ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1521/20 Справа № 202/4680/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування № 0000486 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2020 року, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше неодноразово судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2020 року, було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , продовжено строк тримання під вартою останнього до 15 грудня 2020 року включно.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, найтяжчий з яких відноситься до тяжкого злочину, за котрий передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років; враховуються дані про особу підозрюваного, який раніше неодноразово судимий; неодружений, до затримання не працював, не має законного джерела доходу, тобто не має міцних соціальних зв`язків. Слідчий суддя вважав, що ризики переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду; незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, зберігаються, що у своїй сукупності свідчить про неможливість запобігання ним шляхом застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою.
Продовжуючи строк тримання ОСОБА_8 під вартою, відповідно до частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстав для визначення підозрюваному застави, оскільки злочин, в якому він підозрюється, вчинено із застосування насильства.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою а саме домашній арешт, або визначити заставу.
Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що слідчий суддя не врахував дані про особу підозрюваного.
Вказує, що в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя посилається на те, що вина підозрюваного ОСОБА_8 доводиться як матеріалами клопотання про застосування запобіжного заходу, так й матеріалами досудового розслідування, хоча матеріали досудового розслідування в судовому засіданні слідчим суддею не досліджувалися, не ставилося питання про їх долучення, й отже, в цій частині ухвала слідчого судді не відповідає об`єктивним обставинам судового розгляду.
На думку апелянта, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Вказує, що слідчий суддя не обґрунтував неможливість застосування застави як альтернативного виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 .

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_8 , та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги захисника, просили їх задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки учасників судового процесу, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
З вимог ст. 177 КПК України вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2020 року за № 0000486 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України.
15 липня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2020 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, із строком застосування до 13.09.2020 року.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2020 року, ОСОБА_8 було продовжено строк запобіжного заходу до 08.11.2020 року.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.09.2020 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадження № 0000486 від 12.06.2020 до п`яти місяців, тобто до 15.12.2020 року.
Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Наявність продовження ризику переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний раніше судимий, у зв`язку з чим є обізнаним про умови утримання осіб та відбування покарання в місцях позбавлення волі, розуміє про тяжкість та строки покарання, яке йому може бути призначено, в разі визнання його винним у скоєні інкримінованого злочину, та очевидно не бажає знову знаходитись в закладах, які обмежують свободу особи.
Крім того, ОСОБА_8 знаходячись на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, матиме можливість приховати від слідства ті обставини, які на теперішній час встановлюються, незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших невстановлених підозрюваних осіб з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими висновки слідчого судді, що ризики, які були підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно продовжують існувати та для їх запобігання необхідно продовжити строк застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.
Таким чином, вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги захисника про те, що ризики, які встановлені судом, не доведені прокурором та не підтверджуються матеріалами провадження.
При цьому апеляційний суд, у відповідності до ст. 178 КПК України, враховує також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 даних кримінальних правопорушень, які є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів апеляційного суду зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення.
Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Крім того, при вирішенні питання про застосування чи продовження запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на суд під час ухвалення вироку, відповідно до вимог ст. 368 КПК України і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Суд на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Апеляційний суд також враховує особу підозрюваного у даній справі, однак зважаючи на вищевикладені обставини, тяжкість злочину в якому він підозрюється, ураховуючи суспільний інтерес до вказаного злочину, колегія суддів вважає виправданим продовження застосування до підозрюваного в даному конкретному випадку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. ч. 3, 4, 5 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Проте, слідчим суддею належним чином перевірено доведеність обставин які свідчать про те, що заявлені при обранні запобіжного заходу ризики не зменшилися і вони виправдовують тримання особи під вартою; перевірено достовірність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а тому з огляду на сукупність встановлених вище обставин, такі доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4