ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 532/308/15-к Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/818/2533/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: Продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі інших учасників, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 09 04 2020 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою вищевказаного суду клопотання прокурора задоволено та продовжено строк дії запобіжного заходу обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 07 червня 2020 року.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_8 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив про скасування ухвали та про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на будь-який інший, не пов`язаний із триманням під вартою у зв`язку з її безпідставністю та незаконністю.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що неодноразове продовження судом першої інстанції запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 є безпідставним, оскільки останній довів своєю поведінкою про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: бездоганно виконував умови цілодобового домашнього арешту та не порушував умови приписної зони.
Крім того, зазначив про те, що обвинувачений є порядною людиною, розуміє поняття невідворотності покарання, має дружину та дитину, позитивні характеристики та відсутність компрометуючих матеріалів щодо нього.
Зазначив також про поганий стан здоров`я ОСОБА_7 та його потребу у постійному якісному медичному догляді, який адміністрацією ПУВП № 23 йому не надається.
Посилається також на практику Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях наголошував на тому, що для продовження особі такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, повинні бути вагомі причини, вважаючи при цьому, що у випадку продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 вагомі причини відсутні.

У зв`язку з викладеним, наполягає на зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених нормами КПК України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог чинного національного та міжнародного законодавства.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції аргументовано прийнято рішення щодо продовження існування ризиків передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, адже ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватися від суду та здійснювати вплив на свідків, судом взято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, у даному кримінальному провадженні допит свідків ще не розпочато та те, що у разі визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, існує можливість призначення йому покарання у виді довічного позбавлення волі.

Отже, зазначені обставини підтверджують наявність ризиків, передбачених п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
На переконання колегії суддів, зазначені обставини в своїй сукупності, свідчать про те, що скасування чи зміна щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, як на тому наполягає апелянт, не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на цій стадії судового розгляду.

Крім того, вказані вище факти у своїй сукупності, на думку колегії суддів, спростовують доводи апелянта, зазначені у апеляційній скарзі, про відсутність вагомих причин для продовження застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Що стосується посилання захисника на наявність у ОСОБА_7 на утриманні дитини та дружини, то вказані факти не є безумовною підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу. Крім того, колегія суддів вважає, що ці обставини, у даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Крім того, у судовому засіданні під час вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу судом першої інстанції досліджувались медичні документи, на підставі яких зроблено висновок щодо відсутності перешкод знаходження останнього під вартою.
Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції апелянтом як в додаток до апеляційної скарги так і в судовому засіданні апеляційного суду надано не було.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції по даній справі, колегія суддів приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 13 06 2019 року в тій його частині, де звернуто увагу на необхідність дотримання вимог п.1 ч.1 ст.178 КПК України щодо оцінки в сукупності всіх обставин, у тому числі вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення.

Крім того, як випливає із вищевказаного Рішення Конституційного Суду України, на даний час, коли кримінальна справа знаходиться у провадженні суду першої інстанції, то тепер уже суд має перебирати на себе як ризики можливої втечі обвинувачених, так і забезпечення їх участі в судових засіданнях.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та відсутності будь-яких підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Проте, колегія суддів, дотримуючись положеньКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стаття 6 якої гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, вважає за необхідне наголосити на тривалості розгляду судом першої інстанції кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , що може призвести до порушення вищевказаних положень Конвенції та процесуальних прав учасників процесу.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 09 квітня 2020 року про задоволення клопотання прокурора та про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 07 07 2020 року, включно, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Звернути увагу суду першої інстанції на надто тривалий термін розгляду даної справи, що може привести до порушення процесуальних прав учасників.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4