Справа № 442/2858/19
Провадження № 1-кп/442/402/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000408 від 05.03.2019 про обвинувачення:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого, востаннє 21.04.2016 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за ч. 1 ст. 395 КК України до арешту строком на 1 місяць,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Загірне Стрийського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимого, востаннє 08.07.2015 Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

зі сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

зі сторони захисту: обвинуваченого - ОСОБА_2 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:
28.09.2020 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, після касаційного перегляду, надійшов вказаний вище обвинувальний акт в частині обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 від 05.03.2019 та в частині стягнення процесуальних витрат.

Ухвалою судді від 29.09.2020 обвинувальний акт призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що даний обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, просив призначити його до судового розгляду в установленому законом порядку. Також просить продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , посилаючись на те, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив злочин проти власності, санкцією статті якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, і у випадку визнання його винним йому загрожуватиме реальна міра покарання, а відтак, на думку сторони обвинувачення, може переховуватись від суду, може вчинити інші злочини, незаконно впливати на свідків та потерпілого. При таких обставинах прокурор вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачені та їхні захисники заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що такий не відповідає вимогам, передбаченим в ст. 291 КПК України, зокрема, в ньому відсутнє формулювання обвинувачення із зазначенням обставин та способу вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 , безпосередньо його роль та дії під час заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 , тобто, в обвинувальному акті не викладено об`єктивної сторони складу інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не зазначено формулювання обвинувачення, яке б відповідало диспозиціям вказаних норм. Заперечили з приводу продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 .

Потерпіла ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, додані до нього реєстр матеріалів досудового розслідування та розписку про отримання обвинуваченим та його захисником копій обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування, суд установив таке.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право, крім іншого, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, або призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як вбачається з положень пп. "а" п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що гарантує кожній особі право на справедливий суд, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26.06.2008, ухваленому у справі "Ващенко проти України", зазначено: "Обвинувачення для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)".

У рішенні від 25.07.2000, ухваленому у справі "Маттоціа проти Італії", детальніше прописано: "Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п."b" ч. 3 ст.6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення".

У рішенні від 09.10.2008, прийнятому у справі "Абрамян проти Росії", вказано: "Деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення".

Згідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

В силу ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором і повинен відповідати вимогам, визначеним у ст. 291 цього Кодексу, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Так, обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, анкетні відомості кожного обвинуваченого, анкетні відомості кожного потерпілого, прізвище, ім`я, по-батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, розмір шкоди, завданої правопорушенням, розмір витрат на залучення експерта, дату та місце його складання та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим чи дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

До обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Таким чином, з моменту доведення обвинувального акту до відома підозрюваного, останній офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів.

Крім цього, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

В порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті за епізодом таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 викладені лише правова кваліфікація дій обвинувачених, проте, в такому відсутнє формулювання обвинувачення із зазначенням обставин та способу вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , безпосередньо їхня роль та дії під час заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 , тобто, в обвинувальному акті не викладено об`єктивної сторони складу інкримінованого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не зазначено формулювання обвинувачення, яке б відповідало диспозиціям вказаних норм.

Таким чином, в обвинувальному акті за зазначеним епізодом відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та відсутнє формулювання обвинувачення, а тому, на думку суду, обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за епізодом заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 не висунуто, у зв`язку з чим судове провадження відносно згаданих осіб за обвинувальним актом у згаданій частині є неможливим.

Така неконкретність пред`явленого обвинувачення порушує право обвинувачених на захист.

Вищенаведені обставини свідчать про недотримання прокурором вимог, передбачених ст. 291 КПК України.

Такі порушення вимог КПК України, на думку суду, є істотними, та такими, що можуть при судовому розгляді кримінального провадження по суті призвести до суттєвого порушення права на захист, спричинити порушення кримінального процесуального закону та завадити ухваленню обґрунтованого і вмотивованого судового рішення і в даному випадку, перешкоджають суду призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 №223-1430/0/4-12 "Про порядок здійснення підготовчого провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України", про повернення матеріалів кримінального провадження (обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру) прокурору, суд постановляє відповідну ухвалу. Такою ухвалою суд зобов`язує прокурора усунути виявлені недоліки протягом визначеного ним розумного строку, який має бути достатнім для виправлення допущених недоліків. Ухвала негайно направляється прокурору для усунення зазначених у ній недоліків обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або для долучення необхідних додатків тощо.

За таких обставин, суд доходить до висновку про те, що на підставі вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 185 КК України з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали відповідно до вимог КПК України та проведення за необхідності додаткових слідчих та процесуальних дій.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як для застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти, які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Так, судом прийнято рішення про повернення обвинувального акту для усунення недоліків.

Прокурором наведені достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, не має постійного місця праці, раніше судимий.

При цьому, суд також враховує тяжкість покарання, що загрожуватиме ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

За таких обставин, на даному етапі розгляду кримінального провадження, зважаючи на існування ризиків переховування від суду та продовження протиправної поведінки, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_3 , оскільки ризик втечі, може бути розцінений ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Враховуючи наведене, з метою запобігання ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України, які не відпали, та забезпечення можливості проведення досудового розслідування за епізодом заволодіння майном потерпілої ОСОБА_8 , запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою необхідно залишити без зміни, але не більше ніж на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 109, 291, 293, 314, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
Повернути прокурору Дрогобицької місцевої прокуратури обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000408 від 05.03.2019 в частині обвинувачення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодом таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 від 05.03.2019 та в частині стягнення процесуальних витрат, - для усунення протягом розумного строку недоліків вказаних в мотивувальній частині ухвали відповідно до вимог КПК України.

Продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід - тримання під вартою, строком на 60 днів, починаючи з 29 жовтня 2020 року, тобто до 27 грудня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Головуюча - суддя ОСОБА_1