Справа №630/469/20 Провадження №1-кп/630/37/20
В И Р О К

Іменем України

28 вересня 2020 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Люботин Харківської області обвинувальний акт та угоду про примирення в рамках кримінального провадження №0000036 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, українця, маючого повну загальну середню освіту, одруженого, раніше засудженого за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 листопада 2016 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 04 лютого 2019 за відбуттям строку покарання, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_5 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за таких обставин.

ОСОБА_5 в період часу з початку липня до 20 липня 2020 року (точної дати та часу під час досудового розслідування та судового слідства не встановлено), маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, а саме телевізору «Samsung 32» модель UE32EH4000W, який належав потерпілій ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , таємно від дружини ОСОБА_6 , з якою перебуває в стадії розірвання шлюбу, взяв ключі від квартири, орендованої дружиною за вищевказаною адресою.

З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів 29 липня 2020 близько 15.00 год. ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що ОСОБА_6 виїхала на відпочинок за кордон, без дозволу дружини, прийшов до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , двері якої відчинив раніше таємно взятими ключами, та, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, таємно взяв в кімнаті квартири телевізор «Samsung 32» модель UE32EH4000W, який належить потерпілій ОСОБА_4 , та який остання надала ОСОБА_6 в тимчасове користування, таким чином викравши вищевказаний телевізор «Samsung 32» модель UE32EH4000W, вартістю 2120 грн.

Після вчинення злочину ОСОБА_5 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2120 грн.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 10 вересня 2020 року була укладена угода про примирення за змістом якої вони погодились, що обвинувачений зобов`язується під час судового розгляду беззастережно визнати обвинувачення.

В угоді про примирення обвинувачений та потерпіла, у зв`язку з відсутністю у потерпілої ОСОБА_4 претензій матеріального та морального характеру, погодилися на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Сторони також у відповідності до положень частин шостої та сьомої статті 474 КПК України свідчать, що укладання угоди сторонами є добровільним, що умови угоди не порушують інтересів сторін або інших осіб, що вони дійшли повного та безумовного примирення щодо вчиненого злочину, здатні в повному обсязі виконати умови, викладені в цій угоді.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні пояснив, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України, та просив угоду про примирення затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив добровільність укладення угоди про примирення між ним та потерпілою, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення йому зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди про примирення між нею та обвинуваченим і проти призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення йому зрозумілі.

Обвинувачений та потерпіла розуміють наслідки ст.ст. 394, 424 КПК України та наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, що підтвердили у судовому засіданні.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Мотиви суду, норми права, які застосовував суд.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, висновок прокурора, суд приходить до висновку, що угоду про примирення потерпілої та обвинуваченого від 10 вересня 2020 року слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468, 469, 471 КПК України, а також відповідає положенням КК України щодо правової кваліфікація злочину та узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією ч. 2 ст. 185 КК України. Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості злочину та особу обвинуваченого.

Відповідно до положень ч. 3 ст.469 КПК України Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який відноситься до категорії нетяжких злочинів, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Претензії матеріального та морального характеру у потерплої відсутні. Обвинувачений раніше у вчиненому розкаявся.

Підстави для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.473,474 КПК України.

З пояснень сторін угоди в судовому засіданні встановлено, що вони добровільно уклали угоду про примирення.

Враховуючи викладене, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін та учасників кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим та призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами угоди міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб і є наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання. А саме ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керується суд.

Згідно зі ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати за проведення товарознавчої експертизи №13826 від 18.08.2020 у сумі 1307,52 грн.

Згідно п.2 ч.4 ст.474 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

Частиною 1 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Враховуючи, що судовий розгляд по справі закінчено, майно підлягає поверненню потерпілій.

Керуючись ст . ст. 368, 370, 374, 376, 377, 394, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду при примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.

Процесуальні витрати за виконання товарознавчої експертизи № 13826 від 18 серпня 2020 року в сумі 1307 грн. 52 коп. стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Держави.

Речовий доказ по справі «Samsung 32» модель UE32EH4000W - переданий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_4 - вважати повернутим власнику.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором, обвинуваченим, потерпілою з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Люботинський міський суд Харківської області .

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного злочину.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, потерпілому направити копію вироку не пізніше наступного дня.

СуддяОСОБА_1