Справа № 442/4522/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/965/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_7 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2020 року про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2020 року застосовано до малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої а адресою: АДРЕСА_1 , строком на 1 (один) рік.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з ухвалою суду, малолітній ОСОБА_8 , близько 14:00 год. 9 травня 2020, достовірно знаючи, що неповнолітні ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу таємно викрали мобільний телефон марки «Xiaomi» «Rеdmi 7 А» вартістю 1 800 гривень з чохлом для мобільного телефону торгівельної марки «Xiaomi» «Redmi 7 А», вартістю 51,67 гривень, та коробку від вказаного телефону, належні ОСОБА_12 , заздалегідь не обіцявши, та перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 , безкоштовно отримав вказаний мобільний телефон від ОСОБА_10 , та в подальшому збув його, продавши своїй матері ОСОБА_9 , за 1200 гривень.

Не погоджуючись з ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2020 року, заступник прокурора Львівської області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_8 змінити у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, слова «неповнолітні ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 » у мотивувальні частині ухвали замінити на «Неповнолітня ОСОБА_11 спільно з особою, стосовно якої до Дрогобицького міськрайонного суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000903 від 22 червня 2020 року». У решті ухвалу залишити без змін.

Вказує, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000903 від 22 червня 2020 року стосовно неповнолітньої ОСОБА_10 про вчинення кримінального правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку із таємним викраденням нею мобільного телефонна «Xiaomi Redmi 7A» вартістю 1800 грн. з чохлом вартістю 51, 67 грн., належного ОСОБА_12 , перебуває на розгляді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області та кінцеве рішення у ньому не прийнято.

Однак, не дивлячись на це, суддя місцевого суду допустив твердження, яке фактично є категоричним висновком про вчинення ОСОБА_10 інкримінованого їй кримінального правопорушення, чим порушено принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини особи.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Положенням ч. 1 ст. 7 КПК України визначено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, однією з яких є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 КПК України передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Частиною 1 ст. 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги представника прокурора, колегія суддів вважає, що під час судового розгляду кримінального провадження про обвинуваченням ОСОБА_8 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 198 КК України, наведених вище вимог кримінального процесуального закону дотримано не було.

Зокрема, як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0001013 від 22 червня 2020 року, формулюючи обвинувачення ОСОБА_8 , суддя суду першої інстанції у мотивувальній частині ухвали, крім іншого, зазначив дослівно наступне: «малолітній ОСОБА_8 , близько 14:00 год. 9 травня 2020, достовірно знаючи, що неповнолітні ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу таємно викрали мобільний телефон марки «Xiaomi» «Rеdmi 7 А» вартістю 1 800 гривень з чохлом для мобільного телефону торгівельної марки «Xiaomi» «Redmi 7 А», вартістю 51,67 гривень, та коробку від вказаного телефону, належні ОСОБА_12 , заздалегідь не обіцявши, та перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 , безкоштовно отримав вказаний мобільний телефон від ОСОБА_10 »

Тобто, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, в ньому зазначені відомості, які фактично є категоричним висновком про вчинення неповнолітньою ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, хоча обвинувачення стосовно неї судом не розглядалось.

Отже, вказавши в ухвалі на зазначені вище обставини, як такі, що доведені, суд першої інстанції, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, допустив порушення законних прав та інтересів ОСОБА_10 , оскільки фактично вдався до правової оцінки дій останньої, чим порушив принцип презумпції невинуватості.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові у справі №361/4536/17 від 14 листопада 2019 року.

З огляду на наведене, а також те, що зміна ухвали суду першої інстанції не погіршує становища особи, відносно якої застосовано примусові заходи виховного характеру, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду щодо ОСОБА_8 змінити, виключивши з її мотивувальної частини, при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 198 КК України, а також форми вини і мотивів такого діяння, посилання на обставини, які дозволяють ідентифікувати ОСОБА_10 , обвинувальний акт щодо якої перебуває на розгляді у Дрогобицькому міськрайонному суді Львівської області, та викласти їх таким чином, щоб вони не дозволяли цього зробити.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а в решті ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 липня 2020 про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_8 змінити.

Слова «неповнолітні ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 » у мотивувальні частині ухвали замінити на «Неповнолітня ОСОБА_11 спільно з особою, стосовно якої до Дрогобицького міськрайонного суду скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000903 від 22 червня 2020 року».

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4