Справа № 347/1573/20
Провадження № 1-кп/347/232/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2020 р. Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Косів кримінальне провадження, що внесене в ЄРДР 16 серпня 2020 року за №0000257 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великий Рожин Косівського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, не працевлаштованого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.240 КК України,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 здійснив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин:15 серпня 2020 року близько 16 год., обвинувачений ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідних для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу гірничого відводу, разом із двома іншими особами ( ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ), які не усвідомлювали злочинності дій ОСОБА_4 , за допомогою ручних лопат здійснили видобуток на лівому березі річки Черемош, що біля села Тюдів Косівського району Івано-Франківської області, піщано-гравійної суміші, яка відповідно до постанови КМУ від 12.12.1994 року № 827 (із змінами та доповненнями) належить до корисних копалин загальнодержавного значення, з подальшим завантаженням піщано-гравійної суміші (гравію) на автомобіль марки «ЗИЛ 131», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , та перебував у тимчасовому користування обвинуваченого ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, зазначивши час, місце, спосіб і мету його вчинення. Зокрема, він пояснив, що дійсно він здійснив видобуток гравію в руслі річки Черемош в с.Тюдів Косівського району для облаштування заїзду до власного господарства. Автомобіль, що використав для цієї мети, попередньо позичив у ОСОБА_9 , який є його законним володільцем та не знав про його незаконне використання, як і власник автомобіля ОСОБА_8 .

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнав, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та немає сумнівів у добровільності їх позицій.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст. 240 КК України.

Як підтверджуючі та характеризуючі особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом досліджені наступні письмові докази:

- копію паспорта громадянина України ОСОБА_4 , серії НОМЕР_2 , виданий 02.12.2011 року Косівським РВ УМВС України в Івано-Франківській області,

- копію посвідчення водія ОСОБА_4 НОМЕР_3 ;

- характеристика з місця проживання, відповідно до якої він характеризується позитивно;

- вимога СІП ГУНП в Івано-Франківській області, відповідно до якої ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності раніше не притягався;

- довідку про склад сім`ї № 537 від 17.08.2020 року, копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 від 14.02.2018 року, серії НОМЕР_5 від 04.05.2012 року та акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_4 , відповідно до яких обвинувачений із дружиною виховують двох малолітніх дітей, нерухомого майна у власності не мають, матеріально-побутові умови проживання не задовільні;

- довідки Косівської ЦРЛ №279 від 27.08.2020 року та №250 від 21.08.2020 року, згідно з якими ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, незадовільні матеріально-побутові умови проживання його сім`ї та скрутне матеріальне становище, наявність на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше не судимий.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Враховуючи наявність зазначених обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, тому покарання йому слід обрати у межах санкції ч.2 ст. 240 КК України у виді штрафу.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Суд також звертає увагу на те, що згідно з вимогами п.1 ч.9 ст.100 КПК України гроші, цінності, та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертається власнику (законному володільцю).

Згідно наявної в матеріалах кримінального провадження копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , виданого1-м МРВ ДАІ м.Рівне, транспортний засіб марки «ЗИЛ 131», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить ОСОБА_8 .

Зважаючи на те, що зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами не підтверджено факт, що власник автомобіля «ЗИЛ 131» знав або міг знати про його незаконне використання, а тому відсутні підстави для конфіскації автомобіля як знаряддя вчинення злочину. Вказаний автомобіль слід повернути законному власнику, а накладений на нього арешт підлягає зняттю.

Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню із обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 1307 (одну тисячу триста сім) гривень 60 копійок витрат на проведення експертизи №СЕ-19/109/11/3-310МРВ/20 від 21.08.2020 року.

Арешт, накладений на автомобіль марки «ЗИЛ 131», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ухвалою слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17.08.2020 року у кримінальному провадженні № 0000257 від 16.08.2020 року скасувати.

Речовий доказ - автомобіль марки «ЗИЛ 131», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути законному власнику ОСОБА_8 .

Речові докази:

- два спеціальних пакета експертної служби із взірцями піщано-гравійної суміші, які поміщені на зберігання до камери речових доказів Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити;

- три металеві лопати, які поміщені на зберігання до камери речових доказів Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити.

- піщано-гравійну суміш вагою 3.8 тонн, яка передана на відповідальне зберігання до філії «Косівський райавтодор» - конфіскувати в дохід держави.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1