Номер провадження: 11-кп/813/2138/20
Номер справи місцевого суду: 501/1650/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 14.09.2020 року, якою відносно ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 12.112020 року, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України у кримінальному провадженні за № 0000918 від 15.11.2019 року, продовжено строк тримання під вартою до 12 листопада 2020 року,-

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 14.09.2020 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.11.2020 року, відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , а відносно обвинуваченого ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 24:00 годин 12.11.2020 року, обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України у кримінальному провадженні за № 0000918 від 15.11.2019 року.

Рішення суду мотивоване тим, що встановлено, що наявні обставини, передбачені п.2 ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що обвинувачені можуть переховуватися від суду, про що свідчить тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованого їм злочину, а також - ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме що обвинувачені можуть незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні.
Судом також встановлено, що зазначені ризики не зменшилися та що зазначені вище обставини є також обставинами, які передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про неможливість застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а саме - особистого зобов`язання, особистої поруки, а до обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 також домашнього арешту.
Зміст вимог апеляційних скарг.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 14.09.2020 року та вказує на те, що судовий розгляд проводився складом суду троє професійних суддів, на відміну від попереднього розгляду, коли клопотання прокурора розглядалось одноособово суддею ОСОБА_11 ; в порушення ст. 319 КПК України, суд не приймав рішень про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд спочатку; новий склад суду не був обізнаний про наявність в матеріалах справи документами, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема: його поведінку під час досудового розслідування, майновий стан, міцність соціальних зв`язків та стану здоров`я.

Просить ухвалу місцевого суду скасувати та постановити відносно ОСОБА_8 нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічий час доби.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Зі змісту оскарженої ухвали вбачається, що вона відповідає приписам вказаної норми кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався суд при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Оскільки ухвала Іллічівського міського суду Одеської Області від 14.09.2020 року в частині продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , ніким не оскаржена, апеляційний суд не перевіряє її у цій частині.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.
Колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги адвоката щодо необхідності повторного дослідження характеризуючих матеріалів відносно ОСОБА_8 , які захисником були надані під час розгляду попереднього клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вказані характеризуючі матеріали вже були враховані судом під час розгляду попереднього клопотання прокурора, їм надана належна оцінка та за результатами розгляду якого була постановлена ухвала від 28.07.2020 року в частині продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 ..

Більш того, означена ухвала Іллічівського міського суду від 28.07.2020 року, ухвалою суду апеляційної інстанції була залишена без змін, як законна та обґрунтована.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.199 КПК України, яка регламентує порядок продовження строку тримання під вартою, суд повинен перевірити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, саме на час розгляду такого клопотання.

З урахуванням вищевказаної норми кримінального процесуального закону України, суд першої інстанції надає наданим сторонами провадження доводам та матеріалам належну оцінку саме на час розгляду відповідного клопотання, а тому колегія суддів вважає доводи апеляційної захисника, щодо недослідження матеріалів, які було долучено та досліджено при вирішенні попереднього клопотання прокурора.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , з урахуванням наступного.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Колегією суддів суду першої інстанції встановлено, що заявлені ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, не зменшились.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність прокурором продовження існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику того, що обвинувачений, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може здійснити спроби переховування від суду.
Відповідно до приписів ст.ст.22, 26 КПК України, сторона захисту, має право на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, у тому числі характеризуючих особу обвинуваченого даних.

Враховуючи те, що оскаржуваною ухвалою вирішувалось питання за клопотанням прокурора від 10.09.2020 року про продовження обвинуваченим у даному кримінальному провадженні строку тримання під вартою, під час розгляду якого, сторона захисту, у контексті вимог ст.ст. 22 та 26 КПК України не була позбавлена можливості надати до суду документи чи інші докази, які б підтверджували про відсутність чи зменшення ризиків відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , на які посилався у своєму клопотанні прокурор.

Однак, як вбачається з матеріалів судової справи та журналу судового засідання місцевого суду, адвокат ОСОБА_7 , діючий в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , будь-яких документів, на підтвердження зменшення або відсутності заявлених прокурором ризиків не надав, питання щодо повторного дослідження характеризуючих особу обвинуваченого документів, які ним 28.07.2020 року були надані суду під час попереднього продовження ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не порушував (а.с. 76-77).

При цьому, в судовому засіданні апеляційного суду, захисником обвинуваченого ОСОБА_8 , як на підставу зменшення або відсутності заявлених прокурором ризиків жодних документальних підтверджень надано не було.

Отже, доводи захисника обвинуваченого про наявність підстав для застосування відносно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру вчиненого злочину, судом першої інстанції прийняте законне рішення, а відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на даний час не можливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти і до теперішнього часу наявним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати.
Таким чином, апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі , залишити вирок або ухвалу без змін.
Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись 183, 199, 331, 376, 404, 405, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив

Апеляційну скаргузахисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 14.09.2020 року, якою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.289 КК України, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 12.11.2020 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4