Провадження № 11-кп/4820/457/20
Справа № 682/660/20 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:
головуючої - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження №0000115, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Славутського міськрайонного суду від 28 квітня 2020 року,

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, раніше судимого:
-26.12.2013 Деснянським районним судом м. Києва за ч.1 ст.186 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.,
-21.01.2015 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст.402 КК України на 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 18.04.2017 умовно-достроково з невідбутим строком покарання 5 місяців 13 днів,
визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України і призначено йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
У строк відбуття покарання ОСОБА_7 зараховано період його попереднього ув`язнення з 14.02.2020 року.
Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 628 грн. 04 коп. процесуальних витрат на проведення судової товарознавчої експертизи.

За вироком суду, 14.02.2020 року близько 03:00 години ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, маючи не зняту та не погашену судимість за ч.1 ст.186 КК України, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення.
Так, 14.02.2020 року близько 03:00 години ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у квартирі АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном, із зовнішньої кишені брюк ОСОБА_9 повторно, відкрито викрав мобільний телефон марки "Xiaomi" моделі " Redmi 7А" вартістю 1986 грн. 17 коп. з чохлом до нього марки "iFace" вартістю 165 грн., в якому знаходилася сім-картка оператора мобільного зв`язку "Київстар" вартістю 25 грн., заподіявши ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2176 грн. 17 коп.

Захисник та обвинувачений в своїх апеляційних скаргах просять вирок суду змінити, призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 років позбавлення волі і у відповідності до вимог ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.
Свої вимоги аргументує захисник суворістю призначеного покарання, а також тим, що судом першої інстанції не було враховано таку пом`якшуючу покарання обставину, як добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.
Крім того, обвинувачений просить врахувати такі пом`якшуючі покарання обставини, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди, повне визнання вини, позитивну характеристику за місцем проживання, перебування на його утриманні малолітньої дитини, а також те, що потерпілий просив не позбавляти його волі та те, що він проживає з похилого віку батьками, які потребують його догляду та піклування.
Апелянти зазначають, що у суду першої інстанції були всі підстави для застосування вимог ст.69 КК України та призначення ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.186 КК України, та у відповідності до вимог ст.75 КК України для звільнення останнього від його відбування з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у них, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку місцевого суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, надавши обвинуваченому останнє слово та право виступу в судових дебатах, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Враховуючи, що фактичні обставини справи жодною стороною судового провадження не оспорюються, то висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи апеляційним судом не перевіряються.

Дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, кваліфіковано вірно.

Згідно ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує його покарання, суд визнав вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, судом вірно враховано, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливого кримінального правопорушення, має не зняті і не погашені судимості, перебуває на обліку у лікаря нарколога, вчинив тяжке кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим йому правильно призначено покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, яке слід відбувати реально, і яке, на переконання колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та у повній мірі відповідатиме меті призначення покарання, визначеній у ст.50 КК України.

Тобто, при призначенні покарання судом враховано всі обставини, в тому числі й ті, на які обвинувачений та захисник посилаються в своїх апеляційних скаргах, а тому колегія суддів не вбачає підстав для застосування до нього положень ст.69 та ст.75 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, зі звільненням його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і ухвалити законний, обґрунтований вирок, при перевірці судового рішення щодо ОСОБА_7 в апеляційному порядку не виявлено, а відповідно і підстав для зміни вироку суду щодо останнього не вбачається.

У зв`язку із наведеним, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника без задоволення.
Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4