Справа № 296/6089/20
У Х В А Л А
Іменем України

23 липня 2020 року.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , отримавши заяву ОСОБА_2 про скасування постанови про порушення кримінальної справи від 04 червня 2008 року за нововиявленими обставинами,-

ВСТАНОВИВ:

До провадження Корольовського районного суду м.Житомира, надійшла заява ОСОБА_2 про скасування постанови про порушення кримінальної справи від 04 червня 2008 року за нововиявленими обставинами.

В даній заяві ОСОБА_2 зазначає, що 04 червня 2008 року порушено кримінальну справу за фактом заволодіння бюджетними коштами в великих розмірах в сумі 99.96 тис. грн., шляхом зловживання службовим становищем та службового підроблення, службовими особами фермерських господарств "Нива", "Нона" та "Пантера" за складами злочинів, передбачених ч.4 ст. 191 та ч.2 ст. 366 КК України. В зазначеній постанові не зазначено ЄДРПОУ фермерських господарств "Нива", "Нона" та "Пантера" та просить скасувати вказану постанову.

Суд, під час вирішення питання про відкриття провадження за нововиявленими обставинами по даній заяві ОСОБА_2 про скасування постанови про порушення кримінальної справи від 04 червня 2008року, перевіряючи доводи заявника, оглянув кримінальну справу №296/7/12-к з якої вбачається, що вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року ОСОБА_2 засуджений за ч.4 ст.27, ч.2 ст.366, ч.2 ст.366, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358, ч.5 ст.191, 69 КК України до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати на підприємствах, установах чи організаціях незалежно від форм власності посади, пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 2 роки, з конфіскацією 1/2 частини майна, яке є власністю ОСОБА_2 .

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 03.07.2014 року вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 18.02.2014 року змінено в частині призначеного покарання: застосовано ст.75 КК України та звільнено ОСОБА_2 від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за ч.5 ст. 191 КК України, з випробуванням та іспитовим строком на два роки, на підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_2 не змінювати місце проживання та не виїжджати за межі України без дозволу кримінально виконавчої інспекції, періодично з`являтися в цей орган для реєстрації. В решті вирок залишено без змін. Вирок та ухвала апеляційного суду набрали законної сили.

Доводи ОСОБА_2 про те, що про існування наведеної ним нововиявленої обставини він дізнався лише 10.06.2020р., є неспроможними і спростовуються наведеним вище, оскільки згідно матеріалів кримінальної справи заявник та захисник особисто подали апеляційні скарги від 03.03.2014р. на вирок суду, в тексті апеляційної скарги ОСОБА_2 вже зазначав про незаконність, на його думку, постанови про порушення кримінальної справи відносно нього, як один із доводів про незаконність вироку суду першої інстанції. Крім того, під час досудового слідства особисто оскаржував постанову в.о. прокурора від 04 червня 2008р. в судовому порядку.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 459 КПК України - судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

В ч.2 ст. 459 КПК України зазначено, що нововиявленими обставинами визнаються:

-штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких грунтується вирок;

-скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

-інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Виходячи з викланого, суд вважає, що у відкритті провадження за нововиявленими обставинами по даній заяві ОСОБА_2 про скасування постанови про порушення кримінальної справи від 04 червня 2008 року, слід відмовити, оскільки ОСОБА_2 не навів будь-яких нововиявлених обставин.

Крім того, дана постанова не являється кінцевим рішенням по кримінальній справі, а тому не підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Приймаючи таке рішення, суд керується положеннями ч. 2 ст. 464 КПК України про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», які необхідно розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження чи відмову у його відкритті.

Законодавець використав у цій нормі саме формулювання «суддя … вирішує питання про відкриття … провадження …», а не «суддя … відкриває … провадження …». Перше формулювання, на відміну від другого, насправді не означає, що за результатами вирішення відповідного питання має бути ухвалене лише рішення про відкриття провадження. Надавши судді повноваження «вирішувати питання», законодавець тим самим надав судді повноваження оцінювати, чи є підстави для відкриття провадження і, таким чином, вирішувати: відкрити провадження чи відмовити у його відкритті.

Даний Висновок щодо застосування норм права та право суду відмовити у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, перевіривши наявність підстав для відкриття провадження, прямо закріплений у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.02.2020р. (522/14170/17).

Стаття 442 КПК України встановлює, що у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів або палата, об`єднана палата, що передала справу відповідно на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду.

Чинним законодавством України встановлено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Усталена практика ЄСПЛ зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Ці обмеження повинні відповідати законній меті і має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

В рішенні у справі «Брумареску проти Румунії» міжнародна судова установа (ЄСПЛ) наголошує, що юридична визначеність вимагає поваги до принципу «res judicata», тобто остаточності судового рішення. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (пункти 61, 62). Як акцентує увагу ЄСПЛ у рішенні у справі «Рябих проти Росії», відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають вагомі й непереборні обставини (пункт 52). Перегляд не повинен розглядатись як прихований спосіб оскарження.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 459, 464 КПК України, висновками Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.02.2020р., суд-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про скасування постанови про порушення кримінальної справи від 04 червня 2008р. за нововиявленими обставинами.

Ухвала може бути оскражена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом семи днів з моменту її винесення.

Головуючий суддя ОСОБА_1