Дата документу 05.08.2020 Справа № 334/3822/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/896/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/3822/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання строком на два місяці до 16 вересня 2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2020 року щодо нього, посилаючись на те, що заявлені слідчим у клопотанні ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не підтверджені жодними доказами, як і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, чим тримання під вартою, чого слідчий суддя не взяв до уваги при прийнятті рішення.

Також вважає, що в оскаржуваній ухвалі не знайшли свого відображення та не надана належна правова оцінка:

факту його безпідставного затримання в порядку ст. 208 КПК України та порушення права на захист, оскільки фактично він був затриманий 14 липня 2020 року о 02 годині 15 хвилин, що фактично відповідає фабулі, зазначеній в повідомленні про підозру та клопотанні про обрання запобіжного заходу, проте, в протоколі про затримання відображено невірний час його затримання о 03 годині 42 хвилині та час і місце начебто вчинення ним кримінального правопорушення, проте, прокурор не зміг пояснити суду місце його затримання працівниками поліції, місце складення протоколу затримання, місце вилучення речей та чому одразу на місці затримання не було складено протокол;

факту застосування щодо нього 14 липня 2020 року фізичного насилля з боку працівників поліції, що підтверджується довідкою про стан його здоров`я, та про що ним було повідомлено під час судового засідання в порядку ст. 206 КПК України;

даним про його особу, а саме, що він раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, позитивно характеризується, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно працевлаштований, має постійне джерело доходів, є єдиним годувальником родини, оскільки його дружина не працює, наразі потребує хірургічного лікування стосовно отриманих травм, проте, застосований запобіжний захід позбавляє його можливості пройти відповідне лікування та надати забезпечення життєдіяльності його сім`ї.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2020 року, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам кримінального провадження, та постановити нову ухвалу про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України, їх тяжкість та обставини вчинення; дані про особу підозрюваного, щодо якого не надано підтверджень офіційного працевлаштування та наявності міцних соціальних зв`язків, оскільки за даними сторони обвинувачення, які не спростовані захисником та підозрюваним, останній не проживає разом зі своїми двома неповнолітніми дітьми, повідомляв у суді дві різні адреси проживання, достатньо ретельно підготувався до вчинення інкримінованого злочину, діяв спільно з невстановленою особою; наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, чим тримання під вартою, оскільки вони не зможуть запобігти цим ризикам.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу підозрюваного та просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та заперечував проти апеляційної скарги підозрюваного, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 14 липня 2020 року органом досудового розслідування внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002215 дані про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України.

14 липня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України.

15 липня 2020 року слідчий СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання строком на два місяці до 16 вересня 2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України, основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України, та дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що в даному провадженні існують підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, враховуючи дані про особу ОСОБА_7 в їх сукупності, а застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як домашній арешт, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

З урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, суду належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Що стосується посилань прокурора на те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, то вони не спростовують можливості запобігання їм шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Твердження сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не може бути безумовною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як про це просить прокурор.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Разом з цим, не заслуговують на увагу й доводи підозрюваного про те, що заявлені слідчим у клопотанні ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не підтверджені жодними доказами, оскільки згідно з матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється, зокрема у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, санкцією якої передбачено покарання на строк до шести років позбавлення волі.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.

При цьому, колегія суддів вважає, що ризик переховування посилюється тим, що з метою ухилення від покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 підозрюється, останній може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового слідства або суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Отже, наразі існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні дійсно існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_7 за допомогою невстановленої слідством особи матиме змогу незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні, так як отримав копії процесуальних документів, у тому числі, протоколи допиту цих осіб, де зазначені їх повні анкетні дані та місце проживання, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Отже, на думку колегії суддів, існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції.

Враховуючи вказане вище, а також вимоги, передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта, зокрема про:

порушення його права на захист, оскільки фактично він був затриманий 14 липня 2020 року о 02 годині 15 хвилин, що фактично відповідає фабулі, зазначеній в повідомленні про підозру та клопотанні про обрання запобіжного заходу, проте, в протоколі про затримання відображено невірний час його затримання о 03 годині 42 хвилині та час і місце начебто вчинення ним кримінального правопорушення, проте, прокурор не зміг пояснити суду місце його затримання працівниками поліції, місце складення протоколу затримання, місце вилучення речей та чому одразу на місці затримання не було складено протокол;

факт застосування щодо нього 14 липня 2020 року фізичного насилля з боку працівників поліції, що підтверджується довідкою про стан його здоров`я, та про що ним було повідомлено під час судового засідання в порядку ст. 206 КПК України,

оскільки ці обставини не враховуються при обранні запобіжного заходу.

Разом з тим, колегія суддів, дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, доходить висновку, що зазначені ризики мають мінімізований ступінь їх здійснення, а слідчим та прокурором не наведено переконливих доказів існування обставин, які свідчать про недостатність застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, для запобігання ризикам, про які вказано у клопотанні.

Крім того, сам підозрюваний запевнив, що він буде всіляко сприяти якнайшвидшому розслідуванню цього кримінального провадження та виконувати процесуальні обов`язки, які на нього будуть покладені, а застосований щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту фактично позбавляє його можливості працювати, забезпечувати матеріально свою родину і приділяти належну увагу своїм близьким.

Тому колегія суддів, враховуючи зазначені обставини, а саме те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, позитивно характеризується, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно працевлаштований, має постійне джерело доходів, є єдиним годувальником родини, оскільки його дружина не працює, наразі потребує хірургічного лікування стосовно отриманих травм, проте, застосований запобіжний захід позбавляє його можливості пройти відповідне лікування та надати забезпечення життєдіяльності його сім`ї, вважає, що застосований щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є невиправдано обтяжливим для останнього.

З огляду на викладене, як переконана колегія суддів, відносно ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт у певний період доби, який в цьому випадку є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також відповідає тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування.

Вказаний запобіжний захід, на думку колегії суддів, забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених п. 1, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, які на підозрюваного необхідно покласти.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 необхідно задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених п. 1, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2020 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло за адресою проживання строком на два місяці до 16 вересня 2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у клопотанні слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, заборонивши йому до 16 вересня 2020 року включно залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Роз`яснити підозрюваному, що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на ОСОБА_7 на підставі п. 1, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, прокурора або суду, а також повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції України за місцем перебуванням ОСОБА_7 під домашнім арештом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: