У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою Київський слідчий ізолятор апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
- 24.10.2012 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, який 06.06.2014 звільнений умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 24 дні;
- 23.03.2017 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі, який 08.02.2019 звільнений умовно-достроково на 1 рік 6 місяців,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.04.2020 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув?язнення у строк відбуття призначеного покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2019.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що вироком Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2019 затверджено угоду про примирення, укладену 20.11.2019 у кримінальному провадженні № 120 191 000 200 055 70 між представником потерпілої юридичної особи ОСББ Вербицького 10-А - ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_8 .
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
На підставі ст. 71 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., за даним вироком та невідбуте покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.03.2017 за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, які виконувати самостійно.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою - залишено без змін.
Початок строку відбування покарання ухвалено відраховувати з 27.07.2019.
З огляду на те, що на час вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - 27.07.2019, за яким фактично засуджено ОСОБА_5 вироком суду від 13.12.2019, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, що діяла на час вчинення злочину, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті, суд не знайшов підстав для зарахування строку попереднього ув?язнення з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.
Окрім того, суд першої інстанції послався на те, що при ухваленні попереднього вироку Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області від 23.03.2017 за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015, ОСОБА_5 зараховувався у строк відбування покарання за вказаним вироком строк його попереднього ув`язнення з 12.08.2016 по день набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.
Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до нього ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015, перерахувавши йому строк перебування в Державній установі Київський слідчий ізолятор з 27.07.2019 та звільнити його з-під варти у зв?язку з відбуттям покарання.
В обґрунтування апеляційних вимог засуджений вказує, що вироком Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2019 йому призначено покарання у виді штрафу, а вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.03.2017 - покарання, яке він не відбув у зв?язку з умовно-достроковим звільненням у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, а тому з застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 йому належить перерахувати строк попереднього ув?язнення у виді тримання під вартою у строк відбуття покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення засудженого на задоволення апеляційних вимог у повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, дослідивши матеріали провадження, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, має право вирішити питання про всякого роду сумнівів і протиріччя, що виникають при виконання вироку, зокрема про зарахування строку попереднього ув?язнення у строк відбуття покарання.
Як видно з ухвали суду першої інстанції, вироком Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2019, затверджено угоду про примирення, укладену 20.11.2019 у кримінальному провадженні № 120 191 000 200 055 70 між представником потерпілої юридичної особи ОСББ Вербицького 10-А - ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_8 , та ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання з застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.
Дане рішення суду ніким з учасників провадження, у тому числі і засудженим, не оскаржено, як і рішення про застосування до ОСОБА_5 положень ст. 71 КК України та призначення покарання за сукупністю вироків, оскільки злочин за досліджуваним вироком ОСОБА_5 учинив 27.07.2019 у період умовно-дострокового звільнення з 08.02.2019 з невідбутим строком покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, призначеного вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.03.2017 за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
Отже, на підставі ст. 71 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків ОСОБА_5 і призначено остаточно покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., за даним вироком та невідбуте покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.03.2017 за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, які слід виконувати самостійно.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою - залишено без змін.
Початок строку відбування покарання ухвалено відраховувати з 27.07.2019.
З даними висновками погоджується і колегія суддів, оскільки на час вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за даним провадженням, а саме - 27.07.2019, коли ОСОБА_5 було взято під варту і за який його засуджено вироком Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2019, діє редакція ч. 5 ст. 72 КК України, яка передбачає за собою зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч. 1 цієї статті, натомість ОСОБА_5 засуджений до покарання у виді штрафу.
Що ж стосується вимог засудженого ОСОБА_5 про зарахування йому у строк покарання у виді позбавлення волі, визначеного за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.03.2017 за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України, коли 08.02.2019 його було звільнено умовно-достроково на 1 рік 6 місяців позбавлення волі, під час якого він учинив кримінальне правопорушення за досліджуваним вироком за ч. 2 ст. 185 КК України, то за попереднім вироком до нього вже застосовувалися положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 і у строк призначеного покарання зараховувався строк його попереднього ув?язнення з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 12.08.2016 по день набрання вироком законної сили - 03.08.2017, а тому вдруге застосовувати вказаний закон у одному і тому ж провадженні і щодо вироку, що повинен виконуватися самостійно і не є предметом перегляду у даному провадженні - не передбачено нормою кримінального та кримінального процесуального закону.

За викладеним, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув?язнення у строк відбуття призначеного покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2019 року - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С У Д Д І:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3