Справа № 556/1396/16-к
У Х В А Л А

25 листопада 2020 року Колегія суддів Рівненського міського суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12

захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13

обвинуваченого ОСОБА_14

захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвокатів ОСОБА_15 , ОСОБА_16

перекладача ОСОБА_17

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне кримінальне провадження №0000039, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 січня 2016 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ново-Трепівка Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Нова Прага Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Кіровоград, громадянина України;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Олександрія Кіровоградської області, громадянина України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Кіровоград, громадянина України,-

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться кримінальне провадження 0000039, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 січня 2016 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_8 , заяв відвід головуючому судді ОСОБА_1 покликаючись на ті обставини, що 17 березня 2020 року Рівненським міським судом Рівненської області було винесено ухвалу про продовження обвинуваченим раніше визначеної міри запобіжного заходу на 60 діб а саме з 17.03.2020 по 15.05.2020. 17 березня 2020 року повне судове рішення відразу після виходу колегії суддів із нарадчої кімнати було публічно проголошено учасникам судового процесу.

13 травня 2020 року копія судового рішення була направлена судом в ЄДРСР, що в свою чергу потягнуто порушся вимог ст.ст.2,3 Закону України «Про допуск до судових рішень», п.1 розділу 2, п.1 розділу 10 Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, суддя на протязі встановленого законом строку не сформував і не підписав відповідний електронний екземпляр судового рішення для внесення в автоматизовану систему документообігу Рівненського міського суду і послідуючій його відправці в ЄДРСР.

Внаслідок неправомірної бездіяльності судді, електронний екземпляр судового рішення від 17 березня 2020 року був відправлений в ЄДРСР тільки 13 травня 2020 року, за минуванням 41-го робочого дня після публічного проголошення повного тексту судового рішення. Вважає, що суддя неправомірно обмежив право громадян на своєчасне отримання інформації про результати розгляду судової справи.

В судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід головуючого судді повністю підтримали обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та їх захисники з підстав, викладених обвинуваченого ОСОБА_8 їх підзахисними.

В судовому засіданні прокурор вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 є безпідставним, а підстав, передбачених ст.77 КПК України обвинуваченими не наведено; посилання обвинувачених є лише їх припущеннями, тому просить суд у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

17 березня 2020 року Рівненським міським судом Рівненської області було винесено резолютивну частину ухвали про продовження обвинуваченим раніше визначеної міри запобіжного заходу на 60 діб, а саме з 17.03.2020 по 15.05.2020, а не повне судове рішення як вказує в своєму клопотанні обвинувачений ОСОБА_18 , яка негайно була оголошена учасникам процесу.

17 березня 2020 року резолютивну частину ухвали судом надіслано в ЄДРСР.

18 березня 2020 року вказана ухвала зареєстрована в ЄДРСР .

19 березня 2020 року резолютивна частина ухвали оприлюднена в ЄДРСР.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, та з метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження мають право заявити відвід, який повинен бути вмотивованим (частина 5 статті 80 КПК).

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали додані до заяви суд зважає на наступне. Відповідно до п.4 ч.1ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, що викликають сумнів в його неупередженості. Згідно ч.ч.1,2 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід; за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені, зокрема, під час судового провадження. Норми ст.81 КПК України визначають порядок вирішення питання про відвід.

Відповідно до ст.129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним і керується верховенством права.

Згідно ст.8 КПК України кримінальне провадження, здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої законом від 17.07.1997 року №475/97-ВР, визначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема, у п.66 зазначено, що згідно з усталеною практикою Європейського суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюються особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (зокрема, про це вказано у рішеннях ЄСПЛ у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»).

Крім цього, у кожній справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі. При вирішенні питання про відвід судді необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).

Суд, аналізуючи положення ст.ст.75,80 КПК України, а також враховуючи вищевказану практику ЄСПЛ, з урахуванням наведених положень і Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; з огляду на імперативність положень ст.129 Конституції України про те, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним і керується верховенством права, в контексті розгляду заяви обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід головуючому у справі судді Рівненського міського суду ОСОБА_1 та тих доводів, які в ній наведені, вважає, що обставини наведені в заяві ОСОБА_8 не є прямими обставинами, в розумінні п.4, п.2 ч.1 ст.75 КПК України, які б могли викликати сумнів у неупередженості головуючого у справі, судді ОСОБА_1 .

Так, у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що «кожен має право при визначенні його громадянських прав і свобод або при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що йому пред`явлено, на справедливий, публічний розгляд справи у розумний строк незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону» (п.1 ст.6). У статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, право обвинуваченого на розгляд справи судом без невиправданої затримки перераховано в ряду мінімальних гарантій справедливого правосуддя.

Отже, вищевказані та проаналізовані обставини, в своїх сукупності, не вказують на наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви про відвід головуючої у справі.

Керуючись ст.ст.36,75,76,77,80,81,372,376 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про відвід головуючого судді ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала остаточна.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Судді - ОСОБА_2 ОСОБА_3