Справа № 135/917/20
Провадження № 1-кп/135/98/20
УХВАЛА
Іменем України
09.09.2020 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0000332 від 15.10.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Ладижинського відділу Бершадської місцевої прокуратури у Вінницькій області ОСОБА_3 звернувся до суду в порядку п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України із клопотанням про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000332 від 15.10.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України по факту крадіжки двох велосипедів марки «Азимут» синього та червоного кольору, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, що передбачено ст. 49 КК України, та також не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, оскільки встановити особу причетну до вказаного злочину в передбачені строки КПК не вдалося можливим.

Заслухавши прокурора, ознайомившись з клопотанням та матеріалами доданим до нього, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що у провадженні СВ Ладижинського відділення поліції Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000332 від 15.10.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, згідно матеріалів якого зазначено, що 14.10.2016 біля 03 год. 40 хв. невідома особа з приміщення під`їзду №2, що в буд. №67 по вул. Будівельників в м. Ладижин здійснила крадіжку двох велосипедів марки «Азимут» синього та червоного кольору.

Прокурор зазначає, що в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження проведено ряд слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення особи, яка вчинила крадіжку двох велосипедів, однак особу, яка вчинила кримінальне правопорушення не встановлено.

Відповідно до п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч.4 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 12 КК України (в редакції закону №2617-VIII чинного на час розгляду клопотання), кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України визнане як кримінальний проступок.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Разом з тим, вказані положення стосуються кримінальних проваджень, в яких встановлено особу, що вчинила кримінальне правопорушення.

У поданому ж клопотанні зазначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, не встановлена.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 КК України зазначено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відтак, положеннями ст. 49 КК України встановлено два види строків давності притягнення особи до відповідальності, а саме передбачені частиною першою та частиною другою вказаної статті.

При цьому при формулюванні п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України не конкретизовано те, який саме строк давності притягнення до кримінальної відповідальності необхідно застосовувати при закритті кримінального провадження. Оскільки, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, то не слід виключати і те, що можливо саме й тому, що вона ухилилася від досудового розслідування.

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставні п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України обґрунтовано тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, є проступком, а тому відповідно до статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку минуло 2 роки.

Суд з даним твердження у клопотанні погодиться не може, оскільки у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, зазначено, про звільнення від відповідальності особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Однак, в клопотанні прокурора зазначено, що особу, яка вчинила дане кримінальне правопорушення в ході досудового розслідування не встановлено.

Отже, кримінальне провадження, в ході розслідування якого не встановлено особу, яка вчинила злочин, суд вправі закрити лише зі спливом строків, передбачених в частині 2 статті 49 КК України.

Крім того, суд виходить з того, що закриття - є однією з форм закінчення досудового розслідування.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, зокрема, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність відповідно ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч.1 ст.284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст. ст.9, 25 КПК України.

В даному випадку, суду не надано доказів, що слідчі дії по даному кримінальному провадженні проводились на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження. Тобто, суду не надано доказів, що у кримінальному провадженні слідчим здійснювалось досудове розслідування належним чином та здійснювались дії на виконання обов`язку встановленого ст. 92 КПК України.

Зокрема, по справі навіть не було допитано потерпілих, не встановлено дійсну вартість викраденого майна, що беззаперечно може впливати на кваліфікацію кримінального правопорушення, а відповідно і на строки розслідування.

Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17.10.2019 року, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження № 0000332 шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

За таких обставин, в задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись ст. 284 КПК України, ст.ст. 12, 49 КК України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження № 0000332 від 15.10.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя