ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2618/20 Справа № 210/3188/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення оскільки має одне заохочення в 2019 році та 7 стягнень, які на даний час є погашеними. З довідки про доходи встановлено, що засуджений ОСОБА_7 до праці на ДУ «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№80)» за період з червня 2019 року по червень 2020 року не залучався.
Судом першої інстанції встановлено, що переважний строк відбування покарання поведінка засудженого була пасивною, засуджений до праці не залучався, не прагнув зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення, тому суд першої інстанції зробив висновок, що така пасивна поведінка засудженого не є позитивним прикладом та не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу від 06 липня 2020 року та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він два роки працював пекарем, станом на теперішній час працює в овочевому блоці. Вважає, що став на шлях виправлення.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 було засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та остаточно призначено йому покарання у вигляді 3 років 11 днів позбавлення волі.
Відповідно до наданої характеристики, за час перебування в Установі виконання покарань №4, ОСОБА_7 характеризувався негативно, мав одне заохочення та 7 стягнень, які на даний час є погашеними, у тому числі 3 рази був поміщений до ДІЗО.
З 14.12.2019 року відбуває покарання в ДУ Криворізька виправна колонія №80, характеризується посередньо, вимоги режиму відбування покарання не порушує, заохочень не має, працевлаштований різноробітником їдальні.
Колегія суддів не приймає доводи засудженого, оскільки вказані доводи не вказують на факт виправлення, дотримання правил внутрішнього розпорядку є обов`язком засудженого, а наявність одного заохочення за весь період відбуття покарання не можуть свідчити про виправлення засудженого.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4