Дата документу 21.09.2020 Справа № 333/2604/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1612/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/2604/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 серпня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ленінськ Кзил-Ординської області Казахстан, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, до 24.10.2020 року включно.

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 . Свої вимоги мотивував тим, що в порушення вимог кримінального процесуального закону ні клопотання про продовження строку тримання під вартою, ні додатки до нього а ні суду, а ні стороні захисту надано не було. А тому, у зв`язку з відсутністю письмового клопотання прокурора, поданого саме в порядку, передбаченому ст.184 КПК, у суду були відсутні підстави для вирішення питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Також захисник, з посиланням на ч.3 ст.404 КПК, просив під час апеляційного розгляду дослідити відео з камери спостереження за 19.01.2020 року.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Комунарського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Суд, задовольняючи дане клопотання та продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , в ухвалі зазначив, що у даній справі існують ризики того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню та незаконно впливати на свідків, а тому для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Перевіряючи наявність у даній справі ризиків, передбачених ст.177 КПК, суд першої інстанції правильно встановив, що ризики того, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню та незаконно впливати на свідків, об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Наявність існування вказаних ризиків об`єктивно підтверджується матеріалами провадження, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , його тяжкість (особливо тяжке), його підвищену суспільну небезпеку (злочин проти життя та здоров`я особи), а також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у даного кримінального правопорушення.

Крім того, на користь існування вказаних ризиків свідчать і ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_8 неодружений, осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, під час досудового розслідування переховувався від правоохоронних органів. Крім того, судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 триває і на даний час не завершений.

Наведені вище обставини у їх сукупності давали суду достатні підстави для висновку, що ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню та незаконно впливати на свідків, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти цим ризикам.

На переконання колегії суддів, з огляду на значимі для даного провадження обставини, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, надані матеріали провадження не містять. Не надано таких даних і стороною захисту.

Вимагаючи скасувати ухвалу суду, захисник виходив з того, що суд не мав підстав для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки прокурор не подав письмового клопотання у відповідності до вимог ст.184 КПК.

При вирішенні таких заперечень колегія суддів виходить з того, що ч.3 ст.331 КПК зобов`язує суд незалежно від наявності клопотань до спливу продовженого строку повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. А тому суд, продовжуючи строк тримання обвинуваченого під вартою, діяв у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Відтак ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування за доводами, наведеними в апеляційній скарзі, відсутні.

При цьому клопотання захисника про дослідження відеозапису з камери спостереження, на якому зафіксована подія перестрілки за участю потерпілих та обвинуваченого, задоволенню не підлягає, оскільки на даному етапі суд не перевіряє обґрунтованість чи необґрунтованість пред`явленого обвинувачення, а вирішує лише питання щодо наявності передбачених ч.1 ст.177 КПК ризиків та необхідності тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 серпня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4