Справа № 357/8089/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2020 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду № 5 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 002992 від 07.07.2018 року в порядку ст. 206 КПК України,-

У С Т А Н О В И В:

В провадження слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга захисника підозрюваної ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 002992 від 07.07.2018 року в порядку ст. 206 КПК України щодо незабезпечення права на захист.

Захисник підозрюваної ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області зі скаргою у кримінальному провадженні № 002992 від 07.07.2018 року в порядку ст. 206 КПК України щодо незабезпечення права на захист,посилаючись на те, що відповідно до ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» ОСОБА_3 , є суб`єктом права на безоплатну правову допомогу.
Дорученням РЦ з надання БІВПД в Київській області від 04.08. 2020 р. № 2620 я адвокат ОСОБА_4 призначений захисником ОСОБА_3 ..
В рамках наданого доручення, я адвокат ОСОБА_4 здійснює захист ОСОБА_3 ..
В даний час відповідно до ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від 24 червня 2020 р. провадження 1-кс/759/3294/20 ун.3759/10440/20 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, ОСОБА_3 у визначені часи заборонено залишати місце проживання, що розташоване по АДРЕСА_1 ).
Таким чином, ОСОБА_3 знаходиться в межах територіальної юрисдикції слідчих суддів Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.
ОСОБА_3 23 червня 2020 р. органом досудового розслідування (слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів Слідчого Управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 ) повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255. ч.4 ст. 190 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Відповідно до Рішення Європейського суду з прав людини у справі Витторио і Луіджи Манчині (VITTORIO AND LUIGI MANCINI) проти Італії, Постанова від 02.08. 2001 року (скарга № 44955/98) перебування особи під домашнім арештом як запобіжним заходом прирівнюється до позбавлення волі/свободи (тримання під вартою) Так Європейський суд з прав людини в пункті 7-му Постанови зазначає: «...В настоящем деле, принимая во внимание влияние иусловия осуществления меры пресечения, и содержание под стражей в тюрьме, и домашний арест являлись для заявителей лишением свободы по смыслу подпункта (с) пункта 1 Статьи 5 Конвенции...»
Таким чином ОСОБА_3 як особа позбавлена свободи в розумінні с. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97), надалі «Конвенція» наділена правом звернутись до суду з скаргою на дії органу державної влади, службових осіб.
Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться, забезпечення права на захист.
Відповідно до ст.20 КПК України підозрюваний, має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК України.
Відповідно до ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.
Відповідно до ст. 49 КПК України залучення захисника у справах де його участь є обов`язковою є обов`язком слідчого, прокурора.
З моменту звільнення ОСОБА_3 в залі Святошинського районного суду м. Києва, після обрання їй запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрювана була не забезпечена правом на захист, оскільки повноваження захисника (адвоката системи БВПД у м. Києві) ОСОБА_7 припинилися з моменту звільнення з під варти його підзахисної.
Не дочекавшись забезпечення права на захист з боку Держави, 21 липня 2020 р. ОСОБА_3 звернулася до органу досудового розслідування (слідчого) та процесуального керівника (прокурорів) по кримінальному провадженню щодо неї, з клопотанням про забезпечення їй права на захист.
Клопотання було направлене поштою на адресу слідчого ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 та заступника начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_10 (осіб, чиї прізвища містяться в процесуальних документах)
Клопотання згідно даних поштового обліку AT «Укрпошта» було отримано/не отримано:
1.Заступником начальника відділу прокуратури Київської області Юрчишиної 0 - 24.07. 2020 р.;
2.прокурором у кримінальному провадженні Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 - взагалі залишилося не отриманим;
3.слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів Слідчого Управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 - взагалі залишилося не отриманим.
Невідомо яким чином, працівником прокуратури Київської області ОСОБА_11 текст поданого клопотання було передано слідчому.
Разом з тим, відповідно до ст. 220 КПК України Клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, про виконання будь- яких процесуальних дій та у випадках, установлених КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
В порушення ст. 220 КПК України подані 2 клопотання залишилися навіть не отриманими органами прокуратури та органом досудового розслідування.
Клопотання, отримане ОСОБА_11 було розглянуте слідчим тільки через два тижні. Копія постанови про забезпечення права на захист, взагалі не була надіслана на адресу підозрюваної ОСОБА_3 ..
Відповідну копію постанови слідчий надіслав лише на адресу чергової частини РЦ з надання БВПД в Київській області.
Означені порушення, зокрема порушення права на захист змушують сторону захисту звернутись до слідчого судді з цією скаргою.
У своєму рішенні Європейський суд з прав людини (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року) зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до ст. 8 Загальної Декларації прав людини, прийнятої і проголошеної в резолюції 217 А (III) Генеральної асамблеї ООН від 10 грудня 1948 р., кожна особа має право на ефективне відновлення в правах компетентним національними судами у випадку порушення її основних прав наданих їй Конституцією чи законом.
Відповідно до ст. ст. 7, 24 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, а тому просить визнати бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 що виявляється у відмові в отриманні поштової кореспонденції - клопотання про забезпечення права на захист ОСОБА_3 протиправною.
Визнати бездіяльність слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів Слідчого Управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 що виявляється у відмові в отриманні поштової кореспонденції - клопотання про забезпечення права на захист ОСОБА_3 протиправною.
Визнати бездіяльність заступника начальника відділу прокуратури Київської області ОСОБА_12 , що виявилась у відмові в своєчасному розгляді клопотання ОСОБА_3 про забезпечення права на захист протиправною.
Зобов`язати Слідчого Управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 надіслати на адресу підозрюваної ОСОБА_3 копію постанови про залучення захисника від 04.08. 2020 р.
Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_9 отримувати поштову кореспонденцію (клопотання та інші процесуальні документи по справі) надіслану на його адресу підозрюваною ОСОБА_3 ..
Зобов`язати слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів Слідчого Управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 отримувати поштову кореспонденцію (клопотання та інші процесуальні документи по справі) надіслану на його адресу підозрюваною ОСОБА_3 .
Захисник підозрюваної ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 надав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, доводи скарги підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, про день розгляду скарги повідомлялись судом належним чином.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши подану скаргу з долученими до неї матеріалами, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що судовий контроль слідчим суддею за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні здійснюється в порядку, передбаченому КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Згідно ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Частина 3 ст. 206 КПК України передбачає, що слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа ,під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.
Частина 1, 2 ст. 206 КПК України визначають компетенцію слідчого судді на розгляд скарг щодо законності утримання під вартою, яка зумовлюється тим, що відповідні скарги можуть розглядати лише слідчі судді в межах територіальної юрисдикції яких і знаходиться особа, що перебуває під вартою.
З поданої скарги, вбачається, що органом досудового розслідування (слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів Слідчого Управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 ) повідомлено ОСОБА_3 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255. ч.4 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні № 002992 від 07.07.2018 року.
Підозрюваній ОСОБА_3 відповідно до ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від 24 червня 2020 р. провадження № 1-кс/759/3294/20 № 759/10440/20 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із заборонено залишати місце проживання, що розташоване по АДРЕСА_1 .
У відповідності до вимог ст. 206 КПК України подана захистом скарга розглядається під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.
Підстави, передбачені ч. 5 ст. 206 КПК України, у даному провадженні відсутні.
Клопотання про застосування до підозрюваної ОСОБА_3 запобіжного заходу у провадження слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської обалсті ОСОБА_1 не надходило.
Враховуючи викладене, слідчий суддя, виходячи з принципу диспозитивності та змагальності кримінального провадження, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної скарги.
Частиною 1 ст. 94 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
За таких обставин, враховуючи, що слідчий суддя уповноважений діяти виключно в рамках закону, нормами якого, зокрема ч. 1 ст. 206 КПК України встановлено розгляд такого роду скарг тим слідчим суддею, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, слідчий суддя приходить до переконання, що слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області не уповноважений розглядати подану скаргу, а тому, в задоволенні поданої скарги слід відмовити без надання правової оцінки доводам викладеним у ній по суті.
Керуючись: ст.ст.7, 9, 11, 206, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги захисника підозрюваної ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 002992 від 07.07.2018 року в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1