Справа № 132/2334/20
Провадження №1-кп/132/220/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2020 м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області
в складі головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 , .
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калинівці кримінальне провадження, внесене 11.03.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, старшого солдата, військовослужбовця військової служби за контрактом, снайпера-розвідника 3 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу 2 розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу виконувача обов`язки Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 №1126-VІІ на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
09.11.2019 громадянин ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України із Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).
Відтак, громадянин ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу за контрактом та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 №265 від 09.11.2019 старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду снайпер-розвідник 3 розвідувального відділення 1 розвідувального зводу 2 розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_4 , під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України.
Згідно з вимогами п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Відповідно до ст.ст. 200, 363 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказом командира військової частини НОМЕР_1 встановлено розпорядок дня військової частини, в якому визначено, що о 08 год 30 хв у рядового і сержантського складу контрактної служби починається ранковий огляд та о 18 год 00 хв.завершується робочий день.
Згідно з виписним епікрізом №1204 ОСОБА_4 перебував із 28.01.2020 по 19.02.2020 на стаціонарному лікуванні у військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону.
Старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її у військовій частині НОМЕР_1 , дислокованої в АДРЕСА_2 , перебуваючи на посаді снайпера-розвідника 3 розвідувального відділення 1 розвідувального зводу 2 розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , 20 лютого 2020 року в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, діючи умисно, не з`явився із лікувального закладу до розташування військової частини НОМЕР_1 дислокованої в АДРЕСА_2 та ухилився від проходження військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та лише 16 червня 2020 року добровільно з`явився до військової прокуратури Вінницького гарнізону.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину, за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся та суду повідомив, що проходив службу за контрактом. Пояснив, що з 09.11.2019 його зараховано на посаду снайпера-розвідника 3 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу 2 розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , яка розташовується АДРЕСА_2 . З 28.01.2020 по 19.02.2020 перебував на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі у м. Вінниці. Після лікування, 20.02.2020 повинен був повернутися у військову частину НОМЕР_1 , однак, усвідомлюючи, що порушує вимоги закону, одразу після виписки з лікувального закладу поїхав в м. Енергодар Запорізької області за місцем свого проживання через сімейні обставини, про що повідомив військомат, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби. Потім повернутися у військову частину не зміг через встановлення на території України карантину, відсутністю транспортного сполучення та через скрутне матеріальне становище. 16.06.2020 самостійно з`явився у військову прокуратуру Вінницького гарнізону.
Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, дослідивши визначений судом обсяг доказів, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доказана і його дії правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
При вирішенні питання щодо обрання покарання ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. До обставин, що пом`якшують покарання суд відносить і факт того, що ОСОБА_4 є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серія НОМЕР_2 , виданим 03.12.2015.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за наявності пом`якшуючих покарання обставин у виді щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, статусу учасника бойових дій, суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, призначивши обвинуваченому покарання у виді штрафу, яке є достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і досягне мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Цивільний позов не заявлявся, речові докази, судові витрати по справі відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.ст. 368, 370-374КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 (п`ять тисяч сто) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя ОСОБА_1