Справа № 751/4447/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/641/20
Категорія - умовно-дострокове звільнення від покарання. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

засудженої ОСОБА_6

її захисника адвоката ОСОБА_7

представника ЧВК № 44 ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Селидове Донецької області, якій вироком Селидівського міського суду Донецької області від 20 листопада 2015 року за ч. 2 ст. 317, ст. 71 КК України призначене покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Рішення суду обґрунтоване тим, що засуджена своєю поведінкою не довела виправлення, а тому клопотання захисника про таке звільнення є передчасним.

В апеляційній скарзі захисник засудженої адвокат ОСОБА_7 просить рішення суду першої інстанції скасувати, задовольнити його клопотання, застосувати щодо ОСОБА_6 положення ст. 81 КК України та звільнити її умовно - достроково від подальшого відбування покарання, мотивуючи тим, що під час відбування покарання його підзахисна дійсно не працювала, але це було зумовлено тим, що вона є інвалідом ІІ групи.

ОСОБА_6 приймає участь у роботі самодіяльних організацій, є керівником секції прикладної творчості з напрямком «художній розпис», приймає участь у поліпшенні житлово-побутових умов, здійснює розпис стін відділення. Із своїми роботами приймала участь у міжнародному конкурсі, за що отримала диплом.

Вона залучена до програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Творчість», «Освіта», відвідує богослужіння та інші релігійні заходи, навчається у вечірній змінній школі, нею повністю реалізована програма «Подолання наркотичної залежності».

На думку захисника, ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела виправлення і до неї повинно бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, засуджену та її захисника, які просили про задоволення апеляційної скарги, представника колонії та прокурора, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, матеріали особової справи засудженої та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Положення ст. 81 КК України передбачають можливість для осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, після фактичного відбуття певної частини покарання, при сумлінній поведінці і ставленні до праці, бути звільненими умовно-достроково від невідбутої частини покарання.

Саме по собі фактичне відбуття визначеної законодавцем частини покарання, автоматично не зобов`язує суд звільнити особу умовно-достроково від покарання.

20 листопада 2015 року ОСОБА_6 була засуджена Селидівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 317, 71 КК України до покарання у виді 4 років 9 місяців позбавлення волі. Попередня судимість за вироком від 12 травня 2015 року за ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311, 79 КК України до покарання у виді 4 років шести місяців позбавлення волі була умовною з іспитовим строком три роки, який вона витримала незначний проміжок часу. За сукупністю вироків, суд збільшив покарання тільки на три місяці.

Засуджена ОСОБА_6 відбуває покарання з 04. 10. 2016 і фактично відбула встановлену законом частину строку покарання для умовно-дострокового звільнення.

Проте, характеризується як особа, яка не завжди стримана, вимоглива, зосереджена на власних потребах.

За досить тривалий час перебування в Чернігівській виправній колонії № 44, з 23 лютого 2017 року, не має жодного заохочення. При цьому, мала три стягнення, які на час розгляду клопотання погашені у встановленому законом порядку. 26 грудня 2019 року з ОСОБА_6 була проведена бесіда профілактичного характеру.

У цілому характеризується як особа, яка не завжди правильно будує стосунки з іншими засудженими, з якими у неї відбувалися конфлікти на побутовому рівні, зауваження працівників установи розцінює на власний розсуд, не завжди в чистоті та порядку утримує спальне місце. Мала усні зауваження щодо зберігання особистих речей.

Під час розгляду клопотання про можливість умовно-дострокового звільнення суд надає оцінку поведінці засудженої не тільки у період перед зверненням із клопотанням про таке звільнення, а за весь час відбування покарання у даній установі.

З досліджених матеріалів особової справи засудженої убачається, що про ОСОБА_6 у опитувальних аркушах відсутні дані про позитивні зміни у її поведінці, вона має виключно задовільні та негативні характеристики з усіх пунктів, що також не може бути залишено поза увагою суду.

Доводи захисника про позитивні зміни та сумлінну поведінку ОСОБА_6 під час відбування покарання, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки керівництво секцією художнього розпису, участь у міжнародному конкурсі з даного виду мистецтва та залучення до ряду програм диференційованого впливу є доказом позитивних змін, проте не доводять остаточного виправлення та готовності до правомірної поведінки.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу, що ОСОБА_6 має п`яту судимість, раніше умовно-достроково звільнялась від покарання та з випробуванням, проте належних висновків не зробила, продовжує вчиняти злочини.

07 червня 2018 року комісію установи було відмовлено ОСОБА_6 у застосуванні зміни умов тримання згідно ст. 100, 101 КВК України, 28 лютого 2019 року було відмовлено у заміні невідбутої частини строку покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України та 12 грудня 2019 року відмовлено у застосуванні пільги у виді умовно-дострокового звільнення.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 грудня 2019 року засудженій ОСОБА_6 було відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення.

В силу ч. 7 ст. 539 КПК України, у разі набрання законної сили ухвалою про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженої від покарання, повторний розгляд цього клопотання може мати місце не раніше як через півроку з дня винесення ухвали суду про відмову.

За час, що минув після відмови судом в умовно-достроковому звільненні, позитивних змін у поведінці засудженої ОСОБА_6 , немає, а тому суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні повторного клопотання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від покарання засудженої ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12