У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 серпня 2020 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цаленджиха, Республіки Грузія, громадянина Грузії, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332-2 КК України, у кримінальному провадженні №0000041 від 10.07.2020 року,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5
підозрюваний ОСОБА_6
перекладач ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , терміном до 06 жовтня 2020 року.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання;

- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора, суду з м. Нова Одеса;

- носити електронний засіб контролю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, або особистого зобов`язання.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, винесена з істотним порушенням вимог КПК.

Стверджує, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначає, що підозрюваний має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, постійно мешкає за однією адресою разом з родиною, працює неофіційно, наразі є юридична особа, яка надасть офіційне працевлаштування підозрюваному, а застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту позбавляє його можливості працювати та допомагати своїй родині.

Вказує, що підозрюваний не збирається ухилятись від органів досудового розслідування, впливати на свідків, повністю виконує процесуальні обов`язки та має намір доводити свою невинуватість.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Слідчим відділом Управління СБ України в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000041 від 10.07.2020 року за обставинами вчинення незаконного перетинання громадянином Грузії державного кордону України та незаконного поводження зі зброєю, бойовими припасами та вибуховими речовинами без передбаченого законом дозволу, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 332-2, ч. 1 ст. 263 КК України.

В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що 24.04.2019 УДМС України в Миколаївській області громадянина Грузії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП, в частині ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування. Того ж дня, 24.04.2019 року УДМС України в Миколаївській області прийнято «рішення №144 «Про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства», громадянина Грузії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким він ознайомився під особистий підпис. В подальшому, ОСОБА_6 у термін до 20 год. 00 хв. 24.04.2019 року примусово видворено за межі території України з подальшою забороною в`їзду на територію України строком на три роки, тобто до 24.04.2022.

Незважаючи на обізнаність та усвідомлення заборони в`їзду на територію України, в ніч з 24.04.2019 на 25.04.2020 року у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України в порушення встановленого порядку перетинання державного кордону України.

З метою реалізації свого злочинного умислу, 25.04.2019 року у нічний час доби (більш точно час розслідуванням встановити не надалося можливим) ОСОБА_6 прибув на маршрутному таксі до найближчого населеного пункту (назву населеного пункту розслідуванням встановити не надалося можливим), який розташований поруч з пунктом пропуску «Первомайськ» (Республіка Молдова), суміжний з пунктом пропуску для автомобільного сполучення "Кучурган" (Україна).

Далі, 25.04.2019 переслідуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне перетинання через державний кордон України, ОСОБА_6 у вищезазначеному населеному пункті зустрів чоловіка (вказану особу розслідуванням встановити не надалося), який за п`ятдесят доларів США погодився останнього провести на територію України, в порушення встановленого порядку перетинання державного кордону України, поза встановленими пунктами пропуску.

Того ж дня, ОСОБА_6 діючи умисно, маючи умисел на незаконне перетинання державного кордону України поза пунктом пропуску через державний кордон України, в порушення встановленого порядку перетинання державного кордону України, усвідомлюючи суспільний характер своїх дій та бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України, будучи особою, якій заборонено в`їзд на територію України, пересуваючись на гужовому транспорті під управлінням невстановленою слідством особою з сторони Республіки Молдови від пункту пропуску «Первомайськ» до України, без відповідного дозволу компетентних органів України та за наявності їх заборони на в`їзд в Україну, при невстановлених розслідуванням обставинах об`їхав пункт пропуску і паспортного контролю «Кучурган» (Україна), тим самим перетнув лінію державного кордону України поза пунктом пропуску та внаслідок чого потрапив на територію України поблизу населеного пункту «Кучурган» (Україна).

06.08.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 332-2 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 332-2 КК України та про наявність ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог статті 194 КПК України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно з положеннями частини 2 статті 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог законодавства.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 332-2 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування оскільки, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 332-2 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі строком до 3 років, а тому, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим за ч. 1 ст. 332-2 КК України, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може виїхати за межі України або на територію, не підконтрольну Україні.

Крім того, слідчий суддя вважав доведеним ризики, передбачені п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки відповідно до наявних у матеріалах кримінального провадження даних про його особу ОСОБА_6 раніше судимий, не має громадянства України, не має реєстрації місця проживання, ігнорує та не виконує законні рішення виконавчої влади України, а тому може продовжити свої злочинні діяння. Також судом враховано, що даний час не проведено всіх необхідних і можливих слідчих (розшукових) дій з метою отримання беззаперечних доказів вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що свідчить про наявність ризику з боку останнього перешкоджати кримінальному провадженню.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, те що підозрюваний ОСОБА_6 раніше судимий, не має громадянства України, не має реєстрації місця проживання, ігнорує та не виконує законні рішення виконавчої влади України.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи захисника в апеляційній скарзі відносно необґрунтованості висновків слідчого судді щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж цілодобовий домашній арешт, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Посилання апелянта на те що, підозрюваний має місце проживання та не збирається переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, не можуть бути взяті до уваги, оскільки, вказані факти не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, ризики, встановлені слідчим суддею у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 серпня 2020 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді