Справа № 642/2393/20
Провадження № 1-кп/642/592/20
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, м. Люботина, українця, громадянина України, із середньо-технічною освітою, одруженого, навідника оператора - третього відділення першого механізованого взводу першої механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, в силу ст . 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.263 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та відповідно до наказу
командира вказаної частини №50 від 13.02.2018 перебуваючи на посаді навідника оператора третього відділення першого механізованого взводу першої механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , точної дати в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, використовуючи соціальну мережу Інтернет ,придбав ніж у шкіряному чохлі, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на носіння вказаного ножа без передбаченого законом дозволу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, порушуючи Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного
виробництва для відстрілу патронів споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС від 21.08.1998 №622, ОСОБА_4
став умисно без передбаченого законом дозволу носити ніж при собі, маючи можливість його застосувати.
01 березня 2020 року о 05 год. 31 хв. ОСОБА_4 , маючи при собі в належній йому сумці вказаний ніж у шкіряному чохлі, знаходився в цокольному поверсі вокзалу станції «Харків-Пасажирський» за адресою: м. Харків, пл. Привокзальна, б. 1, де під час перевірки документів», що посвідчують його особу, працівниками поліції на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» на запитання, чи має він при собі предмети, обіг яких заборонений, повідомив, що має при собі ніж у шкіряному чохлі, який знаходиться в належній йому сумці і який погодився видати, та під час огляду добровільно видав працівникам поліції належний йому ніж у шкіряному чохлі, який відповідно до висновку Харківського НДЕКЦ МВС України №10/3/145СЕ-20 від 27.03.2020 року виконаний саморобним/кустарним способом із наслідуванням бойовим і армійським ножам моделей «Антитерор», «Витязь», «Каратель» виробництва компаній РФ, та відноситься до бойової клинкової холодної зброї колюче- ріжучої дії, виконаний саморобним/кустарним способом, який ОСОБА_4 незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, фактичних обставин справи не оспорював та пояснив, що проходячи військову службу придбав з використанням мережі Інтернет холодну зброю - ніж у шкіряному чохлі з метою носіння.. 1 березня 2020 року приїхав з військової частини з ножом у сумці у м.Харків, де на Південному вокзалі на питання працівників поліції повідомив, що у нього є заборонений предмет, та добровільно видав вказаний ніж. У скоєному щиро покаявся.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням даних про його особу. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, своїми навмисними протиправними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, тобто носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
Дослідженням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у психіатра і нарколога не перебуває. Проходив військову службу, має грошове забезпечення.

Раніше в силу ст. 89 КК України не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставини, що обтяжують його покарання згідно зі ст. 67 КК України, відсутні.

Відповідно до ст, 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є нетяжким кримінальним правопорушенням,, дані про особу обвинуваченого, вищенаведені обставини, наявність доходу у обвинуваченого, та приходить до висновку про те, що йому слід призначити покарання у вигляді штрафу, та саме таке покарання буде достатнім та необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Виходячи з положень ч.2 ст. 5 КК України про зворотну дію закону про кримінальну відповідальність у часі, при визначенні покарання ОСОБА_4 суд керується санкцію ч.2 ст. 263 КК України в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, оскільки Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 р., який набрав чинності 01 липня 2020 року, внесено зміни до вказаної статті та сума штрафу збільшена.
Цивільний позов не заявлений.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення судової експертизи зброї №10/3/145СЕ-20 від 27.03.2020 року у розмірі 1 570 грн. 10 коп. слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят грн. 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати в розмірі 1 570 грн. 10 коп. в дохід держави.

Речовий доказ нескладний ніж в шкіряному чохлі, який знаходиться в полімерному спеціальному пакеті з написом: «Україна МВС ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА», Харківський НДЕКЦ МВС, серійний №5298610, знищити.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1