ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1740/20

31 липня 2020 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000369 від 12.06.2020 р. по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Антрацит Луганської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, працюючого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:
11 червня 2020 року, близько 21:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи по вул.Ніла Хасевича біля буд. №75 у с.Дюксин Костопільського району Рівненської області, в ході словесного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно вдарив ОСОБА_6 один раз кулаком правої руки в область обличчя, внаслідок чого потерпілому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого подвійного перелому нижньої щелепи в ділянці підборіддя та лівого її кута, які за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Отже, своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, а саме спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України винним себе визнав повністю, надав показання на підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті. Пояснив, що конфлікт виник на ґрунті того, що потерпілий вдарив його собаку породи йоркширський тер`єр. Щиро кається, попросив вибачення у потерпілого. Також зазначив, що неодноразово пропонував потерпілому компенсувати завдані збитки та моральну шкоду, однак сума, яку просить потерпілий, для нього є великою, а тому згоди вони не дійшли. Цивільний позов не визнав в частині суми відшкодування моральної шкоди, однак факту спричинення моральної шкоди не заперечував.

Потерпілий ОСОБА_6 надав показання на підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті. Також пояснив, що конфлікт з обвинуваченим виник через собаку. Цивільний позов підтримує у повному обсязі, оскільки кримінальним правопорушенням йому завдана значна моральна шкода, яка переважно полягає у больових відчуттях під час оперативного втручання та незручностях побутового характеру, пов`язаних із особливостями післятравмової реабілітації.

Згідно висновку експерта №93 від 13.07.2020, згідно наданої на експертизу медичної документації, при зверненні ОСОБА_6 за медичною допомогою та подальшому його стаціонарному лікуванні з 12 по 19 червня 2020 року у відділенні щелепно-лицевої хірургії Рівненської міської лікарні діагностовано закритий подвійний перелом нижньої щелепи в ділянці підборіддя та лівого її кута (підтверджені рентгенологічно під час оперативного втручання 17.06.20). Вид ушкоджень (перелом) та їх морфологічні властивості (розташування, відсутність ознак консолідації) вказують на утворення незадовго до звернення за медичною допомогою від щонайменше одноразової дії тупого предмета. Відсутність опису будь яких інших ділянок травматизації виключає можливість утворення такого перелому при падінні на площині. Загалом, його форма притаманна для таких, що утворюється при ударі тупим предметом (до яких належить і кулак руки) у ліву половину обличчя, в ділянку нижньої щелепи. Описаний у ОСОБА_6 перелом нижньої щелепи для свого загоєння потребує тривалого (більше 21 доби) часу і за цим критерієм, за ступенем тяжкості належить до середніх тілесних ушкоджень.

З епікризу №6641 вбачається, що 12.06.20 ОСОБА_6 проведена операція накладено лігатурний шов на перші зуби нижньої щелепи з добавочною фіксацією пов`язкою еластичного бинта СЕ-7-22; 17.06.20 операція репозиція відломків нижньої щелепи та фіксація міжзубною шиною по Тігерштедту.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України дане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.

Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується виключно позитивно, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, не перебуває на диспансерному нагляді у нарколога та у психіатра, раніше не судимий.

Відповідно до ст.66 КК України, як пом`якшуючі покарання обставини суд враховує щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. В той же час, відповідно до ст.67 КК України, суд враховує, що обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Санкція ч.1 ст.122 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про призначення покарання у вигляді обмеження волі у межах санкції ч.1 ст.122 КК України, однак вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без реального обмеження волі, але в умовах нагляду за ним та звільнити його від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку на підставі ст.75 КК України, з покладенням обов`язків відповідно до ч.1 ст.76 КК України.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

З позовних вимог ОСОБА_6 вбачається, що останній просить суд стягнути з обвинуваченого на його користь моральну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення, у сумі 100000 грн.

Потерілий пояснив, що такий розмір моральної шкоди зумовлений тим, що внаслідок скоєного кримінального правопорушення у потерпілого значно погіршився стан здоров`я, він переніс оперативне втручання, біль і страждання. Також, потерпілий продовжує зазнавати певних незручностей у повсякденному житті.

Розглянувши цивільний позов, суд дійшов висновку, що він підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" вказано, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Так суд дійшов висновку, що потерпілому ОСОБА_6 вчиненим кримінальним правопорушенням спричинено моральну шкоду внаслідок одержаних тілесних ушкоджень, він переніс як фізичний біль, так і психологічні страждання через втрату здоров`я, звичного нормального способу життя, переніс оперативне втручання, був змушений пристосовуватись до негативних умов існування. Тому, враховуючи обставини справи, характер та глибину моральних страждань потерпілого ОСОБА_6 , їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, суд дійшов переконливого висновку, що з врахуванням вимог розумності і справедливості, відшкодування моральної шкоди необхідно визначити у розмірі 15000,00 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого не застосовувалися.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. 118, 124, 129, 369-374 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

Відповідно до ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.4 ст.76 КК України, здійснення нагляду за ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення 100000 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 15000 /п`ятнадцять тисяч/ грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1