Провадження № 1-в/641/208/2020 Справа № 641/3718/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

засудженої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в режимі відеоконференції з ДУ "Качанівська виправна колонія (№54)" подання ДУ "Качанівська виправна колонія (№54)" про визначення порядку застосування покарання за наявності кількох вироків щодо засудженої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:
До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло подання ДУ "Качанівська виправна колонія (№54)" про визначення порядку виконання вироків щодо засудженої ОСОБА_6 за наявності кількох вироків, а саме вироку Шевченківського районного суду Харківської області від 30.09.2019 року та вироку Краматорського районного суду Донецької області від 05.06.2013 року.

В обґрунтування подання зазначено, що в ДУ "Качанівська виправна колонія (№54)" відбуває покарання ОСОБА_6 , засуджена 30.09.2019 року Шевченківським районним судом Харківської області за ст. 186 ч. 3 КК України до 05 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 06.02.2020 року. Початок строку 02.03.2019 року, кінець строку 02.03.2024 року. Попередні судимості: 25.03.2012 року Авдіївським міським судом Донецької області за ст. 185 ч. 3, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 26.03.2012 року Авдіївським міським судом Донецької області за ст. 185 ч. 3, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 05.06.2013 року Краматорським міським судом Донецької області за ст.185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 08.07.2013 року. Згідно з повідомленням Краматорського міського суду від 17.04.2020 року вирок не виконано.

Прокурор ОСОБА_3 подання державної установи «Качанівська виправна колонія (№ 54)» про визначення порядку застосування покарання за наявності кількох вироків щодо ОСОБА_6 підтримала, просить остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Засуджена ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що покарання за вироком Краматорського районного суду Донецької області від 05.06.2013 року вона не відбула, працівники поліції її не затримували для виконання вироку.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію засудженої.

Представник державної установи «Качанівська виправна колонія (№ 54)» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 539 КПК України в судове засідання для розгляду питання, пов`язаного з виконанням вироку, викликаються зокрема засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, вислухавши думку прокурора, засудженої, її захисника, дослідивши матеріали, зазначає наступне.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Згідно з ч. 1-3, 5 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті58, частини першої статті62 Кримінального кодексу України), 11, 13 частини першої статті 537цього Кодексу. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статями 318- 380 цього Кодексу з урахуванням положень цього розділу. За наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Як вбачається з роз`яснень, які викладені в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Відповідно до ч.ч.1 - 2, 4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є особливо тяжким злочином, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років. При складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Судом встановлено, що вироком Краматорського міського суду Донецької області від 05.06.2013 року ОСОБА_6 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч. 2 КК України, та призначено їй покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженій обчислювати з моменту взяття під варту. Розпорядженням суду від 10.07.2013 року вирок звернуто до виконання.

Згідно листа Краматорського міського суду Донецької області від 17.04.2020 року протягом 2013 - 2016 років на неодноразові запити суду про виконання вироку Краматорського міського суду Донецької області від 05.06.2013 року відповідей від Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області не надходило. 21.07.2017 року на адресу суду надійшов лист заступника начальника Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_7 № 11638/301/04-2014 з повідомленням про закриття оперативно-розшукової справи категорії "Розшук" № 40-366/16 від 06.10.2016 року відносно ОСОБА_6 в зв`язку з встановленням її місцезнаходження та неможливістю поміщення ОСОБА_6 до ІТТ через закінчення строку дії вироку суду, а саме з моменту винесення вироку 05.06.2013 року до моменту оголошення у розшук минуло три роки. Будь-яка інформація щодо виконання вироку суду від 05.06.2013 року відносно ОСОБА_6 до Краматорського міського суду Донецької області станом на 17.04.2020 року не надходила.

На запит Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.08.2020 року Краматорським ВП ГУНП в Донецькій області 18.09.2020 року повідомлено, що надати на адресу суду матеріали ОРС "Розшук" № 40-366 від 06.10.2016 року стосовно ОСОБА_6 не виявляється можливим у зв`язку зі знищенням архівних справ за закінченням термінів зберігання.

Вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 30.09.2019 року ОСОБА_6 засуджена за ст. 186 ч. 3 КК України до 05 років позбавлення волі. При постановленні цього вироку засудження ОСОБА_6 вироком Краматорського міського суду Донецької області від 05.06.2013 року враховано не було. Вирок набрав законної сили 06.02.2020 року. За цим вироком ОСОБА_6 відбуває покарання у ДУ "Качанівська виправна колонія (№ 54)".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Окрім того, частиною третьою статті 80 КК передбачено положення щодо зупинення перебігу строку давності у разі, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

У частині четвертій статті 80 КК також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування статті 80 КК передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Однак ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Зазначена правова позиція висловлена Верховний Судом України у відповідній постанові від 24.12.2015 року по справі № 5-324кс15.

Суд зазначає, що в матеріалах, доданих до подання ДУ "Качанівська виправна колонія (№ 54)", відсутні відомості про ухилення ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Краматорського міського суду Донецької області від 05.06.2013 року, а відтак підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку Краматорського міського суду Донецької області від 05.06.2013 року і застосування частини третьої статті 80 КК.

Згідно з доданими до подання копією довідки про судимості ОСОБА_6 та копією вироку Шевченківського районного суду Харківської області від 30.09.2019 року, після набрання законної сили вироком Краматорського міського суду Донецької області від 05.06.2013 року, новий злочин ОСОБА_6 вчинила 01.03.2019 року, а тому підстави для застосування положень частини 4 статті 80 КК також відсутні.

З урахуванням викладеного, підстави для розгляду питання про порядок застосування покарання за наявності кількох вироків відсутні, оскільки закінчились строки давності виконання вироку Краматорського міського суду Донецької області від 05.06.2013 року, виконанню щодо ОСОБА_6 підлягає вирок Шевченківського районного суду Харківської області від 30.09.2019 року.

Приймаючи до уваги викладене, подання ДУ "Качанівська виправна колонія (№ 54)" задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 71, 80 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Подання ДУ "Качанівська виправна колонія (№54)" про визначення порядку виконання вироків щодо засудженої ОСОБА_6 за наявності кількох вироків - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1