ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2020 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
З участю секретаря ОСОБА_4
учасників провадження: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 21.05.2020 року в кримінальному провадженні №0000531 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст.115 ч.1 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 21.05.2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, гр. України, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, в порядку ст.89 КК України не судимого, визнано винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України і йому призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироку законної сили залишено у виді тримання під вартою в Державній установі Чернівецький слідчий ізолятор.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 визначено обчислювати з 09 березня 2019 року.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 6031 грн. 66 коп.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, 09.03.2019 року, приблизно о 14 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході конфлікту з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне життя ОСОБА_8 ,

ЄУНСС 727/5464/19 провадження №11кп/822/483/20 головуючий у 1 інстанції Вольська-Тонієвич
усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у виді смерті потерпілого і бажаючи їх настання, ножом, загальною довжиною 254 мм, що виготовлений промисловим способом, наніс ОСОБА_8 з достатньою силою удар в ділянку спини, спричинивши йому колото-різане проникаюче, сліпе поранення грудної клітки, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого.

На цей вирок захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, просив змінити оскаржуваний вирок та перекваліфікувати дії його підзахисного на ст.121 ч.2 КК України.

На обґрунтування своїх вимог захисник вказував, що доводи захисту щодо характеру умислу ОСОБА_9 суд залишив поза увагою, не надавши їм будь-якої оцінки, а обмежився у вироку відтворенням обвинувального акту, переліченням показань обвинуваченого та свідків і висновків проведених експертиз.

При цьому також навів показання обвинуваченого, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Показання останніх, а також локалізація нанесеного удару згори в спину, коли нападник і потерпілий знаходились обличчям один до одного, на його думку, свідчить про те, що в ОСОБА_7 не було умислу на позбавлення життя ОСОБА_8 . Зазначав, що наносячи удар ножом, ОСОБА_9 , як пересічна людина, не усвідомлював, що влучає в життєво важливий орган.

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні вимог захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що вимоги апелянта є необґрунтовані і в задоволенні поданої апеляційної скарги необхідно відмовити.

Оскільки в поданій апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 злочину, в результаті якого було заподіяно смерть ОСОБА_12 , при обставинах, що наведені у вироку суду, колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить доказів на підтвердження тих фактичних обставин, які встановлені судом першої інстанції та не оспорені апелянтом.

Що стосується тверджень адвоката про те, що в ОСОБА_7 не було умислу на заподіяння смерті ОСОБА_12 , а був умисел на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень і тому дії його підзахисного необхідно кваліфікувати за ст.121ч.2 КК України, колегія суддів вважає, що вони є необґрунтовані.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 умисно наніс ОСОБА_8 удар ножом в тулуб, спричинивши останньому колото-різане проникаюче, сліпе поранення грудної клітки, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого. Ці обставини встановлені судом і ніким не оспорюються.

Згідно висновку експерта №180 від 04.04.2019 року, смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 від гострої масивної внутрішньої кровотечі, яка розвинулась внаслідок заподіяного йому колото-різаного проникаючого, сліпого поранення грудної клітки зліва на рівні 6 міжребір`я по прихребтовій лінії з ушкодженням грудного відділу аорти. Довжина раневого каналу становить біля 10,0 см (т.1 а.с.136-139).

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_7 , умисно наносячи удар ОСОБА_8 ножом побутового призначення в грудну клітку з достатнім зусиллям, про що свідчить довжина раневого каналу біля 10 см, усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав настання суспільно небезпечних наслідків у виді смерті потерпілого ОСОБА_8 і бажав настання передбачуваних ним наслідків своїх дій.

Саме те, що поранення потерпілому було нанесено ножом побутового призначення, що удар було нанесено в грудну клітину зліва з достатньо великою силою, лезо ножа ввійшло в тіло на глибину біля 10 см, в результаті чого настала смерть ОСОБА_8 через короткий проміжок часу, свідчить про те, що ОСОБА_7 діяв з прямим умислом на позбавлення життя ОСОБА_8 . А тому суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ст.115 ч.1 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Наведені апелянтом доводи про те, що ОСОБА_7 не наносив удар в ділянку тіла потерпілого, де є важливі для життя людини органи, суперечать дійсним обставинам справи. Той факт, що ножове поранення було заподіяно не спереду, а в задню ліву частину грудної клітки, не лише не спростовує висновки суду про те, що обвинувачений діяв з прямим умислом на заподіяння смерті ОСОБА_8 , а навпаки, є підтвердженням таких висновків суду. Показання свідків та самого обвинуваченого, які, нібито, на думку апелянта, спростовують висновок суду про спрямованість умислу ОСОБА_7 на позбавлення життя ОСОБА_8 , є також недоречним, оскільки свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в суді дали показання, що обвинувачений сам їм повідомив, що вбив ОСОБА_8 в той час, коли вони відлучились з кімнати на деякий час. А свідок ОСОБА_13 , яка приїздила на виклик в квартиру АДРЕСА_2 , в суді першої інстанції дала показання, що обвинувачений ОСОБА_7 09.03.2019 року при спілкуванні з нею говорив, що не шкодує за тим, що вчинив вбивство ОСОБА_12 .

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного вироку немає, а тому в задоволенні апеляційної скарни захисника необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :
В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 відмовити, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівців від 21.05.2020 року в кримінальному провадженні №0000531 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя