громадяни: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Працівникам поліції ОСОБА_13 повідомила, що ОСОБА_7 побив її доньку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на що останній почав відмовлятися. Поліцейський ОСОБА_10 запропонував останнім вийти на вулицю до службового автомобілю для складання відповідних документів, на що останні погодились та разом з поліцейськими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 направились до службового автомобілю TOYOTA PRIUS д/н НОМЕР_1 , який був припаркований біля будинку №37 по вулиці Лісового в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу.
29.07.2018 року о 21 годині 47 хвилин, знаходячись біля службового автомобілю, під час встановлення у ОСОБА_7 обставин подій, а також документів, що посвідчують особу останнього, до працівників поліції підійшла ОСОБА_14 , разом із батьком ОСОБА_15 , яка повідомила, що вона викликала поліцію, так як ОСОБА_7 її побив та вона буде писати письмову заяву з приводу спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , на що ОСОБА_7 в присутності працівників поліції почав вести себе агресивно, висловлюватись на адресу ОСОБА_14 та ОСОБА_15 нецензурною лексикою, на законні вимоги поліцейських щодо припинення протиправних дій, ОСОБА_7 не реагував та в присутності інспектора поліції взводу №2 роти №1 батальйону №2 лейтенанта поліції ОСОБА_10 та рядового поліції ОСОБА_11 , які були одягнені у формений одяг, наніс один удар рукою в область обличчя ОСОБА_14 .
Після чого, з метою припинення протиправних дій ОСОБА_7 , лейтенантом поліції ОСОБА_10 , на підставі ст. 45 ЗУ Про Національну поліцію, було вирішено застосувати до правопорушника спеціальні засоби кайданки. В ході одягання кайданків, ОСОБА_7 почав чинити опір працівникам правоохоронного органу, висловлюючись на адресу поліцейських грубою нецензурною лексикою, будучи обуреним та роздратованим зауваженнями, проявляючи неповагу до правоохоронних органів, усвідомлюючи, що інспектор взводу №2 роти №1 батальйону №2 лейтенант поліції ОСОБА_10 та рядовий поліції ОСОБА_11 є працівниками правоохоронного органу і знаходяться при виконанні своїх службових обов`язків, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, умисно наніс один удар рукою в область обличчя інспектора поліції ОСОБА_10 , після чого спричинив укус щелепою за передню поверхню середньої та нижньої третини правого передпліччя. Після чого, протиправні дії ОСОБА_7 було припинено шляхом застосування до нього спеціальних засобів кайданків.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 інспектор поліції взводу №2 роти №1 батальйону №2 лейтенант поліції ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя та правого передпліччя, синця правого передпліччя, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1320 від 27.08.2018 року, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.
В апеляційних скаргах на вирок:
- захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначення покарання змінити.
Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 345 КК України покарання у виді 2 років обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України дане покарання поглинути покаранням, призначеним Криворізьким районним судом Дніпропетровської області від 29.07.2019 року і остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 занадто суворе покарання, не взявши до уваги всі обставини даного кримінального провадження та особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який під час досудового слідства свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України визнавав повністю, в скоєному щиро розкаювався, чим активно сприяв розкриттю злочину, в судовому засіданні повністю визнав цивільний позов, заявлений потерпілим, вибачався за скоєне ним правопорушення.
Визначаючи міру покарання ОСОБА_7 захисник просить врахувати, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України не є тяжким. Санкція даної статті є альтернативною, нею передбачено не тільки покарання у виді позбавлення волі але й покарання у виді обмеження волі.
Захисник також просить врахувати, що потерпілий не наполягав на тому, що б ОСОБА_7 було призначено покарання у виді позбавлення волі, а також те, що перебування ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі унеможливлює відшкодування стягнутої судом першої інстанції моральної шкоди, що на думку захисника порушує інтереси потерпілого;
- прокурор Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2019 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309, ст.ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки - виконувати самостійно.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_7 є злочином середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді обмеження волі строком до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, також відповідно до матеріалів кримінального провадження обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, прокурор вказує, що згідно досудової доповіді виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства, у тому числі і для окремих осіб.
Прокурор вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 345 КК України у виді 2 років позбавлення волі є надто м`яким та не сприятиме його виправленню.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора та заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги захисника, обвинуваченого та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги захисника, просили її задовольнити, та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Так, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 345 КК України, доведеність його вини в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим, судом апеляційної інстанції не переглядаються.
Перевіривши доводи прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок м`якості та особі обвинуваченого, а також доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 щодо необхідності призначення більш м`якого покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України, що застосовані відповідно до ч.2 ст.4 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, що застосована відповідно до ч.2 ст.4 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває, з квітня 2015 року перебуває під диспансерним наглядом лікаря нарколога з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності; обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття; обставина, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, судом першої інстанції враховано досудову доповідь на обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно якої застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції. Також, судом було враховано те, що ОСОБА_7 продовжував вчиняти злочини після направлення обвинувального акту по цьому кримінальному провадженню до суду.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України за ч. 2 ст. 345 КК України у виді 2 років позбавлення волі із самостійним виконанням вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2019 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309, ст.ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні саме такого покарання дотримався вимог кримінального закону. Будь - яких підстав для призначення як більш суворого покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора, так і більш м`якого покарання, колегія суддів не вбачає, та підстав вважати таке покарання несправедливими унаслідок м`якості чи суворості, немає. Колегія суддів з правильністю висновків суду першої інстанції погоджується та, з урахуванням вищенаведених обставин, вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, доводи апеляційних скарг вказаних висновків суду не спростовують, оскільки обставини, на які посилаються апелянти, були відомі суду першої інстанції та достатньою мірою враховані при призначенні покарання обвинуваченому, та, на думку колегії суддів, у сукупності не свідчать про необхідність призначення іншого розміру покарання.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Доводи захисника про те, що судом першої інстанції не враховано обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому - активне сприяння розкриттю злочину, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування ОСОБА_7 жодних активних дій, спрямованих на встановлення обставин справи, у тому числі тих, які не були відомі органу досудового розслідування, не вчиняв. Відсутня вказана пом`якшуюча обставина і в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 .
Враховуючи викладене, підстав для призначення як більш м`якого, так і більш суворого покарання ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає, так як призначене судом першої інстанції покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 листопада 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4