ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2639/20 Номер провадження 11-сс/814/866/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
представника власника майна - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 серпня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Лубенського ВП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_8 , погодженого прокурором Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000123 від 17.10.2017.

Накладено арешт на: грошові кошти в сумі 778 грн., системні блоки від комп`ютерів в кількості 10 шт., монітори в кількості 12 шт., маніпулятори (мишки) в кількості 13 шт., клавіатури в кількості 11 шт., адаптери СВІЧ в кількості 5 шт., роутер "WIFI", принтер для друку чеків "Xprinter", дроти живлення для комп`ютерів, столи для комп`ютерів в кількості 25 шт., стільці-крісла в кількості 25 шт., відео-реєстратор "DVR" із блоком живлення, які поміщено на зберігання до кімнати речових доказів при Лубенському ВП ГУНП в Полтавській області по вул. Монастирській, 4 м. Лубни Полтавської обл., до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
В іншій частині клопотання відмовлено.
Частково задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, прийшов до висновку, що слідчим надано належні, допустимі та достатні докази на підтвердження того, що мав місце факт зайняття гральним бізнесом в розумінні ЗУ "Про заборону грального бізнесу".

Тому метою застосування арешту у цьому кримінальному провадженні, на думку слідчого судді, є необхідність проведення ряду процесуальних дій для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище згадуваного кримінального правопорушення, зокрема проведення експертиз, встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, а також для встановлення всіх обставин вчиненого злочину.

В той же час, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню в частині накладення арешту на куллер для води, холодильник, кавовий апарат, барну стійку, оскільки вказані речі не можуть бути доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, власник майна ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді щодо накладення арешту на майно: грошові кошти в сумі 778 грн., системні блоки від комп`ютерів в кількості 10 шт., монітори в кількості 12 шт., маніпулятори (мишки) в кількості 13 шт., клавіатури в кількості 11 шт., адаптери СВІЧ в кількості 5 шт., роутер "WIFI", принтер для друку чеків "Xprinter", дроти живлення для комп`ютерів, столи для комп`ютерів в кількості 25 шт., стільці-крісла в кількості 25 шт., відео-реєстратор "DVR" із блоком живлення, які належать ОСОБА_7 скасувати.
При цьому вказала, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази відношення ОСОБА_7 та причетність її майна до кримінального провадження № 0000123 від 17.10.2017. Під час застосування арешту як заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим не надано доказів, які б свідчили про співмірність такого обтяження права власності майна, а в клопотанні обставини грунтуються на припущеннях.

В ході обшуку, який проводився без ухвали суду, представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , не допустили до обшуку представники Лубенського ВП та перешкоджали діяльності представника.

Крім того, зазначає, що під час розгляду клопотання, слідчий суддя врахував те, що Лубенським ВП раніше проводилось досудове розслідування в межах аналогічного кримінального провадження та проводились аналогічні обшуки, за результатами яких вилучалась комп`ютерна техніка. Але у подальшому за результатами розгляду скарг на дії органів досудового розслідування, та апеляційних скарг поверталось тимчасово вилучене майно, оскільки на вилученій техніці не виявлено слідів злочину, або ж інших відомостей які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні.

Прокурор Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 , в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, надавши заяву про розгляд справи без його участі.

Власник майна ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду від останнього не надходило.

Положеннями ч. 4 ст.405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала у повному обсязі апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до наступного висновку.

З матеріалів судової справи вбачається, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без участі ОСОБА_7 , що підтверджується ухвалою Лубенського міськрайонного суду м. Полтава від 14.08.2020.

Апелянт копію оскаржуваної ухвали від 14.08.2020 отримала 21.08.2020.

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, то п`яти денний строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Апеляційна скарга ОСОБА_11 направлена на адресу апеляційної інстанції 25.08.2020, що підтверджується поштовим конвертом з датою відправлення (а.с. 47).

На адресу Полтавського апеляційного суду 10.09.2020 надійшла апеляційна скарга ОСОБА_7 , що підтверджується вхідним штампом апеляційного суду (а.с.42) так, як п`ятиденний строк на апеляційне оскарження рахується з моменту отримання оскаржуваного рішення суду першої інстанції ОСОБА_7 21.08.2020 (дата отримання оскаржуваної ухвали слідчого судді), а крайній термін подачі апеляційної скарги закінчується 26.08.2020, тому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не був пропущений.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя зазначених приписів кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень частини другої цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення ( цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про арешт майна, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для такого арешту або відмови у задоволенні клопотання.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, 11.08.2020 близько 19 год. 53 хв. до чергової служби 102 надійшло повідомлення від. гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що в приміщенні за адресою АДРЕСА_1 , працюють ігрові автомати та незаконно надаються послуги в сфері грального бізнесу.
На підставі розпорядження Кабінету міністрів України № 1325-р від 20.12.2019 скасовано наказ Державного комітету з питань політики та підприємництва Міністерства фінансів України від 12.12.2002 № 128/1037 в частині діяльності розповсюджувачів лотерей та визначення поняття "Електронна система".
Незважаючи на це на території м. Лубни продовжують свою діяльність заклади з надання незаконних послуг у сфері грального бізнесу.
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000123 від 17.10.2017 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, з посиланням на те, що невідомі особи в м. Лубни Полтавської області протягом тривалого часу займаються забороненим гральним бізнесом.
Із змісту клопотання вбачається, що як підставу для накладення арешту на майно, вилучені під час обшуку, слідчий визначив те, що вони є речовим доказом у кримінальному провадженні і відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання, у повній мірі оцінив вказану у клопотанні підставу щодо накладення арешту на документи та майно, з`ясував можливість використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, а також усі інші обставини, які передбачають підстави для арешту або відмови у задоволенні клопотання та прийняв обґрунтоване рішення про необхідність накладення арешту.

Колегія суддів, аналізуючи висновок слідчого судді, що викладений в ухвалі, вважає, що підстави для накладення арешту, які зазначені у клопотанні та які враховані слідчим суддею щодо тих речей, які були виявлені під час санкціонованого обшуку, у повній мірі узгоджуються із приписами КПК та предметом доказування у зазначеному кримінальному провадженні, оскільки відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України у кримінальному провадженні за фактом незаконного зайняття гральним бізнесом.

Доводи апеляції представника власника майна, колегія суддів вважає непереконливими.

Апеляційна скарга власника майна в цілому зводиться до того, що слідчий не навів жодного факту, який би обґрунтовував правомірність та доцільність накладення арешту, зокрема, не вказано обставин, які б давали реальні підставі вважати, що ОСОБА_7 та її майно причетні до кримінального провадження № 0000123 від 17.10.2017. Під час застосування арешту як заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим не надано доказів, які б свідчили про співмірність такого обтяження права власності майна, а в клопотанні обставини грунтуються на припущеннях.

Аналізуючи зазначені доводи апеляційної скарги власника майна колегія суддів виходить з такого.

Так, стадія досудового розслідування полягає у діяльності слідчого, прокурора щодо збирання, перевірки й оцінки доказів, на підставі яких встановлюються обставини, що мають значення в справі, викривається і притягується як обвинувачений особа, що скоїла злочин, застосовуються заходи з забезпечення кримінального провадження.

Кримінальним процесуальним законодавством передбачено ряд механізмів оцінки законності та процесуальної правильності проведення подальших слідчих дій, в тому числі проведення експертиз, досліджень арештованого майна, під час подальшого досудового розслідування чи розгляду кримінального провадження по суті.

Однією із цілей арешту майна є саме їх дослідження з метою встановлення наявності чи відсутності обставин вчинення кримінального правопорушення. І необхідність виконання завдань кримінального провадження у повній мірі виправдовують арешт вилученого під час обшуку майна.

Не є переконливими доводи автора апеляції про відсутність будь-яких доказів відношення її та причетність її майна до кримінального правопорушення.

В цьому контексті колегія судді звертає увагу, що слідчий суддя у своїй ухвалі посилається на обставини, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів і можуть бути використані для встановлення обставин кримінального провадження.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку слідчого судді , що інтереси власника майна не превалюють над суспільними інтересами та інтересами досудового слідства і не спростовують його висновків про необхідність накладення арешту на майно.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 409 та ст.422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 серпня 2020 року про арешт майна, без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4