Справа № 446/1494/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2020 м. Кам`янка-Бузька

Слідчий суддя Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення,
встановив:
14 серпня 2020 року до слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області надійшла скарга ОСОБА_3 в якій він просить суд визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи СВ Кам`янка-Бузького ВП, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви про злочин від 23.06.2020 та зобов`язати уповноважену особу СВ Кам`янка-Бузького ВП невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, передбачений ч 2 ст. 161 та ст. 365 КК України, на підставі його заяви від 23.06.2020.
Скарга обґрунтована тим, що 02.07.2020 близько 14:20 год. за номером телефону 102 він зробив заяву про вчинення злочину судовою охороною Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, який, на його думку, полягав у свідомому, цинічному та зухвальному відношенні до нього та перешкоджанні йому у доступі до правосуддя. В подальшому, з аналізу розмови з черговим Кам`янка-Бузького відділу поліції він дізнався, що відомості по його заяві в ЄРДР не внесенні в порядку ст. 214 КПК України.
Вважає, що відомості в його заяві вказують на вчинення злочину, а слідчий в порушення вимог ст. 214 КПК України не вніс відповідні відомості до ЄРДР, а тому допустив бездіяльність і його необхідно зобов`язати внести такі відомості та розпочати досудове розслідування.
Прокурор ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, надала суду клопотання про розгляд скарги без її участі.
Враховуючи те, що неявка представника суб`єкта оскарження відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя проводить розгляд скарги без участі такого представника за наявними у справі матеріалами.
У всі судові засідання, які були призначені 17.08.2020, 20.08.2020, 31.08.2020, 09.09.2020, 29.09.2020, 07.10.2020, 13.10.2020 та 26.10.2020 скаржник ОСОБА_3 не прибув, хоча про час та місце судового слухання був повідомлений належним чином.
На судові засідання 20.08.2020, 31.08.2020, 09.09.2020, 29.09.2020, 07.10.2020, 13.10.2020 та 26.10.2020 (7 разів), скаржник ОСОБА_3 подавав клопотання про відкладення судового засідання, яке мотивував тим, що він перебуває у щорічній відпустці та наявністю запроваджених карантинних обмежень.
Оцінюючи причини неявки, які наводить ОСОБА_3 у своїх клопотаннях, слідчий суддя вважає їх не поважним та безпідставними. Зокрема перебування скаржника у відпустці не підтверджено належними доказами. Крім того, у своїх клопотаннях про відкладення ОСОБА_3 вказував, що його відпустка триває з 27.08.2020 по 25.10.2020, проте, коли слідчий суддя призначив розгляд справи на 26.10.2020, то скаржник ОСОБА_3 знову просив відкласти судове засідання.
Посилання скаржника як на підставу для відкладення судового засідання наявність карантинних обмежень, слідчий суддя вважає безпідставним, так як такі обмеження не перешкоджають скаржнику взяти участь у судовому засіданні, з дотриманням правил перебування у суді, які запроваджені у зв`язку з карантином. Причому слідчий суддя відзначає, що власна оцінка скаржника неконституційності таких карантинних обмежень не може слугувати підставою для відкладення розгляду справи, оскільки не унеможливлює його участь у судовому засіданні.
Щодо посилань скаржника на неможливість його прибуття до суду через створення йому штучних перешкод працівниками судової охорони, то слідчий суддя вважає такі також безпідставними, оскільки заходи із забезпечення порядку в приміщенні суду не є перешкодою для участі осіб у судовому засіданні.
Крім того, слідчий суддя вважає, що участь в судовому засіданні без будь-яких загроз для здоров`я учасників процесу та інших перешкод є можливим за допомогою реалізації права на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що передбачено ст. 336 КПК України, однак скаржник не звертався до слідчого судді з відповідним клопотанням, де би обрав місце власного перебування під час проведення дистанційного судового засідання.
Таким чином, слідчий суддя вважає причини неявки скаржника не поважними, а його клопотання такими, що не спрямовані на об`єктивний та неупереджений розгляд скарги впродовж визначеного законом строку, який становить 72 години, однак в даному випадку триває два місяці.
Вирішуючи питання щодо можливості розгляду такої скарги, слідчий суддя керувався тим, що чинний КПК України у частині 3 статті 306 передбачає, що розгляд таких скарг здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу. Водночас, стаття 307 цього кодексу передбачає права слідчого судді на прийняття процесуального рішення яким вирішується скарга по суті, однак не передбачає зокрема права на залишення скарги без розгляду.
За таких умов, слідчий суддя керується положеннями частини 6 статті 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Однією із загальних засад кримінального провадження у статті 7 КПК визначено диспозитивність, яка передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Принцип диспозитивності у кримінальному процесі прийнято розуміти як можливість учасника кримінального провадження самостійно обирати засоби, форми захисту і реалізацію своїх суб`єктивних прав та законних інтересів. Причому дії суду є обмежені бажаннями сторін і суд не може самостійно, замість сторони кримінального провадження вживати дій щодо захисту її прав та інтересів.
Однією з форм захисту прав та інтересів у кримінальному провадженні є участь особи у судовому засіданні при розгляді її скарги на дії чи бездіяльність органу досудового розслідування. Закон визначає, що для розгляду такої скарги, участь особи є обов`язкова. Тобто суд не може замість особи визначити, підтримує така особа скаргу чи ні, а значить не може без особи вирішити таку скаргу по суті.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність залишення скарги без розгляду, оскільки судовий розгляд скарги по суті без особи, яка подала скаргу є неможливим, а поведінка скаржника щодо постійного відкладення розгляду справи не забезпечує розгляду справи у строк, визначений законом і порушення такого строку виходить за межі розумного строку.
Як зазначено в Узагальненні ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування», у контексті вирішення питання про дії суду в разі відсутності скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд, слід зважати на те, що слідчим суддям доцільно у таких випадках залишати скаргу без розгляду. У випадку залишення скарги без розгляду скаржник буде мати право повторно звернутися з такою в суд.
Тому, слідчий суддя залишає скаргу ОСОБА_3 без розгляду, що не позбавляє його права повторно звернутися до суду з дотриманням процесуальних вимог щодо форми такого звернення та розгляду справи у суді.
Керуючись ст. 7, 9, 303, 304, 306, 307 КПК України,
ухвалив:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Кам`янка-Бузького відділення Радехівської місцевої прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення залишити без розгляду.
Повний текст ухвали складено 26 жовтня 2020 року.
Копію ухвали невідкладно надсилати учасникам справи.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1