Номер провадження: 11-сс/813/213/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13 січня 2021 року про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0004266 від 20 серпня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 січня 2021 року було задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146; ч.2 ст.187; ч.4 ст.190; ч.2 ст.209; ч.3 ст.358; ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України продовжений строк тримання під вартою до 13 березня 2021 року з утриманням в ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням електронних засобів контролю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що сама по собі тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі доведеності його провини не може бути єдиною підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Недоведеним є і снування ризику того, що підозрюваний може впливати на потерпілого ОСОБА_10 та на свідків, які були очевидцями розбійного нападу на нього, оскільки події злочину відбувались ще у 2015 року, а затриманий ОСОБА_8 був лише у липні 2020 року і знаходячись на волі потягом 5 років він не здійснював таких спроб.

Крім того зазначив, що сторона обвинувачення не довела існування ризику, передбаченого п.1) ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що знаходячись на свободі підозрюваний може продовжувати вчиняти нові злочини.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Зі змісту ч.5 ст.199 КПК України убачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 січня 2021 року, ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146; ч.2 ст.187; ч.4 ст.190; ч.2 ст.209; ч.3 ст.358; ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України був продовжений строк тримання під вартою до 13 березня 2021 року з утриманням в ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146; ч.2 ст.187; ч.4 ст.190; ч.2 ст.209; ч.3 ст.358; ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України є обґрунтованою.

З матеріалів провадження вбачається, що 27.07.2020 року відносно ОСОБА_8 складено письмове повідомлення про підозру за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне позбавлення волі та викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, способом; небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань, із застосуванням зброї, здійснюване протягом тривалого часу, вчинене за попередньою змовою групою осіб; ч.2 ст.187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднане із насильством, а також з погрозою застосування небезпечного для життя чи здоров`я особи насильства, яка зазначала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб; ч. 4 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах; ч.2 ст.209 КК України (в редакції від 10.11.2015 року), за кваліфікуючими ознаками: вчинення правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, з метою приховання та маскування незаконного походження такого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб; ч. 3 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: підроблення посвідчення та іншого офіційного документа, який видається установою, організацією, нотаріусом, вчинені за попередньою змовою групою осіб; ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України, за кваліфікуючими ознаками: використання завідомо підроблених документів, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. Вказане письмове повідомлення про підозру, згідно долучених до клопотання матеріалів, було вручено підозрюваному у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146; ч.2 ст.187; ч.4 ст.190; ч.2 ст.209; ч.3 ст.358; ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:

- заявою про вчинення кримінального правопорушення від 09.09.2015, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , від 31.08.2015;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , від 01.09.2015;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , від 1.09.2015;

- протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 , від 07.07.2016;

- протоколом огляду предмета від 18.07.2016, на якому є відеозапис з камери зовнішнього спостереження, які знаходяться на приватному будинку АДРЕСА_2 та виходять на вхід продуктового магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 »;

- висновком судово-медичної експертизи № 2940 від 27.10.2016;

- висновком відео-технічної (фоноскопічної) експертизи № 185 від 24.11.2016;

- протоколами додаткового допиту свідка ОСОБА_13 , від 19.09.2016, від 24.06.2020;

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_12 , від 19.06.2020;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13.10.2015 з додатком до нього (впізнання проводилось за участю свідка ОСОБА_12 , відповідно до якого свідок впізнав ОСОБА_8 , як чоловіка який скоїв кримінальні правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_11 );

- витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, підозрюваний ОСОБА_8 має громадянство Російської Федерації;

- висновком експерта судово-почеркознавчої експертизи №19-8191/8193, від 29.05.2020;

- висновком експерта судово-почеркознавчої експертизи №19- 8200/8202, від 10.06.2020;

- висновком експерта судово-почеркознавчої експертизи №19- 8197/8199, від 12.06.2020;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів, від 05.05.2020 (тимчасовий доступ проведено на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду ум. Одесі, від 15.04.2020 у нотаріуса ІНФОРМАЦІЯ_5 );

- копіями документів вилучених тимчасовим доступом у ІНФОРМАЦІЯ_5 : довідка Ф-1 на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , довідка Ф-1 на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів, від 22.04.2020 (тимчасовий доступ проведено на підставі ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_8 , від 15.04.2020 у нотаріуса ОСОБА_16 );

- копіями документи вилученими тимчасовим доступом у нотаріуса ОСОБА_16 : довіреність ОСОБА_15 на представлення його інтересів ОСОБА_8 , від 06.02.2018;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ,від 19.05.2020;

- протокол допиту свідка ОСОБА_18 , від 07.02.2020;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 07.02.2020 з додатком до нього (впізнання проводилось за участю свідка ОСОБА_18 , відповідно до якого свідок впізнала ОСОБА_8 , як чоловіка який представлявся братом власниці квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_19 );

- протоколом допиту свідка ОСОБА_20 , від 31.01.2020;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31.01.2020 з додатком до нього (впізнання проводилось за участю свідка ОСОБА_20 , відповідно до якого свідок впізнала ОСОБА_8 , як чоловіка який представлявся братом власниці квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_19 та сплачував від її імені житловокомунальні послуги);

- протоколом допиту свідка ОСОБА_21 , від 13.03.2020;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 13.03.2020 з додатком до нього (впізнання проводилось за участю свідка ОСОБА_21 , відповідно до якого свідок впізнала ОСОБА_8 , як чоловіка який отримував довідку ф-1 на квартиру АДРЕСА_4 );

- протоколом допиту свідка ОСОБА_22 , від 02.03.2020;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02.03.2020 з додатком до нього (впізнання проводилось за участю свідка ОСОБА_22 , відповідно до якого свідок впізнав ОСОБА_8 , як чоловіка який приносив документи на квартиру АДРЕСА_5 );

- протоколом допиту свідка ОСОБА_23 , від 10.02.2020;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.02.2020 з додатком до нього (впізнання проводилось за участю свідка ОСОБА_23 , відповідно до якого свідок впізнала ОСОБА_8 , як чоловіка який представлявся братом власниці квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_19 );

- аналітичною довідкою інформації, яка була вилучена тимчасовим доступом в операторів мобільного зв`язку;

- висновком експерта №19-4102 судової оціночно-будівельної експертизи, від 24.12.2019;

- висновком експерта №19- 4103 судової оціночно-будівельної експертизи, від 27.01.2020;

- іншими матеріалами провадження.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні в тому числі особливо тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, кількість інкримінованих йому злочинів, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Ризик того, що підозрюваний може переховуватися від суду також підтверджується і тією обставиною, що ОСОБА_8 ухилявся від явки до органів досудового розслідування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Щодо доводів сторони захисту про недоведеність існування ризику незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_8 на потерпілого ОСОБА_11 , апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Так, кримінальне провадження №0004266 від 20 серпня 2015 року, відносно ОСОБА_8 перебуває на стадії досудового розслідування, а тому потерпілі та свідки, які на теперішній час допитані органом досудового розслідування, у разі направлення до суду обвинувального акту будуть безпосередньо допитуватися судом, що дає підстави дійти висновку про наявність ризику незаконного впливу на них підозрюваним ОСОБА_8 з метою змінити їх первинні показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Разом з тим, поведінка підозрюваного ОСОБА_8 під час вчинення інкримінованих злочинів групою осіб, що супроводжувалося застосовуванням фізичної сили до потерпілого, свідчить про існування обґрунтованого ризику здійснення впливу на потерпілого та свідків з боку підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Апеляційний суд звертає увагу на обставини злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , які вчинялися із застосуванням насильства та способом небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань, із застосуванням зброї, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Вказані обставини свідчать про підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_8 , що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, вказують на актуальність існування ризику переховування підозрюваного від суду.

Вищенаведене в сукупності з конкретними обставинами злочину та встановлені ризики дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що у свою чергу дає підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 .

При цьому обставини передбачені ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом не встановлені

Апеляційний суд бере до уваги обставини, що відповідно до положень ст.178 КПК України слід враховувати при обранні запобіжного заходу, а саме те, що, ОСОБА_8 неодружений, не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

За таких підстав, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що на теперішній час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 січня 2021 року, якою ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146; ч.2 ст.187; ч.4 ст.190; ч.2 ст.209; ч.3 ст.358; ч.2 ст.28, ч.4 ст.358 КК України продовжений строк тримання під вартою до 13 березня 2021 року з утриманням в ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4