Справа № 214/3231/19
1-кп/214/219/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження №0002273 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 15.03.2020 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.01.2021 року обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.12.2018 року у вказаному кримінальному провадженні. Просив скасувати арешт на належне йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , накладений ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.12.2018 року.

В обґрунтування клопотання обвинувачений зазначив, що ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.12.2018 року на належний йому автомобіль Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 та на свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля серії НОМЕР_2 був накладений арешт із забороною розпоряджатись та відчужувати вказаний автомобіль до закінчення досудового розслідування та судового провадження. При цьому, після проведення необхідних слідчих дій та експертиз, слідчого було зобов`язано повернути власнику автомобіль на зберігання. Обвинувачений наголошує, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, слідчим було проведено всі необхідні слідчі дії за участю його автомобіля, але слідчим не виконано ухвалу слідчого судді в частині повернення на зберігання автомобіля власнику. Обвинувачений вважає, що наразі, відсутні будь-які правові підстави надалі обмежувати його у праві користування та розпорядження належним йому майном, тому арешт накладений на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу має бути скасований.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 , кожен окремо, підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити та зняти арешт з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Прокурор не заперечував проти задоволення вказаного клопотання.

Потерпіла та її представник, кожен окремо, просили відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання про зняття арешту, вважає, що воно підлягає задоволенню за таких підстав.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст.1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
В силу ст.41 Конституції України та ст.1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Згідно з ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Окрім цього, згідно з ст.174 КПК України, зокрема, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Так, ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.12.2018 року накладено арешт на майно, а саме: автомобіль Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 та на вказане свідоцтво, із забороною розпоряджатись та відчужувати вказані автомобіль та свідоцтво до закінчення досудового розслідування та судового провадження. При цьому, в ухвалі окремо зазначено про необхідність повернення ОСОБА_6 вказаного майна на зберігання після проведення всіх необхідних слідчих дій.

Разом з цим, згідно з реєстром матеріалів зазначеного кримінального провадження, 26.04.2019 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та відкрито матеріали кримінального провадження, 27.04.2019 року складено та затверджено обвинувальний акт.

Таким чином, слідчим, відповідно до ч.5 ст.40 КПК України та глави 20 КПК України, було проведено всі необхідні слідчі дії, зокрема, судову авто-технічну експертизу №32/10.1/89 та експертизу технічного стану вказаного автомобіля №32/10.2/86.

Отже, з урахуванням тієї обставини, що досудове розслідування у цьому проваджені закінчено, а слідчим проведено всі слідчі дії, суд приходить до висновку, що на теперішній час відсутні будь-які обґрунтовані підстави подальшого перебування під арештом частини майна, належного обвинуваченому, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

При цьому, суд зазначає, що ухвалою слідчого судді від 18.12.2018 року, якою накладено арешт на належний ОСОБА_6 транспортний засіб, йому було заборонено виключно розпоряджатись та відчужувати цей автомобіль. Натомість, у праві користування вказаним майном обвинувачений обмежений не був. Разом з цим, реалізувати це право ОСОБА_6 не може через чинний арешт, накладений на свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задовольнити клопотання ОСОБА_6 про часткове скасування арешту майна, що був накладений ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.12.2018 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.170, 174, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Скасувати арешт на належне ОСОБА_6 майно, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_2 , вилучене слідчим Криворізького відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області в ході огляду місця події від 13.12.2018 року, накладений ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.12.2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 22.01.2021 року.

Суддя ОСОБА_1