Справа № 308/2493/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2019 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника власника майна ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) - ОСОБА_7 розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000305 слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_3 погодженого прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_3 за погодженням із прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
В обгрунтування вимог клопотання посилається на те, що 12.12.2018 р. слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області розпочате досудове розслідування за фактом незаконного переправлення осіб через державний кордон України за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000305.

Підставою для початку досудового розслідування стало повідомлення про виявлення кримінального правопорушення (протиправного діяння, що містить ознаки злочину), яке надійшло з Державної прикордонної служби України від начальника оперативно-розшукового відділу ОРУ ЗхРУ підполковника ОСОБА_8 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період з 24 листопада 2018 року по 09 грудня 2018 року громадянин Королівства ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина Марокко НОМЕР_1 , який перебуває на території України з 2015 року, згідно посвідки на тимчасове проживання НОМЕР_2 , мешканець м. Кривий Ріг, організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України шляхом надання вказівок та порад, зустрівши, поселивши, направивши та супроводивши трьох громадян Королівства Марокко по території України з метою незаконного переправлення через кордон, а саме ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема здійснював керівництво діями вищевказаних осіб, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , умисно, перебуваючи в Україні на законних підставах, володіючи російською мовою, будучи знайомим із 24 листопада 2018 року із громадянином Королівства ОСОБА_16 , та познайомившись 06 грудня 2018 року в м. Києві при

зустрічі із громадянами Королівства ОСОБА_17 . та ОСОБА_18 , які повідомили що мають намір незаконно перетнути кордон із України до однієї з країн Євросоюзу, на їх прохання, будучи обізнаним у явищі нелегальної міграції, погодився вказаним громадянам допомогти у незаконному переправленні їх через державний кордон, зокрема шляхом придбання квитків до м. Ужгород, що межує із кордоном Словацької Республіки, підшуканні та найму тимчасового житла, підборі місцевості де можна пересікти лінію кордону, переміщення до суміжної із кордоном із Словацькою Республікою території, наданням порад і вказівок в незаконному перетині лінії кордону.

Після того, близько 10.00 год. 07.12.2018 вищевказані громадяни ОСОБА_19 у супроводі ОСОБА_5 прибули потягом до м. Ужгород, який придбав квитки, винаймав для них номер на 1 добу у хостелі «Вулик» в місті Ужгороді, та повторно 08.12.2018 винайняв номер у хостелі «Крон» в місті Ужгороді, тим часом як сам на таксі близько 10.00 год. 08.12.2018 виїжджав до території урочища «Дубки» за межами с. Оноківці Ужгородського району, що межує із кордоном із Словацькою Республікою, де розвідав шляхи та напрям руху до кордону для інструктажу з метою незаконного переправлення через кордон громадян ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_20 , обрав найбільш зручніший маршрут руху до державного кордону в бік Словацької Республіки та прилягаючу місцевість в районі комплексу «Дубки» Ужгородського району, знявши відеозаписи місцевості із своїми інструкціями для громадян ОСОБА_19 для їх незаконного перетину кордону, які переслав їм через мобільний додаток «Ватсап» для перегляду, та повернувся до хостелу.

Після того, 09.12.2018 ОСОБА_5 , надавши поради та інструкції щодо незаконного перетину кордону громадянам ОСОБА_19 при зустрічі, близько 19.00 години 09.12.2018 за вказівкою ОСОБА_5 , громадяни ОСОБА_19 поїхали із костелу на залізничний вокзал в м. Ужгороді, де ОСОБА_5 придбав собі квиток на потяг до м. Кривий Ріг, надав поради громадянам ОСОБА_19 щодо перетину державного кордону України у Словацьку Республіку, місця їх прибуття до суміжної з кордоном місцевості, забрав їхні паспорти громадян ОСОБА_19 для подальшого отримання ними статусу біженців у Словацькій Республіці після незаконного перетину кордону. Після чого, в м. Ужгороді на вул. Залізничній ОСОБА_5 замовив послуги таксі для перевезення громадян ОСОБА_19 до вказаного прикордонного району на автомобілі «Мазда 626» д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням громадянина України ОСОБА_21 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_5 , на якому їхали місцевості в урочищі «Дубки» Ужгородського району.

Доводячи свій злочинний намір до кінця, близько 20.50 год. того ж дня, не доїжджаючи до ГРК «Дубки» Ужгородського району, ОСОБА_5 наказав таксисту зупинити транспортний засіб в місцевості на відстані близько 1500 метрів від лінії державного кордону в напрямку 265 прикордонного знаку, маючи намір в подальшому пройти і супроводити по лісовій місцевості та вказати маршрут руху Дірайя Йозефу, ОСОБА_22 та Фейсалу Багдуру в сторону кордону Словацької Республіки, однак його дії були виявлені та зупинені працівниками державної прикордонної служби України.

18.01.2019 р. стороною обвинувачення, відповідно до ст.278 КПК України повідомлено про підозру: ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця Королівства Марокко, мешканця АДРЕСА_1 , посвідка на тимчасове проживання НОМЕР_2 , громадянина Королівства ОСОБА_19 , паспорт громадянина Марокко НОМЕР_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.332 КК України, тобто у незаконному переправленні осіб через державний кордон ОСОБА_23 і у сприянні такому переправленню вказівками, вчинених щодо кількох осіб.

01 березня 2019 року о 21:50 год., в терміналі аеропорту «Бориспіль» підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) затримано на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу, для розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В ході затримання проведено особистий обшук підозрюваного ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ), в ході якого виявлено та вилучено:

1)закордонний паспорт гр. Марокко № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2)посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 ;

3)посадковий талон на рейс № 1491 сполученням «Франкфурт-Київ»;

4)мобільний телефон, з маркуванням «Мі»;

5)паспорт гр. Марокко № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

6)картку платника податків № НОМЕР_5 ;

7)грошові кошти в сумі 895,00 гривень;

8)грошові кошти в сумі 150,00 Євро;

9)купюру номіналом 50 Дірхамс;

10)монети номіналом 1 Дірхамс у кількості 8 шт.;

11)монету номіналом 10 Дірхамс;

12)монету номіналом 2 Дірхамс;

13)монету номіналом 5 Дірхамс;

14)монету номіналом 50 Дірхамс;

15)монету номіналом «1/2» Дірхамс;

16)мобільний телефон марки «Nokia»;

17)ноутбук марки «Apple»;

18)зарядний пристрій марки «Apple»;

19)зарядний пристрій марки «Nokia»;

20)копія свідоцтва про шлюб;

21)сережки - біжутерія;

22)підвіска на шнурівці - біжутерія;

23) квитанція «Societe western Change» № 11/00001/0003/0320/15 від 27.02.2019;

24) дві валізи з речами.

Враховуючи вищевикладене, у органу досудового розслідування наявні підстави для застосування в межах досудового розслідування вказаного кримінального провадження одного з видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, а саме арешту майна.

На даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані предмети та документи є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити з підстав та мотивів викладених у клопотанні.
Захисник власника майна ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив та просив відмовити у накладенні арешту на майно.
Заслухавши думку слідчого, прокурора про доцільність накладення арешту на майно вилучене під час особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ), пояснення представника власника майна ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) - ОСОБА_7 , перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000305 від 12.12.2018 року, попередня правова кваліфікація ч.2 ст.332 КК України.
01 березня 2019 року о 21:50 год., в терміналі аеропорту «Бориспіль» підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) затримано на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу, для розгляду клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході затримання проведено особистий обшук підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) в ході якого виявлено та вилучено:

1)закордонний паспорт гр. Марокко № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2)посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 ;

3)посадковий талон на рейс № 1491 сполученням «Франкфурт-Київ»;

4)мобільний телефон, з маркуванням «Мі»;

5)паспорт гр. Марокко № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

6)картку платника податків № НОМЕР_5 ;

7)грошові кошти в сумі 895,00 гривень;

8)грошові кошти в сумі 150,00 Євро;

9)купюру номіналом 50 Дірхамс;

10)монети номіналом 1 Дірхамс у кількості 8 шт.;

11)монету номіналом 10 Дірхамс;

12)монету номіналом 2 Дірхамс;

13)монету номіналом 5 Дірхамс;

14)монету номіналом 50 Дірхамс;

15)монету номіналом «1/2» Дірхамс;

16)мобільний телефон марки «Nokia»;

17)ноутбук марки «Apple»;

18)зарядний пристрій марки «Apple»;

19)зарядний пристрій марки «Nokia»;

20)копія свідоцтва про шлюб;

21)сережки - біжутерія;

22)підвіска на шнурівці - біжутерія;

23)квитанція «Societe western Change» № 11/00001/0003/0320/15 від 27.02.2019;

24)дві валізи з речами.

Постановою слідчого від 04.03.2019 року в порядку ст.ст. 98, 100, 110 КК України: вилучені в ході обшуку речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000305.
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.
Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.
Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосуванняпризведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першоїстатті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що тимчасово вилучені 01.03.2019 року в ході здійснення особистого обшуку речі: посадковий талон на рейс № 1491 сполученням «Франкфурт Київ», мобільний телефон, з маркуванням «Мі», мобільний телефон марки «Nokia», ноутбук марки «Apple», зарядний пристрій марки «Apple», зарядний пристрій марки «Nokia», квитанція «Societe western Change» № 11/00001/0003/0320/15 від 27.02.2019 мають значення речового доказу у кримінальному проваджені №0000305 від 12.12.2018 року та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання в частині накладення арешту на вилучені у ході обшуку 07.12.2018 року речі, а саме: посадковий талон на рейс № 1491 сполученням «Франкфурт Київ», мобільний телефон, з маркуванням «Мі», мобільний телефон марки «Nokia», ноутбук марки «Apple», зарядний пристрій марки «Apple», зарядний пристрій марки «Nokia», квитанція «Societe western Change» № 11/00001/0003/0320/15 від 27.02.2019, підлягає до задоволення.
Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.
Одночасно , слідчий суддя вважає , що слідчим дотримано вимог ст.ст. 170, 171 КПК України і в клопотанні слідчого наявне обґрунтування необхідності арешту виявлених під час обшуку речей, та конкретизовано підстави та мета накладення на них арешту.
Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, строк на звернення з клопотанням не порушений, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розуміючи, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності, тому слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає до задоволення в цій частині з підстав та мотивів викладених вище.
Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна.
Разом з тим, на думку слідчого судді не обгрунтовано слідчим необхідність накладення арешту на закордонний паспорт гр. Марокко № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 , паспорт гр. Марокко № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картку платника податків № НОМЕР_5 , грошові кошти в сумі 895,00 гривень, грошові кошти в сумі 150,00 Євро, купюру номіналом 50 Дірхамс, монети номіналом 1 Дірхамс у кількості 8 шт., монету номіналом 10 Дірхамс, монету номіналом 2 Дірхамс, монету номіналом 5 Дірхамс, монету номіналом 50 Дірхамс, монету номіналом «1/2» Дірхамс, копія свідоцтва про шлюб; сережки - біжутерія; підвіска на шнурівці біжутерія, дві валізи з речами, не обґрунтовано в достатній мірі, що вони є знаряддям/засобом вчинення кримінального правопорушення, які саме сліди кримінального правопорушення він на собі зберігли, і які інші відомості можна отримати за їх допомогою, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та є особистими речами ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), а відтак в частині накладення арешту на закордонний паспорт гр. Марокко № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 , паспорт гр. Марокко № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , картку платника податків № НОМЕР_5 , грошові кошти в сумі 895,00 гривень, грошові кошти в сумі 150,00 Євро, купюру номіналом 50 Дірхамс, монети номіналом 1 Дірхамс у кількості 8 шт., монету номіналом 10 Дірхамс, монету номіналом 2 Дірхамс, монету номіналом 5 Дірхамс, монету номіналом 50 Дірхамс, монету номіналом «1/2» Дірхамс, копія свідоцтва про шлюб; сережки - біжутерія; підвіска на шнурівці біжутерія, дві валізи з речами слід відмовити.
Таким чином, клопотання слідчого підлягає до часткового задоволення.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000305 слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_3 погодженого прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на вилучені в ході затримання та проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ) речі та предмети, а саме:
- посадковий талон на рейс № 1491 сполученням «Франкфурт Київ»;
- мобільний телефон, з маркуванням «Мі»;
- мобільний телефон марки «Nokia»;
- ноутбук марки «Apple»;
- зарядний пристрій марки «Apple»;
- зарядний пристрій марки «Nokia»;
- квитанція «Societe western Change» № 11/00001/0003/0320/15 від 27.02.2019
В решті вимог клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено і проголошено 11 березня 2019 року о 09 год.15 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1