Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/4581/19
У Х В А Л А

"27" січня 2021 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відкритому судовому засіданні в судовій справі за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, питання доцільності продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Білоцерківського міськрайсуду перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2019 року обвинуваченому ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, строк якого продовжено ухвалою суду від 09.12.2020 року на 60 днів по 06.02.2021.

У межах строків, застосованого запобіжного заходу судовий розгляд не може бути закінчений в силу об`єму доказів, які слід дослідити, необхідністю виклику в судове засідання судово медичного експерта за клопотанням сторони захисту, процесуальної поведінки сторони захисту, наслідком чого стало фактичним припиненням розгляду справи по суті, в період з травня по листопад 2020 року, надмірним навантаженням суду, в силу того що головуючий у справі одночасно є слідчим суддею та задіяний в розгляді інших справ в тому числі колегіально.

З огляду на вищевказані обставини в ході з`ясування судом питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу прокурор вважає, що строк запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою слід продовжити на 60 днів оскільки продовжують мати місце ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Потерпіла підтримала позицію прокурора.

Обвинувачений заперечує проти продовження строку запобіжного заходу, з огляду на недоведеність прокурором існування заявлених ризиків, а також з огляду на презумпцію зменшення ризиків за час перебування під вартою. При цьому обвинувачений зазначає, що застосований до нього запобіжний захід підлягає скасуванню з аналогічних підстав, заявлених у попередніх судових засіданнях 10.07.2020, 31.08.2020 року, та 21.10.2020 року, що ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайсуду в ході досудового розслідування щодо нього було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів - по 12.05.2020 року, тобто поза межами строку досудового розслідування, який сплив 05.05.2020 року. Вважає, що за таких обставин подальше утримання його під вартою є незаконним.

Суд повністю погоджується з позицією обвинуваченого, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

З огляду на вказане суд вирішує питання наявності підстав для доцільності продовження строку тримання під вартою, виходячи з конкретних обставин кримінального провадження.

Суд в черговий раз констатує, що викладеним у клопотанні обвинуваченого обставинам на які обвинувачений посилається як на підставу для скасування запобіжного заходу суд неодноразово давав правову оцінку в ухвалах від 10.07.2020 та 31.08.2020. Жодних нових обставин, які б свідчили про зменшення раніше встановлених ризиків обвинувачений суду не навів.

При цьому суд враховує, що інкримінований ОСОБА_5 злочин є тяжким та є насильницьким, пов`язаним із позбавленням життя людини. При цьому суд враховує характер вчиненого злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , зокрема у стані алкогольного сп`яніння, що вказує на підвищений ступінь небезпеки особи для суспільства.

Суд повністю погоджується, зі стороною обвинувачення що обставини, які вказують на наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлених як ухвалою слідчого судді від 14.03.2019 року так і ухвалами суду продовжують існувати та що вказані ризики не зменшились.

Водночас суд погоджується з доводами обвинуваченого, що оскільки судом допитані усі свідки сторони обвинувачення, відпав ризик вчинення обвинуваченим дій, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України зокрема вчинення незаконного впливу на свідків у справі. У свою чергу прокурором не надано суду об`єктивних доказів вчинення незаконного впливу на експерта у справі.

Твердження обвинуваченого, що можливість влаштування на роботу знівелює ризики ухилення від суду та вчинення нових злочинів суд розцінює критично. Суд враховує також ту обставину, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мала місце у період дії іспитового строку стосовно обвинуваченого, що є наслідок для обвинуваченого у вигляді безумовного позбавлення волі за скоєння злочину у разі доведеності його винуватості. Вказана обставина свідчить про відсутність стримуючих факторів від вчинення нових кримінальних правопорушень та свідчить про високу стійкість ризику, вчинення дій передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також підвищує ступінь ризику вчинення, дій передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому суд приходить до висновку, що працевлаштування та наявність постійного місця проживання не є стримуючим фактором від вчинення дій, передбачених п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на усі вищевикладені обставини суд приходить до висновку, незважаючи на зменшення раніше встановлених ризиків, запобіжний захід домашній арешт та інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та запобігти ризикам вчинення нових злочинів.

На даний час утримання обвинуваченого під вартою виправдано, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, що у свою чергу не дає підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Даних про неможливість утримання обвинуваченого в умовах СІЗО суду не надано.

За таких обставин запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 підлягає продовженню на 60 днів по 27.03.2021 включно.

Керуючись ст. ст. 331, 371, 372 КПК України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів по 27 березня 2021 року включно та утримувати в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Обвинуваченого ОСОБА_5 доставити конвоєм в судове засідання на 1 березня 2021 року не пізніше 10 год. 00 хв.
Копії ухвали направити начальнику ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України та начальнику ІТТ №1 ГУ НП в Київській області для виконання.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_1