ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2164/20 Справа № 334/6587/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у закритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0002092 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 липня 2020 року включно,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалусуду скасувати, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити розмір застави.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що прокурором, в порушення п.1 ч.3 ст.199 КПК України, не було викладено обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, що також було проігноровано судом.
Вказує на те, що суд в своєму рішенні послався виключно на тяжкість обвинувачення, що є неприпустимим, при цьому вагомих причин для продовження тримання під вартою наведено не було.

Зазначає, що на даний час немає жодних доказів, які б свідчили про те, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Також, жодного доказу щодо його можливого впливу на потерпілу прокурором не наведено ані в клопотанні, ані при його розгляді в суді. Крім того, в судовому засіданні законний представник потерпілої та її представник заперечували проти ризику впливу на потерпілу, та вважали за можливе застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Посилається на те, що ризик вчинення нового кримінального правопорушення також є недоведеним, оскільки обвинувачений ніколи не був засуджений, після лютого 2019 року не вчиняв інших кримінальних правопорушень, а також не продовжував кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Таким чином, ризики, передбачені ст.177 КПК України, відсутні, доказів протилежного стороною обвинувачення не надано.

Вказує на те, що судом залишено без уваги клопотання сторони захисту про застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, чим було порушено ст.370 КПК України.

Суд в своїй ухвалі взагалі не розглядав можливість визначення застави.

Зазначає, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, до обрання йому запобіжного заходу працював, має постійне місце реєстрації та проживання, навчається в Національному університеті Запорізька політехніка, має позитивну характеристику, раніше не судимий, не притягався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, щиро розкаявся.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2020 року ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 липня 2020 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що прокурором надано достатньо доводів про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні прокурора, які продовжують існувати. Тяжкість злочинів, що інкримінується обвинуваченому ОСОБА_8 , а також обставини його вчинення, у сукупності із даними про його особу, з огляду на вірогідність переховування від суду та впливу на потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, дає підстави вважати, що зміна відносно обвинуваченого запобіжного заходу на більш м`який є неможливою та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника і просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжяперебуває обвинувальний акт № 0002092від 19.06.2019 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 19.06.2019 року до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Судом першої інстанції в судовому засіданні, яке розглядалось 20.05.2020 року, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, було розглянуто питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 .
Розглядаючи вказане питання, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 20.05.2020 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з тих підстав, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі може переховуватись від суду, впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, звільнився з роботи, знає законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , оскільки є хрещеним батьком малолітньої потерпілої.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Твердження про те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, до обрання йому запобіжного заходу працював, має постійне місце реєстрації та проживання, навчається, має позитивну характеристику, раніше не судимий, не притягався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Посилання захисника на те, що судом залишено без уваги клопотання сторони захисту про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою є безпідставним, оскільки в ухвалі судом зазначено, що позиція сторони захисту про можливе забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, не підтверджена належними доказами.
Доводи захисника про те, суд не розглянув можливість застосування до ОСОБА_8 застави, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.153 КК України, тобто вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, а тому, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2020 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4