Номер провадження: 11-кп/813/1604/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

захисника ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 та захисника ОСОБА_15 на вирок Приморського районного суду м.Одеси від 09 січня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000184 від 03 травня 2016 року, відносно

ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Будилка, Лебединського району, Сумської області. громадянина України, офіційно не працевлаштованого, має середню освіту, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не має судимості,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Приморського районного суду м.Одеси від 09 січня 2020 року ОСОБА_13 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на 10 років 6 місяців.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону від 26.11.2015 року, зараховано ОСОБА_13 в строк покарання термін його попереднього ув`язнення у період з 03.05.2016 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_13 визначено обчислювати з 03.05.2016 року, тобто з моменту затримання.
Вирішено питання з цивільними позовами потерпілих, процесуальними витратами та речовими доказами у кримінальному провадженні.
Оскаржуваним вироком встановлено, що 02.05.2016 року приблизно о 23 годині ОСОБА_13 , перебуваючи в барі «Extrim bar» за адресою: Одеська область, м. Южне, вул. Хіміків, 27, використовуючи малозначний привід, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до столу біля якого знаходився ОСОБА_16 та почав вимагати налити йому спиртного напою, провокуючи конфліктну ситуацію. ОСОБА_16 , в свою чергу відвів ОСОБА_13 від столу та завдав удар в обличчя, внаслідок чого останній впав. Підвівшись, ОСОБА_13 залишив вказаний заклад та пішов до свого місця мешкання. В подальшому у нього виник умисел на позбавлення життя ОСОБА_16 з мотивів помсти за отримані ним тілесні ушкодження, нанесенні йому ОСОБА_16 та на ґрунті виниклих під час конфлікту неприязних стосунків.

Близько 02 години 03.05.2016 року ОСОБА_13 повернувся до бару «Extrim bar» та покликав ОСОБА_16 . В подальшому, знаходячись на тротуарі біля вказаного закладу, ОСОБА_13 в момент коли ОСОБА_16 опинився спиною до нього, діючи умисно, з наведених мотивів, з метою позбавлення життя останнього, усвідомлюючи характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, тримаючи в руці заздалегідь заготовлену горловину від розбитої пляшки, наніс удар навідліг в область спини та удар спереду в область серця потерпілого, чим спричинив ОСОБА_16 тілесні ушкодження у виді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки (колото-різана рана на передній поверхні грудної клітки в центрі знизу) з пошкодженням перикарда та серця; різана рана на спині зліва знизу. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий загинув на місці події.

Смерть ОСОБА_16 знаходиться в прямому причинному зв`язку з проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітки (колото-різана рана на передній поверхні грудної клітки в центрі знизу) з пошкодженням перикарда та серця.

Вимоги наведені в апеляційних скаргах та узагальнення
доводів осіб, які її подали

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу, в якій оскаржував фактичні обставини кримінального провадження в частині доведеності його вини за ч.1 ст.115 КК України та просив апеляційний суд перекваліфікувати його дії на ч.2 ст.121 КК України, оскільки умислу позбавляти життя потерпілого у нього не було.

Також, захисник ОСОБА_14 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуваний вирок суду та ухвалити новий, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_13 з ч.1 ст.115 на ч.2 ст.121 КК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду, зокрема щодо наявності у обвинуваченого умислу на позбавлення життя потерпілого за мотивами помсти, з огляду на таке.

Судом не враховано показання свідка ОСОБА_17 , з яких вбачається, що ОСОБА_13 повертався до кафе, щоб забрати телефон та ключі, а не з метою вбивства потерпілого.

Відсутність умислу на вбивство потерпілого також підтверджується і тим фактом, що ОСОБА_13 після нанесення потерпілому смертельного удару горловиною розбитої пляшки, не продовжував наносити йому удари і покинув місце події.

Також, захисник зазначив, що між потерпілим та обвинуваченим відбувався конфлікт в ході якого потерпілий наніс ОСОБА_13 тілесні ушкодження, тому обвинувачений, повернувшись до кафе і взявши з собою відбиту горловину пляшки, лише намагався запобігти насильницьким діям потерпілого.

Захисник вважає, що показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 необхідно оцінювати критично, з урахуванням того, що вони перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння, що обмежувало їх здатність адекватно сприймати дійсність.

Також, висновок суду про відсутність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_13 , не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки обвинувачений щиро розкаявся в тому, що від його дій сталася загибель людини та активно сприяв розкриттю злочину.

Крім того, захисник вважає, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду при дослідженні доказів, у зв`язку з чим просив повторно допитати свідка ОСОБА_17 та дослідити висновок експерта №92 від 06.05.2016 року.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_14 та обвинувачений ОСОБА_13 підтримали вимоги апеляційних скарг та просили їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_9 заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, просив апеляційний суд залишити вирок без змін.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційних скаргах, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_14 у своїй апеляційній скарзі не погодився із кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_13 , посилаючись на те, що він не мав умислу на позбавлення життя потерпілого за мотивами помсти.

Між тим, частиною 3 статті 404 КПК України передбачено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Однак у своїй апеляційній скарзі та під час апеляційного розгляду кримінального провадження сторона захисту не зверталась до апеляційного суду з клопотанням про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, що відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, унеможливлює таке дослідження судом апеляційної інстанції за власної ініціативи.

В свою чергу, дослідивши оскаржуваний вирок суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та належної правової оцінки наявних в матеріалах кримінального провадження доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Так, відповідно до оскаржуваного вироку суду першої інстанції вина обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні злочину, за який його визнано винуватим, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- наданими під час судового розгляду показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка пояснила те, що з обвинуваченим раніше вона не була знайома. 02.05.2016 року було свято ОСОБА_20 , її син ОСОБА_16 зателефонував до неї, запросив до себе, вона зрозуміла, що ввечері він буде святкувати. Ввечері він був у барі з цивільною дружиною і ще однією знайомою. До них підійшов і сів якийсь чоловік, вони познайомились і відпочивали. Потім до бару зайшов обвинувачений, хотів купити алкогольні напої, але йому відмовили оскільки в нього була погана репутація. Тоді ОСОБА_21 почав приставати до ОСОБА_22 , щоб той купив йому щось випити, на що той відмовив, обвинувачений наполягав, ОСОБА_23 вивів його на вулицю і декілька разів вдарив, розбив брів. Через півгодини обвинувачений повернувся, відбулась розмова на підвищених тонах. Обвинувачений взяв пляшку та наніс удар під лопатку, ОСОБА_23 вдарив його у відповідь. Після цього ОСОБА_21 наніс удар ОСОБА_24 у серце, той одразу помер, а ОСОБА_21 втік. Це розповіла їй свідок ОСОБА_25 , яка була очевидцем події злочину. У потерпілого залишилась шестирічна донька;

- наданими під час судового розгляду показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який пояснив суду першої інстанції те, що з обвинуваченим раніше він не був знайомий. 02.05.2016 року він не був свідком події злочину, але опитував людей, які були там, і з`ясував, що все було так, як говорить ОСОБА_12 . Зі слів працівників бару ОСОБА_21 постійно туди приходив та вчиняв дебоші, приставав до людей;

- показаннями свідка ОСОБА_18 , яка під час допиту в суді першої інстанції показала, що з потерпілим ОСОБА_23 була у близьких стосунках. 02.05.2016 року вона відпочивала з ОСОБА_26 та ОСОБА_25 в барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: Одеська область, м. Южне, вул. Хіміків, 27. Далі прийшов ОСОБА_21 та постійно чіплявся до них. ОСОБА_23 налив йому спиртного, той сказав, що їм потрібно поговорити, вони вийшли та ОСОБА_18 пішла з ними. Почалась бійка, ОСОБА_21 перший штовхнув ОСОБА_22 , потерпілий у відповідь штовхнув його рукою в обличчя. ОСОБА_21 пішов після цього. Потім вони пішли до магазину «Копійка» за покупками, повернулись назад, бар було зачинено, вони сіли, взяли пляшку горілки з собою, щоб випити вдома. В цей час повернувся ОСОБА_21 , покликав ОСОБА_22 до себе. Вона зрозуміла, що він повернувся щоб помститись. ОСОБА_21 вдарив його, ОСОБА_23 впав. Вона не бачила, що саме було у нього в руці в той момент, удар був в область грудей, потім побачила як він викинув розбиту пляшку з під пива. Обвинувачений одразу утік;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , яка під час допиту в суді першої інстанції показала, що з ОСОБА_27 раніше не була знайома. З ОСОБА_26 перебувала у цивільному шлюбі три роки. 02.05.2016 року вони пішли відпочити в бар «Extrim bar». Спочатку все було добре, потім прийшов ОСОБА_21 , почав до всіх чіплятись, сваритись. Йому дали цигарку та налили горілки. Він вів себе досить зухвало. ОСОБА_23 попросив його залишити їх у спокої, але той не зупинявся. ОСОБА_23 не стримався, вивів його, декілька раз вдарив і той пішов. Вони продовжили далі відпочивати, потім почали збиратись додому. В цей час прийшов ОСОБА_21 та покликав ОСОБА_22 до себе. ОСОБА_23 почав з ним сперечатись. ОСОБА_28 помітила, що в нього було щось в руці за спиною. Потім вона побачила, що ОСОБА_23 впав, не міг говорити, рукою показав на груди, звідки лилась кров. Як були нанесені удари та яким знаряддям вона не бачила. ОСОБА_21 одразу втік;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка під час допиту в суді першої інстанції показала, що знає ОСОБА_29 , він проживав один рік у неї. 02.05.2016 року вона повернулась додому о 18 годині, ОСОБА_29 не було, телефонувала йому, але він не відповідав; Повернувся він побитий, у жахливому стані, вона не хотіла його впускати, він стукав, хотіла викликати швидку, він був у стані алкогольного сп`яніння з синцем в області лівого ока;

- протоколом затримання ОСОБА_13 від 03.05.2016 року за підозрою у вчиненні злочину, під час якого у обвинуваченого було вилучено особисті речі: светр, мобільний телефон, джинсові штани, спортивна куртка, кросівки (Т.1 а.к.п.5-7);

- протоколом огляду місця події від 03.05.2016 року, згідно із яким на території бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ознаками насильницької смерті. Окрім цього, вилучено речові докази: знаряддя вбивства залишки скляної пляшки зі слідами крові, а також особисті речі потерпілого (Т.1 а.к.п.1-4);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.05.2016 року, згідно із яким ОСОБА_13 , перебуваючи на території бару «Extrim bar» розказав про обставини вчинення злочину та показав на місці яким чином він діяв відносно потерпілого. При цьому обвинувачений пояснив, що між ним та потерпілим спочатку виник конфлікт і бійка, після чого він пішов додому. Господарка квартири не впустила його, після чого він вирішив повернутись до бару. Підходячи до бару, та припускаючи, що бійка може повторитися, він підняв із землі пляшку від пива, розбив її та сховав залишки до куртки. Далі між ним та потерпілим знову виникла бійка, в ході якої він наніс останньому удар горловиною розбитої пляшки та залишив місце події (Т.1 а.к.п. 12-13);

- висновком експерта №143 від 02.06.2016 року, згідно із яким при дослідженні трупа ОСОБА_16 виявлено наступні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з пошкодженням перикарда та серця, різана рана на спині зліва внизу. Вказані ушкодження могли бути утворені в термін до 30 хвилин до моменту смерті ОСОБА_16 від дії плоского колючо-ріжучого предмета, що має гострі ріжучі кромки. Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з пошкодженням перикарда та серця відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Різана рана на спині має ознаки легкого тілесного ушкодження. Смерть ОСОБА_16 знаходиться в прямому причинному зв`язку з проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітки (колото-різана рана на передній поверхні грудної клітки в центрі знизу) з пошкодженням перикарда та серця і настала в результаті гострої крововтрати. При судово-токсилогічному дослідженні в крові від трупа ОСОБА_16 виявлено етиловий спирт у концентрації 2,98%, що при житті могло відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння (Т.1 а.к.п. 14-17);

- актом судово-медичного дослідження №240 від 13.05.2016 року, згідно із яким на клапті шкіри передньої поверхні грудної клітини ОСОБА_16 виявлена одна наскрізна колото-різана рана, яка могла бути нанесена плоским колючо - ріжучим предметом, який має гострі кромки, з шириною слідоутворюючої поверхні біля 4-4,5 см. На знімку з рентгенограми, поблизу країв пошкодження та на поверхні клаптя шкіри, розташовуються точкові, різних розмірів накладення рентгеноконтрастної речовини. При мікроскопічному дослідженні, в області стінок пошкодження, виявлені малочисельні прозорі частинки, схожі зі склом (т.1 а.к.п.20-23);

- висновком судово-психіатричної експертизи №268 від 16.06.2016 року, згідно із яким ОСОБА_13 здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними, за своїм психічним станом може приймати участь у проведенні слідчих дій, постати перед слідством та судом, ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та наркотичних речовин, тобто алкоголізму та наркомані ОСОБА_13 не виявляє, у зв`язку із чим застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (Т.1 а.к.п.24-27);

- висновком експерта №545 від 05.07.2016 року, згідно із яким на светрі, джинсових брюках, мобільному телефоні «Самсунг», вилучених при затриманні ОСОБА_13 , знайдена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_16 (Т.1 а.к.п. 35-38);

- висновком експерта №529-Д від 20.05.2016р., згідно із яким сліди рук, які виявлено при огляді знаряддя злочину - залишків пивної пляшки залишено вказівним пальцем лівої руки, підпальцевою ділянкою правої руки та вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_13 (Т.1 а.к.п.39-50);

- висновком експерта №518 від 01.07.2016 року, згідно із яким в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження на фрагменті скла та фрагменті верхньої частини пляшки, вилучених 03.05.2016 року в ході огляду місця події, тротуарі біля бару «EXTRIM» визначено генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_16 .. Генетичні ознаки крові та клітин на тампонах зі змивами з рук підозрюваного ОСОБА_13 є змішаними та містять генетичні ознаки підозрюваного ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_16 .. Генетичні ознаки крові та клітин на фрагменті скла та фрагменті верхньої частини пляшки, вилучених 03.05.2016 року в ході огляду місця події, на тротуарі біля бару «EXTRIM», збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками потерпілого ОСОБА_16 і не збігаються з генетичними ознаками визначених у зразку крові підозрюваного ОСОБА_13 (Т.1 а.к.п. 28-34);

- актом судово-медичного дослідження №448/143 від 04.05.2016 року згідно якого кров трупа ОСОБА_16 , 1980р.н., відноситься до групи (О) І з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за системою АВО (Т.1 а.к.п.18).

Під час апеляційного розгляду за клопотанням захисника ОСОБА_14 була повторно допитана свідок ОСОБА_17 , яка апеляційному суду пояснила, що ОСОБА_13 винаймав у неї житло та у вечір події повернувся додому побитий, при ньому не було телефону та ключів від квартири. Крім того, свідок ОСОБА_17 дала позитивну характеристику ОСОБА_13 .

Також, за клопотанням захисника ОСОБА_14 апеляційним судом був досліджений висновок експерта №92 від 06.05.2016 року, (Т.3 а.к.п.1-2), який підтверджує наявність у ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, проте, вказаний висновок не суперечить фактичним обставинам, викладеним у новому обвинувальному акті, та обставинам, що визнані доведеними судом першої інстанції.

Щодо доводів захисника про те, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати, як завдання тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, оскільки ОСОБА_13 не мав умислу на позбавлення потерпілого життя за мотивами помсти та повернувся до бару забрати телефон, апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Мета повернення ОСОБА_13 до бару спростовується показаннями свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_18 , які пояснили, що обвинувачений, повернувшись, відразу покликав до себе потерпілого та не вчиняв будь-яких дій, направлених на пошук свого майна. Також свідок ОСОБА_18 зазначила, що після того, як ОСОБА_13 вдарив потерпілого в область грудей, вона побачила, як він викинув розбиту пляшку з-під пива.

Згідно із протоколом затримання ОСОБА_13 від 03.05.2016 року, під час його особистого обшуку, у нього був вилучений мобільний телефон, який він, нібито, забув у барі.

Крім того, вищезазначені твердження сторони захисту спростовуються протоколом слідчого експерименту від 06.05.2016 року (Т.1 а.к.п.12-13), з якого вбачається, що обвинувачений, повертаючись після конфлікту до приміщення бару, заздалегідь приготував знаряддя злочину, розбивши об бордюр скляну пляшку від пива, залишки якої тримав при собі.

Разом з тим, доводи захисника про те, що свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 знаходилися у стані сильного алкогольного сп`яніння, не підтверджені жодними доказами у кримінальному провадженні, а тому відсутні підстави для визнання показань вказаних свідків недопустимими доказами.

Оцінюючи викладені обставини, апеляційний суд вважає, що під час судового розгляду було беззаперечно встановлено те, що ОСОБА_13 з мотивів помсти за отримані ним тілесні ушкодження, нанесенні йому ОСОБА_16 та на ґрунті виниклих під час конфлікту неприязних стосунків, з метою позбавлення життя ОСОБА_16 умисно, за допомогою заздалегідь заготовленої горловини від розбитої пляшки, спричинив потерпілому проникаюче колото-різане пораненням грудної клітки, яке знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю останнього, а тому апеляційний суд приходить до висновку про правильність правової кваліфікації цих його дій за ч.1 ст.115 КК України.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що дослідженні в ході судового розгляду в суді першої інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_13 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та доведеності його вини у вчиненні цього злочину.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку всім доказам, що є у кримінальному провадженні, не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і вважає, що вони в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і були достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні щодо винуватості ОСОБА_13 .

На думку апеляційного суду, твердження сторони захисту про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_13 спростовуються фактичними обставинами кримінального провадження, встановленими судом першої інстанції.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції призначаючи обвинуваченому ОСОБА_13 покарання, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким злочином, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який має реєстрацію, офіційно не працевлаштований, має середню освіту, не одружений. Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_13 судом встановлені не були.

Разом з тим, судом першої інстанції була встановлена обставина, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_13 вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту про те, що обвинувачений щиро розкаявся в тому, що від його дій сталася загибель людини та активно сприяв розкриттю злочину, однак суд першої інстанції не визнав вказані обставини пом`якшуючими.

В свою чергу, апеляційний суд зазначає, що активне сприяння розкриттю злочину припускає надання особою органам досудового розслідування будь-якої допомоги у встановленні невідомих їм обставин справи.

З обвинувального акту вбачається, що орган досудового розслідування не визнав обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - активне сприяння розкриттю злочину, що свідчить про те, що ОСОБА_13 не надавав органам досудового розслідування будь - якої допомоги у встановленні невідомих їм обставин справи, у зв`язку з чим, судом також вказана обставина, як така, що пом`якшує покарання обвинуваченому, визнана не була.

Водночас слід зазначити, що в апеляційній скарзі захисник не зазначив, які саме дії обвинуваченого слід розцінити як активне сприяння розкриттю злочину.

Щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 22 березня 2018 року у справі № 759/7784/15-к вказала про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений відшкодував потерпілим матеріальну та моральну шкоду.

Враховуючи викладені обставини апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання пом`якшуючою обставиною - щире каяття обвинуваченого ОСОБА_13 , оскільки така обставина носить лише формальний характер.

Між тим, як зазначено вище, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_13 , відсутність обставин, які пом`якшують покарання, та наявність обставини, яка обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також встановлених обставин вчиненого обвинуваченим ОСОБА_13 злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, наявність тяжких невідворотних наслідків, суд першої інстанції призначив йому покарання у виді позбавлення волі посилаючись на те, що саме цей вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_13 хоча вважається таким, що відповідно до ст.89 КК України не має судимостей, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину із застосуванням насильства, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, що характеризує його як особу схильну до вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи із застосуванням насильства.

Така поведінка обвинуваченого свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та явне небажання вести законослухняний спосіб життя, а тому, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що виправлення і перевиховання ОСОБА_13 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Апеляційний суд звертає увагу, що злочин, вчинений ОСОБА_13 зазіхає на суспільну складову безпечного життя, оскільки формує думку суспільства про незахищеність та уразливість до вчинення відносно них злочинних дій з боку суб`єктів, які вчиняють злочини. Разом з цим, належна правова охорона будь-яких соціальних цінностей, у тому числі й таких найбільш соціально значимих, як життя і здоров`я людини, забезпечується лише тоді, коли застосовується ефективний кримінально-правовий засіб, яким є кримінальна відповідальність.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що покарання у виді позбавлення волі на 10 років 6 місяців буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_13 , попередження вчинення ним нових злочинів, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_13 та захисника ОСОБА_14 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити їх без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_13 та захисника ОСОБА_14 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м.Одеси від 09 січня 2020 року, яким ОСОБА_13 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000184 від 03 травня 2016 року та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців, - залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4