Справа № 467/834/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000192, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 13 травня 2020 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта неповна середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 30.07.2014 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 23.10.2014 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений з ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)» 19.10.2018 року за відбуттям строку покарання.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження № 0000192, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 13 травня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В клопотанні прокурор вказує, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15.05.2020 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, термін якого продовжувався ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03.07.2020 року до 13.08.2020 року. При обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовженні строку його дії встановлено, що жоден з більш м`яких заходів не може запобігти ризикам вчинення ОСОБА_4 , інших кримінальних правопорушень та переховуванню від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення. Станом на момент звернення з даним клопотанням обставини, враховані при обранні запобіжного заходу та продовженні строків тримання під вартою не зникли, зазначені ризики не зменшилися і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання ОСОБА_4 під вартою, оскільки менш суворі забіжні заходи не достатні для запобігання вказаним ризикам.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 має не зняту та непогашену судимість, за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, може змінити своє постійне місце проживання, відбути у неконтрольовану (окуповану) державою територію України, виїхати за межі території України, внаслідок чого подальше притягнення його до відповідальності буде неможливим; незаконно впливати на потерпілу та свідків, шляхом схиляння їх до дачі завідомо неправдивих показів чи їх необ`єктивній зміні, які виправдовують його чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, шляхом їх залякування, вчинення щодо них насильницьких дій; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не навчається, офіційних доходів не має, веде антисоціальний спосіб життя, схильний до вживання спиртних напоїв, має не зняту та непогашену в встановленому законом судимість за тяжкий злочин проти власності та нову вчинив тяжкий злочин.

Стан здоров`я ОСОБА_4 , відсутність у нього на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку, місця роботи дають змогу продовжити щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Запобігти вказаним ризикам можливо лише шляхом продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор вважає, що при застосуванні до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу останній не виконуватиме покладені на нього судом обов`язки, може вчинити інше кримінальне правопорушення та може переховуватися від суду. Застосування особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 не сприятиме запобіганню ризикам,передбаченим ст. 177 КПК України. Застосування особистої поруки до ОСОБА_4 не можливе, оскільки жодна особа не виявила намір бути поручителем ОСОБА_4 . При обранні домашнього арешту виникає ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків, а рідні не в змозі в повній мірі контролювати його та здійснювати за ним належний нагляд. Обрання щодо ОСОБА_4 застави не можливо, оскільки останній не працює, не має офіційних джерел доходів, отримував грошові кошти злочинним шляхом.

Запобігти заявленим ризикам шляхом обрання щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не є можливим, в зв`язку з тим, що такі не є достатніми для забезпечення належної його процесуальної поведінки.

Кримінальне правопорушення, щодо вчинення якого ОСОБА_4 наявна обґрунтована підозра, має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, тобто є тяжким злочином проти власності, та носить відкритий характер, що свідчить про зухвалість особи, яки вчиняючи грабіж нехтує небезпечністю свого викриття та прилюдно ігнорує правові й етичні заборони і цій сфері суспільного життя.

Враховуючи, що строк дії запобіжного заходу спливає 13 серпня 2020 року до закінчення вказаного строку завершити судовий розгляд кримінального провадження не можливо, прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, суд зробив наступний висновок.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування вважається продовженим.

Положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України щодо автоматичного продовження строку тримання під вартою чи домашнього арешту без наявності відповідних клопотань учасників кримінального провадження рішенням Конституційного суду України №1-р/2017 від 23.11.2017 року визнано неконституційним.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на стадії підготовчого судового засідання суд уповноважений вирішувати питання щодо продовження обраного на стадії досудового розслідування запобіжного заходу у разі закінчення строку його дії та за умови наявності відповідного мотивованого клопотання, а також у випадку спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого відповідного запобіжного заходу.

Стаття 177 КПК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити перелічені дії.

Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України суд повинен розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно із правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд враховує, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15.05.2020 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, термін якого продовжувався ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03.07.2020 року до 13.08.2020 року включно.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу суд враховує, що на розгляд суду надійшов обвинувальний акт з додатками відповідно до положень ч. 4 ст. 291 КПК України, при цьому на стадії підготовчого судового засідання суд позбавлений права приймати й надавати оцінку доказам, отриманим під час досудового розслідування даного кримінального провадження, що можуть свідчити про обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. Питання обґрунтованості підозри вирішене слідчим суддею Арбузинського районного суду Миколаївської області при обранні запобіжного заходу і в даному судовому засіданні підтверджується змістом обвинувального акту, затвердженого прокурором та реєстром матеріалів досудового розслідування.

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України за вчинення якого, у разі доведеності вини, може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Загалом, практика ЄСПЛ виходить з того, що тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі.
При цьому обвинувачений офіційно не одружений, не має і не мав постійного місця роботи, малолітні діти та особи похилого віку на його утриманні відсутні, тобто його соціальні зв`язки є нестійкими.

В сукупності дані обставини вказують на існування ризику, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення покарання.

Ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення підтверджується наданими прокурором відомостями про незняті та непогашені судимості обвинуваченого, що відповідає вимогам п. 8 ч. 1 ст. 178 КПК України.
Оцінюючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд зробив висновок, що для застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки та застави відсутні передумови, особисте зобов`язання та домашній арешт не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає необхідним ізолювати обвинуваченого від суспільства, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого і саме обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, його поведінка, соціальні зв`язки, дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, які визначені судом вище.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений обвинувачується у злочині із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 370, 376 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обрану обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000192, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 13 травня 2020 року, продовжити на 60 діб, тобто до 10 жовтня 2020 року включно.

Строк дії ухвали до 10 жовтня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим та його захисником в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1