Провадження № 1-кп/932/83/20
Справа № 200/2814/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
цивільного відповідача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0004715, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Баку Азербайджан, громадянки України, розлученої, що має на утриманні дитину, має вищу освіту, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2016 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходячись в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на першому поверсі ТРЦ «Дафі» за адресою: м.Дніпро, бульвар Зоряний, буд.1А, між ОСОБА_4 та раніше не знайомою ОСОБА_6 виник словесний конфлікт в ході якого, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 схватила обома руками за горло ОСОБА_4 та вдарила три рази головою ОСОБА_4 об кут скляної шафи.
В результаті вказаних дій ОСОБА_6 спричинила ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-шкіряного крововиливу на правій бічній поверхні шиї в середній третині з ушкодженням родинки на тлі крововилива, садна у правій скроневій області волосистої частини голови, внутрішньо-шкіряного крововиливу у правій потиличній області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_6 , які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка у суді пояснила, що до подій 26 листопада 2016 року обвинувачену ОСОБА_6 вона не знала, ніяких відносин з нею не підтримувала.
26 листопада 2016 року, приблизно о 20.00 годині, вона разом зі своєю сестрою ОСОБА_9 прийшла до магазину «Bags etc», який розташований на першому поверсі ТРЦ «Дафі», щоб придбати жіночу сумку. Сестра приміряла сумку, а вона їй давала поради з цього приводу. В цей час до них підійшла обвинувачена ОСОБА_6 , яка була продавцем вказаного магазину та почала нав`язувати більш дорогий товар. Вони попросили ОСОБА_6 не втручатися. Між ними розпочалася словесна перепалка, під час якої ОСОБА_6 їм сказала: «Ви базарні баби, йдіть на «Озерку». Її це дуже образило, як жінку. Обвинувачена сильно нервувала. Почалися різні образи та прокляття з боку продавця на її адресу. Вони просили ОСОБА_6 припинити висловлювати образи. Оскільки сестра людина не конфліктна, вся словесна перепалка велася з нею ( ОСОБА_4 ). Вона попросила книгу скарг, на що ОСОБА_6 сказала, що немає сенсу писати скаргу, оскільки вона є директором вказаного магазину. Згодом їй дали книгу і вона зробила запис. Після цього вони підійшли до каси, але ОСОБА_6 продовжувала висловлювати образи та погрожувала, казала, що в неї є її домашня адреса і вона ( ОСОБА_4 ) до Нового року не доживе. Вони з сестрою просили це припинити і відпустити їх з покупкою, але ОСОБА_6 їх довго не розраховувала на касі. Другий продавець намагалася пояснити їм, що у ОСОБА_6 проблеми у житті, розлучення, а тому вона знервована. В цей час в магазині інших відвідувачів не було. Вона просила викликати директора магазину, проте їй було відмовлено, тоді вона звернулася до куточку споживача та вирішила звідти взяти документи, або розгледіти дані про директора магазину. В цей момент ОСОБА_6 почала їх виривати з рук та поклала позаду себе на стіл. Вона все ж таки вирішила взяти ці документи та, підійшовши зліва від стола, взяла їх. В цей момент ОСОБА_6 накинулася на неї, двома руками схопила її за шию, через що їй стало тяжко дихати та штовхнула на скляну шафу. Ударів було більше двох. Її сестра відразу підбігла, тому ОСОБА_6 припинила спричиняти їй тілесні ушкодження. Від спричинених тілесних ушкоджень у неї була кров на кофті. Вона зателефонувала своєму чоловіку та викликала поліцію.
Оскільки кримінальним правопорушенням, скоєним обвинуваченою їй завдано моральної шкоди, просила стягнути солідарно з ОСОБА_6 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 20 000 грн. моральної шкоди, а також 640 грн., що є витратами на сплату судового збору.

Показами цивільного відповідача ОСОБА_7 , яка в суді пояснила, що обвинувачену ОСОБА_6 вона знає близько шести років, стосунки робочі. Підстав оговорювати немає. З потерпілою ОСОБА_4 стосунки не підтримувала, підстав оговорювати її немає.
Цивільний позов не визнає. Безпосередньо свідком подій вона не була, а про причину конфлікту їй стало відомо зі слів ОСОБА_6 . Скарг на ОСОБА_6 до цього ніколи не було. Також пояснила, що в приміщенні магазину працює 3-4 камери відеоспостереження. Відеозаписи з камер спостереження вона надавала слідчому. Вважає, що потерпілій взагалі не було завдано шкоди, оскільки вона сама спровокувала конфлікт. У потерпілої ОСОБА_4 тоді претензії були до всіх продавців магазину.

Показами свідка ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачену ОСОБА_6 раніше не знала, ніяких стосунків з нею не підтримувала, причин оговорювати немає. Потерпілу ОСОБА_4 знає, вона приходиться їй сестрою, та вони мають добрі стосунки.
26 листопада 2016 року, приблизно о 20.00 годині, вона разом зі своєю сестрою прийшли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований на першому поверсі ТРЦ «Дафі», щоб придбати жіночу сумку. Вони вибирали сумку та спілкувалися між собою. В цей час до них підійшла обвинувачена ОСОБА_6 , яка була продавцем вказаного магазину та почала втручатися в їх розмову. Її сестра попросила ОСОБА_6 не втручатися, на що остання почала неадекватно себе поводити. Сестра попросила книгу скарг, на що ОСОБА_6 почала висловлювати образи. Згодом сестрі ОСОБА_6 дала книгу і та зробила запис. Вони також підходили до другого працівника магазину та просили, щоб вона заспокоїла ОСОБА_6 , на що дівчина пояснювала, що у ОСОБА_6 проблеми у сім`ї, а тому вона часто знервована. Коли обвинувачена прочитала запис у книзі скарг, почала погрожувати, казала, що в неї є домашня адреса сестри ( ОСОБА_4 ). Сестра захотіла дізнатися дані про директора магазину, щоб якимось чином вплинути на таку поведінку продавця та вдруге попросила книгу скарг. ОСОБА_6 книгу не давала та поклала її на стілець. ОСОБА_6 схопила сестру ( ОСОБА_4 ) за шию двома руками та почала наносити удари об скляну вітрину магазина. Ударів було не менше трьох. Вона одразу ж втрутилася в конфлікт, після чого, вони з сестрою вийшли з магазину, викликали поліцію та поїхали в лікарню. Від спричинених тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 була на шиї кров та вона втрачала свідомість після того, як вони вийшли з магазину.
Доповнила, що на адресу ОСОБА_6 вони з сестрою не висловлювалися нецензурною лайкою, а магазин не покидали з тієї причини, що вона - ОСОБА_9 , хотіла придбати сумку.
Нікого з працівників даного магазину вона особисто не знала. Чи була знайома її сестра з кимось із працівників магазину «Бегс» їй невідомо.

Показами свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченою ОСОБА_6 вона знайома близько 5-6 років, стосунки робочі. Підстав оговорювати немає. Потерпілу ОСОБА_4 не знає, підстав оговорювати її немає.
26 листопада 2016 року, ввечері до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зайшли дві дівчини, як потім дізналася потерпіла ОСОБА_4 та її сестра, які дивились сумки. В цей час ОСОБА_6 , керуючись стандартом обслуговування клієнтів, підійшла до дівчат та почала презентувати сумку, яку останні роздивлялися. Під час даної консультації, потерпіла ОСОБА_4 грубо відповідала ОСОБА_6 . Було одразу помітно, що потерпіла зайшла в магазин в поганому настрої. Дівчата сказали, що ОСОБА_6 схожа на продавця з «Озерки», на що вона - ОСОБА_10 , відповіла дівчатам, що вони не на «Озерці». Вважає, що саме після цих слів потерпіла попросила книгу скарг. ОСОБА_6 надала потерпілій книгу скарг, після чого ОСОБА_4 зробила відповідний запис та кинула книгу. При цьому, висловлювалася нецензурною лайкою. Потім дівчата вибрали сумку та підійшли на касу. Коли вона ( ОСОБА_10 ) відлучилася, то почула, як ОСОБА_6 кличе охорону. ОСОБА_6 щось кричала про крадіжку, і в цей момент вона ( ОСОБА_10 ) побачила, як потерпіла полізла за касу, а ОСОБА_6 почала її витягувати звідти за куртку. Інших інцидентів по відношенню до потерпілої не відбувалося. В цей час сестра потерпілої втрутилася в конфлікт між ними.
Вона ( ОСОБА_10 ) не бачила, щоб обвинувачена била потерпілу об скляну шафу. Потерпіла погрожувала, на що ОСОБА_6 нічого не відповідала, так як їм не можна сваритися з клієнтами.
Після конфлікту, сестра потерпілої придбала сумку, а потерпіла стала кудись телефонувала та терла собі шию. Крові в магазині вона не бачила. Потерпіла не зверталася з проханням про допомогу.
Також додатково пояснила, що вона знала про відеоспостереження в приміщенні магазину. ОСОБА_6 також про це знала. Саме по відеоспостереженню керівництво оцінює їх роботу та платить заробітну плату. Після інциденту ОСОБА_6 вийшла з магазину з телефоном, аби зателефонувати керуючій магазину.
Наступного дня вона працювала в магазині з ОСОБА_11 та бачила, як потерпіла приходила до магазину. Наскільки вона зрозуміла, то потерпіла знайома з ОСОБА_12 .

Показами свідка ОСОБА_4 , який в суді пояснив, що обвинувачену ОСОБА_6 раніше не знав, причин оговорювати немає. Потерпіла ОСОБА_4 його дружина.
Того дня, 26 листопада 2016 року, він разом з дружиною та її сестрою знаходився в ТРЦ «Дафі». Він пішов по своїм справам, а дружина з сестрою пішли в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Через деякий час йому зателефонувала дружина в сльозах та попросила його підійти до магазину, оскільки її побила продавець магазину та вона викликала поліцію. Коли він підійшов, то побачив у коридорі дружину, двох охоронців та сестру. Дружина попросила подивитись, що у неї на шиї. Він відвинув гольф та побачив крововиливи та подряпини від нігтів. Також дружина скаржилася, що в неї паморочиться голова. Він побачив на голові дружини гематому. В магазині ОСОБА_6 не було, вона повернулася лише після приїзду поліції.
Останній раз він бачив дружину приблизно за 10 хвилин до інциденту. В той момент ушкоджень у неї ніяких не було. Дружина була одягнута у темний гольф та він побачив на ньому кров. Чи була у неї кров на руках, він не пам`ятає, він бачив лише на долонях.

Показами свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачену ОСОБА_6 раніше знала декілька років. Працювали разом приблизно три місяці, неприязних відносин до неї немає, причин оговорювати немає. Потерпілу ОСОБА_4 знає близько 26 років, відносини нормальні, причин оговорювати немає.
Безпосередньо свідком конфлікту вона не була. Наступного дня після подій, вона вийшла на роботу в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Дівчата розповіли їй, що сталося. Бачила, як приходив адвокат до ОСОБА_6 та давав рекомендації. Також приходила ОСОБА_4 , та розповідала їй про події. Особисто ОСОБА_6 їй нічого не розповідала. Також зазначила, що ОСОБА_6 при ній з потерпілою не розмовляла. Їй нічого не відомо про те, чи приймала участь в лотереї потерпіла за декілька днів до цих подій. З обвинуваченою у неї конфліктів не було.
Також відзначила, що з ОСОБА_6 було дуже добре працювати, до цього конфліктів у ОСОБА_6 з відвідувачами магазину не було.
В магазині дійсно ведеться відеоспостереження, в тому числі для оцінки роботи продавців, а також для запобігання крадіжок. Дійсно, продавцям необхідно презентувати товар. Повідомила, що між нею та ОСОБА_4 була розмова з метою урегулювати конфлікт, це була особисто її ініціатива. ОСОБА_4 їй безпосередньо показувала свою шию та казала, що їй здерли родинку.
Їй нічого не відомо з приводу участі потерпілої ОСОБА_4 в акціях магазину «Bags etc».

А також дослідженими письмовими доказами у справі:

Медичною довідкою огляду ОСОБА_4 від 26.11.2016 року в ході якого були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: забоїв, гематом тканин голови та шиї ( том 1 а.с.15).

Протоколом огляду від 02.12.2016 року з фототаблицею, відповідно до якого оглянута медична довідка від 26.11.2016 року, надана ОСОБА_4 (том 1 а.с. 16-17), яка визнана речовим доказом та долучена до матеріалів справи (том 1 а.с. 18).
Фотокопією заяви №1 від 26.11.2016 року ( том 1 а.с.33)

Протоколом огляду від 28.11.2016 року з фототаблицею, відповідно до якого оглянутий ДВД диск, який містить запис з камер спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 26.11.2016 (том 1 а.с. 29-30), який визнано речовим доказом та долучено до матеріалів справи (том 1 а.с. 31) та записом з камер відеоспостереження ( том 1 а.с.93).

Копією заяви № 1 від 26.11.2016 року, в якій потерпіла ОСОБА_4 скаржилася на її неналежне обслуговування працівниками магазину (том 1 а.с. 33).

Копією наказу № 53-к від 07.07.2016 року про прийняття фізичною особою підприємцем ОСОБА_7 на роботу ОСОБА_6 на посаду завідувача відділом (том 1 а.с. 34).

Висновком спеціаліста судово-медичного експерта № 4396 від 28.11.2016 року з фототаблицею, відповідно до якого у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряного крововиливу на шиї праворуч та ушкодження родимки, садна та внутрішньо-шкіряного крововиливу на голові праворуч, що спричиненні від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в термін, на який вказує обстежена.

Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (том 1 а.с. 37-38).

Висновком експерта № 4493е від 07.12.2016 року, відповідно до якого під час огляду 28.11.2016 року у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряного крововиливу на правій бічній поверхні шиї в середній третині з ушкодженням родинки на тлі крововилива, садна у правій скроневій області волосистої частини голови, внутрішньо-шкіряного крововиливу у правій потиличній області.
Виявлені у неї тілесні ушкодження не відображають на собі характерологічні особливості та розміри травмуючого предмету, яким були нанесені, можливо лише вказати, що вони спричинені від не однократної механічної дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об таких (такі), що діяв (діяли) в область шиї та голови праворуч.
За своїм характером виявлені тілесні ушкодження (як кожне окремо) відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння (внутрішньо-шкіряні крововиливи червоно-синюшного кольору; садно під буро-коричневою коринкою на рівну оточуючої шкіри; родинка під темно-червоною кривавою коринкою), можливо вказати, що термін їх спричинення становить біля 1,5-2 доби до моменту огляду, тобто вони могли бути отримані і в термін на який вказує обстежена та слідчий у постанові.
Встановлення обставин отримання тілесних ушкоджень (власноруч або іншою особою) не входить до компетенції судово-медичного експерта, а є прерогативою судово-слідчих органів, можливо лише вказати, що виявлені у неї тілесні ушкодження знаходяться в анатомічних ділянках доступних для нанесення власною рукою.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони є не характерними для спричинення при падінні з висоти власного зросту.
Локалізація та характер виявлених у неї тілесних ушкоджень не суперечать механізму їх спричинення на який вказує ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту, тобто при хапанні руками за шию та при ударах головою о кут скляної шафи (том 1 а.с. 40-42).

Протоколом слідчого експерименту від 05.12.2016 року з фототаблицею, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_4 та спеціаліста ОСОБА_14 , під час якого потерпіла продемонструвала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень ( том 1 а.с.43-47).

Протоколом огляду від 16.02.2017 року з фототаблицею, проведеного за участю двох понятих, під час якого було оглянуто приміщення магазину «Bags», розташованого на першому поверсі ТЦ «Дафі», за адресою: м. Дніпро, бульвар Зоряний1-а (том 1 а.с. 82-86).

Суд вважає вину ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, повністю встановленою та доведеною, оскільки досліджені вищевказані докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Будучи допитаною в суді, обвинувачена ОСОБА_6 провину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення не визнала та пояснила, що потерпілу ОСОБА_4 до подій 26.11.2016 року не знала.
26 листопада 2016 року вона працювала в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований в ТРЦ «Даффі». Того дня, під кінець робочого часу, до магазину зайшли дві дівчини: потерпіла ОСОБА_4 та її сестра. Сестра потерпілої зацікавилася сумкою, на що вона почала їй показувати цю сумку та казала, що обрана нею сумка є трендовою. В цей момент до них підійшла потерпіла та сказала, що вона обманює покупців. Вона запитала потерпілу, чого вона так агресивно налаштована, на що ОСОБА_4 почала її ображати, зокрема сказала, що вони продавці поводять себе, як на «Озерці». Її колега ОСОБА_15 почула це і відповіла, що, в такому разі, нехай вони йдуть на «Озерку». ОСОБА_4 вирішила, що це їй сказала вона ОСОБА_6 та почала вимагати книгу скарг. Оскільки куточок споживачів знаходиться у вільному доступі, ОСОБА_4 самостійно взяла документи. Вона намагалася згладити конфлікт, однак ОСОБА_4 почала писати скаргу. Потерпілу також намагалася заспокоїти її сестра. Через деякий час вона підійшла до скляного столу, який розташований в центрі зали. Коли вона обернулася, то побачила, як потерпіла нахилилася за касовою зоною. Оскільки у них там знаходяться гроші, вона крикнула другому продавцю - ОСОБА_16 , щоб та викликала охорону та схопивши ОСОБА_4 однією рукою за куртку знизу, відтягнула останню звідти. Вона не хапала потерпілу за шию, та не била її головою об скляну шафу. Від чого у потерпілої могли утворитися тілесні ушкодження, вона не знає. Слідів крові не було, ні на підлозі, ні на шафі. На її руках слідів крові також не було. Після цих подій потерпіла викликала поліцію.
Крім того доповнила, що приблизно за три дні до цих подій, до них в магазин вже приходила потерпіла ОСОБА_4 . Вона придбала якийсь товар, та у зв`язку із акцією до свята «Хелоуін», приймала участь у розіграші знижок. Так, ОСОБА_4 дістала знижку, однак була не задоволена її розміром, у зв`язку з чим просила перетягнути, на що вона- ОСОБА_6 пояснила, що так робити не можна. Потерпіла образилася, та покидаючи магазин, сказала, що вона їй це згадає.
Цивільний позов потерпілої не визнала.
Заперечувала проти закриття кримінального провадження та звільнення її від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінчення строків давності.

Вищевказані ствердження обвинуваченої ОСОБА_6 , суд не може прийняти як доказ її не винуватості, розцінює їх критично, бо вони спростовуються дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами щодо встановлених судом обставин скоєного кримінального правопорушення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що саме обвинувачена ОСОБА_6 під час конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно спричинила потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

Це об`єктивно підтверджено показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка зазначила, що 26 листопада 2016 року в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ТРЦ «Дафі», саме обвинувачена ОСОБА_6 під час конфлікту з приводу обслуговування при покупці сумки та оформлення скарги, схопила її обома руками за горло та вдарила три рази об кут скляної шафи, внаслідок чого вона отримала ушкодження родинки на шиї та в області голови.
Під час слідчого експерименту, потерпіла не тільки повідомила про вказані події, що відбувались 26.11.2016 року, а й в присутності експерта ОСОБА_14 продемонструвала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою.
Дані покази потерпілої узгоджуються з висновками судово-медичної експертизи щодо локалізації виявлених у неї тілесних ушкоджень саме в області шиї та голови, і саме в цих частинах у потерпілої встановлена наявність крововиливів та саден.
За своїм характером ці ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, що спричинені відне однократної механічної дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), що діяв (діяли) в область шиї та голови праворуч біля 1,5-2 доби до моменту огляду.

Більш того, даним висновком судово-медичної експертизи підтверджений факт того що, локалізація та характер виявлених у потерпілої ОСОБА_4 ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення, на який вказує потерпіла в ході проведення слідчого експерименту, тобто при хапанні руками за шию та при ударах головою о кут скляної шафи.

Крім того, покази потерпілої відповідають та узгоджуються з показами свідка ОСОБА_9 , яка безпосередньо була присутньою під час зазначених подій та особисто бачила момент спричинення обвинуваченою ударів потерпілій.
Дані свідчення ОСОБА_9 не викликають сумнівів в їх достовірності, оскільки вони є послідовними, логічними, переконливими, такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами у кримінальному провадженні, при цьому будь-які підстави для оговору обвинуваченої у свідка ОСОБА_9 в ході судового розгляду не встановлено,а тому суд не знаходить підстав ставити їх під сумнів.

Також це підтверджується відеозаписами з камери відеоспостереження, відтворених під час судового розгляду 12.11.2018 року, 16.05.2019 року ( том 1 а.с.93), 03.12.2018 року ( том 2 ), 17.02.2020 року ( том 2), на якому зафіксовано, як ОСОБА_6 , помітив, що потерпіла, обходячи стіл, намагається зайти за нього, швидким кроком підходить до неї й схопив потерпілу, спричиняє тілесні ушкодження, вдаряючи об скляну шафу.

Ці обставини підтверджує і свідок ОСОБА_4 , який вказав, що за 10 хвилин до інциденту він бачив свою дружину ОСОБА_4 і жодних ушкоджень у неї не було. Проте безпосередньо після зазначених подій, він побачив на шиї потерпілої крововиливи та подряпини від нігтів, а також гематому на голові.

Згідно медичної довідки №9399 від 26.11.2016 року - 22.00, в ході огляду ОСОБА_4 , в неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді забоїв, гематом тканин голови та шиї ( том 1 а.с.15).

Таким чином, вищенаведені обставини спростовують доводи обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника щодо не причетності до скоєного кримінального правопорушення та механізму отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 при інших обставинах, в іншому місті, іншою особою.
Доводи сторони захисту про відсутність крові, на їх думку, на одежі потерпілої, її руках як підстава, що виключає причетність ОСОБА_6 до інкримінованих подій, судом не приймається й спростовується вищенаведеним, а посилання, що вона їх завдала собі сама пізніше, але до приїзду співробітників патрульної поліції є надуманими.

Про мотив скоєного правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України на грунті раптово неприязних стосунків свідчить виниклий конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з приводу обслуговування при покупці сумки та оформлення скарги на ОСОБА_6 як на продавця, щодо наявності якого під час судового розгляду не заперечувала і сама обвинувачена, вказувала потерпіла й підтвердила свідок ОСОБА_9 та інший продавець цього відділу, допитаний як свідок ОСОБА_10 , а також вказує наявна фотокопія заяви №1від 26.11.2016 року щодо обслуговування ОСОБА_4 під час вибору сумки ( том 1 а.с. 33), а тому доводи обвинуваченої, що її дії були спровоковані поведінкою ОСОБА_4 , судом не приймається. Крім того, судом встановлено, що під час всіх подій як обвинувачена, так і потерпіла пересувались без перешкод по залу магазину( відповідно до оглянутих відеозаписів), а тому твердження ОСОБА_6 , що вона хвилювалась за кошти, а тому миттю підійшла до ОСОБА_4 , коли побачила її рух в сторону каси, судом не приймаються.

Доводи обвинуваченої про те, що вона лише схопила потерпілу ОСОБА_4 рукою за куртку знизу та відтягнула з касової зони, а не хапала за шию та не била головою об скляну шафу, судом не приймається, оскільки спростовується вищенаведеним, а також висновком судово-медичної експертизи про те, що виявлені тілесні ушкодження у потерпілої спричиненні саме від неоднократної механічної дії тупого твердого предмету або при ударі об такі, що діяли в область шиї та голови праворуч, а термін їх спричинення становить біля 1,5-2 доби до моменту огляду.

Крім того, судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 не представляла для обвинуваченої небезпеку, або щоб з боку потерпілої ОСОБА_4 по відношенню до обвинуваченої ОСОБА_6 26.11.2016 року були агресивні дії та вчинено суспільно-небезпечне посягання, яке б загрожувало здоров`ю обвинуваченої.
Потерпіла будь яким чином не утримувала обвинувачену, тілесних ушкоджень обвинуваченій ОСОБА_6 не наносила, будь-яких предметів в руках не тримала. Також потерпіла ОСОБА_4 будь-якої фізичної переваги перед обвинуваченою не мала.

Суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_17 могла припинити свої дії та запобігти продовженню даного конфлікту, однак цього не зробила. При цьому, характер, послідовність і динамічність дій обвинуваченої, її поведінка, локалізація тілесних ушкоджень у потерпілої, їх кількість та механізм їх спричинення, свідчать про їх спричинення зі значною силою, а відтак підтверджує наявність умислу обвинуваченої ОСОБА_6 саме на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , що тим самим спростовує доводи сторони захисту про відсутність умислу у обвинуваченої ОСОБА_6 на скоєння даного злочину.

Судом не приймаються доводи сторони захисту про те, що потерпіла ОСОБА_4 оговорила ОСОБА_6 на підставі особистих неприязних стосунків, які між ними склались ще до подій 26.11.2016 року через відмову ОСОБА_6 у повторній участі ОСОБА_4 в отриманні купону лотереї на знижку в цьому магазині, присвячену святу «Хелоуін» восени 2016 року, під час якого ОСОБА_4 обіцяла помститись ОСОБА_6 .
Так, в обгрунтування даної версії стороною захисту надано витяг продаж з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », витяг покупок по картці ОСОБА_18 , копії заяв ОСОБА_4 від 08.12.2016 року, копії товарного чеку від 29.10.2016 року , копія заяви покупця №7635 від 23.11.2016 року, копія графіку роботи ОСОБА_6 за період жовтень-листопад 2016 року. Також за довідкою фізичної особи підприємця ОСОБА_7 від 28.08.2019 року у період з 26.10.2016 року по 31.10.2016 року за карткою покупця № НОМЕР_1 , крім 26.11.2016 року, здійснювались покупки 29.10.2016 року та 01.11.2016 року.
Однак, крім усної заяви обвинуваченої, дані обставини нічим не підтверджуються. А зміст наданих стороною захисту документів не вказує про те, що між потерпілою та обвинуваченою був конфлікт ще до 26.11.2016 року, а придбаний товар 29.10 2016 року, 01.11.2016 року був проданий саме ОСОБА_6 . При цьому, наданий до суду товарний чек від 29.10.2016 року, взагалі оформлений ФОП ОСОБА_19 , в той час як ОСОБА_6 була прийнята на роботу з 08 липня 2016 року до ФОП ОСОБА_7 ( том 2 а.с. 26) і за графіком обліковувалась саме ФОП ОСОБА_20 , а не ФОП ОСОБА_21 . Також за заявою покупця від 23.11.2016 року, саме продавець ОСОБА_22 отримала від ОСОБА_4 товар. При цьому, під час судового розгляду, допитана ОСОБА_22 зазначила, що їй не відомо про будь-які конфлікти до 26.11.2016 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , в тому числі при отриманні купону лотереї на знижку. Надана до суду фотокопія витягу з продаж, також не підтверджує дані обставини й містить протиріччя, оскільки оформлена по ФОП ОСОБА_19 й ОСОБА_23 , хоча остання працювала у ФОП ОСОБА_7 .

Враховуючи наведене, суд визнає обвинувачену ОСОБА_6 винною у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а її умисні дії, що виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, вірно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, обставини його вчинення, а також особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, виключно позитивно характеризується за місцем роботи.
Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 850 гривень, як таке, що буде необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно до ст.12 КК України вчинене ОСОБА_6 26.11.2016 року діяння є кримінальним проступком.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 2 роки - у разі вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

В суді обвинувачена ОСОБА_6 згоди на звільнення від кримінального відповідальності та закритті кримінального провадження, у зв`язку із закінчення строків давності, не надала, наполягала на її виправданні.

Враховуючи те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що обвинувачена ОСОБА_6 ухилялася від явки до органів слідства, прокурора та суду, не переховувалася, при цьомуу даному кримінальному провадженні перебіг давності не переривався та не зупинявся, при цьому на момент постановлення вироку сплив строк давності вчиненого нею кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України.
Однак, зважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_6 не згодна проти звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_6 від призначеного за ч.1 ст.125 КК України покарання на підставі ч.5 ст. 74 КК України.

Розглядаючи цивільний позов потерпілої, суд приходить до наступного.

Так, потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення солідарно з обвинуваченої ОСОБА_6 та цивільного відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_7 20 000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також сплаченого судового збору у розмірі 640 грн.

Обґрунтовуючи моральну шкоду у позові, потерпіла вказала, що обвинувачена, перебуваючи у трудових відносинах фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 , завдала їй шкоду виконуючи свої трудові обов`язки. Внаслідок вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, вона зазнала фізичного болю та емоційних страждань. Вказані обставини, значно змінили її звичайний спосіб життя.

У судовому засіданні обвинувачена, представник цивільного відповідача позов не визнали.

Суд, з урахуванням доказів, досліджених у судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків.
При цьому, у разі завдання шкоди працівником, підрядником, учасником (членом) діями (хуліганство, бійки, пустощі тощо), які за своїм змістом не випливають з його трудового (службового) становища, не тягнуть відповідальності юридичної або фізичної особи. Відшкодування здійснює сама особа, яка завдала шкоди, на загальних підставах деліктної відповідальності.
Таким чином, суд дійшов висновку, що фізична особа-підприємець ОСОБА_7 є неналежним цивільним відповідачем, та не несе відповідальність перед потерпілою за моральну шкоду, завдану обвинуваченою ОСОБА_6 , а тому цивільний позов в цій частині задоволенню не підлягає.

При цьому, вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_6 моральної шкоди на користь потерпілої, судом враховується, що потерпілій була завдана моральна шкода внаслідок перенесених страждань, що стали результатом вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, і зазначена моральна шкода була завдана саме діями обвинуваченої, що було достовірно встановлено під час розгляду справи.

Так, відповідно до вимог ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому, суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.
Під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження судом встановлено, що внаслідок протиправних вищезазначений дій обвинуваченої, потерпілій ОСОБА_4 спричинено моральну шкоду, яка виразилась у її душевних стражданнях, втратідушевного спокоювнаслідок скоєного злочину, те, що подія 26 листопада 2016 року змінила її звичайний спосіб життя.

За таких обставин, з врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченої, ступеню її вини, глибини страждань потерпілої, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 5 000 гривень.

Вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілої судового збору, суд виходить з наступного.

Частиною 5 ст.128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Такі засади, до яких належить і законність, закріплено у статтях 7,9 КПК України. Водночас, за правилами ч.6 ст. 9 вказаного Кодексу у випадках, коли його положення не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір включається до складу судових витрат. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Отже, поняття «судові витрати» більш широке, ніж процесуальні витрати.

Водночас у главі 8 КПК України чітко врегульовано питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні. Вичерпний перелік видів таких витрат міститься у ст.118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано ст.124 КПК України.
Зокрема, законодавець визначив такі види процесуальних витрат, які складаються: з витрат на правову допомогу; з витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; з витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; з витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.
Отже, судовий збір до вказаних витрат не належить.

З урахування діючого законодавства, позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 23.01.2019 року у справі № 187/2912/17, при вирішенні цивільного позову в межах кримінального провадження та стягнення з винної особи коштів у рахунок відшкодування завданої злочином шкоди необхідно мати на увазі, що статус особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність, насамперед пов`язаний зі статусом обвинуваченого, якому має бути гарантовано додержання закріпленої у статтях 7, 9 КПК України засади законності, звідси й положень глави 8 цього Кодексу.

Тому, з огляду на зміст наведених норм процесуального права застосування ч. 3 ст. 88 ЦПК (у редакції Закону № 1618-IV) та Закону України «Про судовий збір» і стягнення за вироком із засудженого судового збору суперечить ч. 5 ст. 128, ст. ст. 2,7,9,118, 119,370 КПК України та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо неї з додержанням вимог зазначеного провадження, передбачених цим Кодексом, у зв`язку з чим дані вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченої судового збору суд залишає без задоволення.

Керуючись ст.ст.368 371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_24 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Призначити ОСОБА_25 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 850 гривень.

Відповідно ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_24 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.1 ч.1 ст.49 КК України .

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_4 - 5 000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в іншій частині позову відмовити.
В цивільному позові потерпілої ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди та стягнення з ОСОБА_6 витрат на сплату судового збору при поданні цивільного позову про стягнення моральної шкоди - відмовити.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1