Справа № 148/1394/20
Провадження №1-кп/148/181/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2020 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд
Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000165 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИВ:
До Тульчинського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання щодо продовження строку застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ризики встановлені під час обрання запобіжного заходу не зникли.
Обвинувачений ОСОБА_3 і його захисник заперечили щодо задоволення клопотання заявленого прокурором, при цьому посилалися на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для збереження найсуворішого виду запобіжного заходу та захисником ОСОБА_7 до початку судового розгляду подано клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки наявні три особи, що ручаються за виконання ОСОБА_3 процесуальних обов`язків.
Так, до початку судового розгляду ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 подали заяви згідно яких просять передати ОСОБА_3 їм на поруки та гарантують виконання ним процесуальних обов`язків, забезпечення належної поведінки та доставку обвинуваченого за першою ж вимогою до органу досудового розслідування чи суду, які в судовому засіданні підтримали свої заяви.
Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на особисту поруку, оскільки ризики встановлені під час досудового розслідування не змінились, а особи, які подали заяви про взяття на поруки ОСОБА_3 , не зазначили того, як саме мають впливати на обвинуваченого щодо виконання ним процесуальних обов`язків, крім як в телефонному режимі.
В судовому засіданні встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 обрано ухвалою слідчого судді від 11.05.2020 строком на 60 днів, та востаннє продовжено судом 29.09.2020 на строк до 28.11.2020.
Щодо клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на особисту поруку суд вважає, за необхідне зазначити наступне.
Частиною 1 статті 180 КПК України, визначено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку підозрюваного, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.
Крім того, однією з умов обрання такого запобіжного заходу є впевненість слідчого судді в тому, що поручителі дійсно можуть впливати на поведінку підозрюваного та забезпечити його доставлення до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу. При цьому важливою передумовою ефективної дії запобіжного заходу у вигляді особистої поруки є почуття довіри і поваги підозрюваного до поручителя. Такі взаємовідносини гарантують, з одного боку, прагнення самої особи до дотримання цього запобіжного заходу, а з другого - забезпечують можливість реального впливу поручителів на її поведінку.
Аналізуючи зазначені вимоги чинного кримінального процесуального законодавства та дослідженні у ході судового розгляду заяви, документи та пояснення, надані особами, які виявили бажання бути поручителями обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вказані особи дійсно заслуговують на довіру, оскільки позитивно характеризуються за місцем проживання.
Разом з тим, їх взаємовідносини з ОСОБА_3 не гарантують реальний вплив на поведінку обвинуваченого, а самі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 є жителями с. Торків Тульчинського району Вінницької області, тоді як обвинувачений до затримання проживав у с. Мазурівка Тульчинського району Вінницької області, що знаходиться на значній відстані від с. Торків, як зазначили поручителі близько 18 км., і також про те, що будуть здійснювати контроль за обвинуваченим в телефонному режимі, і у свою чергу свідчить про відсутність у останніх достатньої можливості своєчасно і належним чином реагувати на порушення обвинуваченим покладених на нього обов`язків та значно ускладнить їх контроль за повним та своєчасним виконанням процесуальних обов`язків і як наслідок, не виключає існування встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене, а також підвищену суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченому злочину, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника Головенка, щодо зміни запобіжного заходу та заяв ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про взяття обвинуваченого ОСОБА_3 на поруки.
Так, згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
На підставі ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
За привалами ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції ь(правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (абз. 5 п. 18 Листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013).
У зв`язку з чим, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, те що, обставини, які взято до уваги слідчим суддею при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишилися незмінними, а саме існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України щодо того, що ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; тяжкість вчиненого ОСОБА_3 злочину та співрозмірність можливо призначеного останньому покарання, у випадку доведеності його вини, може вказати про можливе залишення останнім свого місця проживання та переховування від суду, з метою уникнення відповідальності. Крім того, ОСОБА_3 з метою ухилення від кримінальної відповідальності залишив місце скоєння злочину та вживав заходів по знищенню речових доказів у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, за місцем проживання характеризується негативно, ніде не працює.
За таких обставин, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16.10.2014) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою щодо ОСОБА_3 , як такого, що достатній для запобіганню ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків, а відтак клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою, слід задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 180, 183, 193, 194, 197, 331, 350 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про заміну ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку відмовити.
Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с. Торків, Тульчинського району, Вінницької області, зареєстрованому, за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому до затримання, за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 16.01.2021.
Ухвалу вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а також направити для виконання начальнику установи виконання покарань.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Тульчинського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1