Провадження № 1-кс/761/7917/2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2019 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про незаконне тримання його під вартою,
в с т а н о в и в:
18 березня 2019 року засуджений ОСОБА_2 в порядку ст. 206 КПК України звернувся до суду зі скаргою про незаконне його тримання під вартою, посилаючись на те, що останній перебуває в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, та інших правових підстав для позбавлення його свободи.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, а також копії вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 квітня 2018 року, наданої на запит слідчого судді ДУ «Київський слідчий ізолятор», приходжу до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Частиною 2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Отже, законодавець визначає, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру вважати, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності правових підстав для такого позбавлення.

За наслідками вивчення скарги засудженого ОСОБА_2 поданої в порядку ст. 206 КПК України на незаконне тримання під вартою, слідчим суддею не отримано відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру вважати, що останній утримується під вартою за відсутності правових підстав для позбавлення свободи.

Так, вироком Чернігівського районного суду м. Києва від 25 квітня 2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що на даний час ОСОБА_2 на законних підставах утримується під вартою в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» відповідно довироку Чернігівського районного суду Чернігівської області, що підлягає негайному виконанню згідно з ч. 1 ст. 205 КПК України, підстав для доставки його до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи та відповідно для задоволення скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 205, 206, 208, 309, 532, 584 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
У задоволенні скарги засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про незаконне тримання його під вартою відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1