Справа №484/138/21
Провадження №1-кс/484/44/21
У Х В А Л А
про часткове задоволення клопотання про арешт майна

22.02.2021р. м.Первомайськ

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши клопотання про арешт майна, внесене слідчим СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 від 19.01.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України

ВСТАНОВИЛА:

До суду надійшло клопотання слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 від 19.01.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, про арешт майна: легкового автомобіля марки ВАЗ2103, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (рами) НОМЕР_2 , 1975 року випуску, який належить ОСОБА_5 та перебуває у користуванні ОСОБА_6 , причепу з бортами д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 ; частини дерев невизначеної породи об`ємом приблизно 2 складометрів. Клопотання обґрунтоване тим, що вказані речі були вилучені 18.01.2021р. під час огляду місця події та вони можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Слідчий та прокурор на судове засідання не з`явились, надали заяви, в яких підтримали клопотання та просили розглянути справу без їх участі.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надали суду заяви, в яких просили відмовити в задоволенні клопотання та розглянути його у їх відсутність.

Дослідивши клопотання та докази, надані на його обґрунтування, слідчий суддя дійшла наступного.

Відповідно до ч.1, п.1 ст. 2, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою з абезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно вимог ч.1, 2 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до вимог ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частинами 1 та 2 статті 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно матеріалів кримінального провадження 19.01.2021р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про те, що 18.01.2021р. ОСОБА_7 здійснив незаконну порубку дерев в межах території Лисогірської сільської ради у кількості приблизно двох складометрів, які перевозив за допомогою автомобіля марки ВАЗ2103, д.н.з. НОМЕР_1 , та причепу, д.н.з. НОМЕР_3 .

Частина 1 статті 246 КК України передбачає відповільність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Під час огляду 18.01.2021р. місця події - ділянки дороги по вул. Великій в с.Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області були виявлені та вилучені вказані вище автомобіль та причеп з частинами дерев невизначеної породи об`ємом приблизно 2 складометра.

Постановою слідчого від 19.01.2021р. зазначені речі були визнані речовими доказами.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вказав, що накладення арешту необхідне з метою збереження предметів, речей і слідів, що в подальшому можуть мати значення речових доказів.

Вважаю, що клопотання належить частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, частини дерев невизначеної породи об`ємом приблизно 2 складометрів дійсно можуть мати доказове значення у вказаному кримінальному провадженні.

Однак, твердження про те, що автомобіль марки ВАЗ2103, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (рами) НОМЕР_2 , 1975 року випуску, та причеп з бортами д.н.з. НОМЕР_3 мають ознаки речових доказів у кримінальному провадженні є формальним, без вказівки на конкретні обставин.

Так, слідчим не надані докази того, що зазначені вище автомобіль та причеп були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять будь-які відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Також відсутні докази того, що вказані предмети були об`єктом кримінально протиправних дій, набуті кримінально протиправним шляхом. Відсутні докази того, що існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Вказане свідчить, що слідчим не доведена необхідність арешту вказаних у клопотанні автомобіля та причепа.

Керуючись ст. ст.. 98, 171-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

клопотання слідчого СВ Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058, від 19.01.2021р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на частини дерев невизначеної породи об`ємом приблизно 2 складометра, які були виявлені 18.01.2021р. у причепі з бортами д.н.з. НОМЕР_3 .

В задоволенні клопотання про арешт автомобіля марки ВАЗ2103, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (рами) НОМЕР_2 , 1975 року випуску, та причепу з бортами д.н.з. НОМЕР_3 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1