УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.08.2020 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні в м. Одесі клопотання представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про встановлення процесуальних строків в порядку ст.114 КПК України в рамках кримінального провадження №0000444 від 01.10.2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України

ВСТАНОВИВ:

1. Коротка історія кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання з боку заявника.
В провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000444 від 01.10.2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактами можливого вчинення членами спостережної ради кредитної спілки «Морське кредитне товариство» шахрайських дій.

Підставою внесення вказаного кримінального провадження до ЄРДР стали матеріали кримінальної справи №03 за ознаками ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, порушеної 29.06.2011 року СУ ГУМВС України в Одеській області.

Згідно клопотання, предметом розслідування кримінального провадження №0000444 від 01.10.2014 року відповідно до фабули є шахрайські дії членів спостережної ради кредитної спілки «Морське кредитне товариство», які зловживаючи довірою вкладників спілки, вводячи їх в оману заволоділи чужим майном у особливо великому розмірі.

Згідно клопотання, кримінальне провадження зареєстроване 01.10.2014 року, кримінальна справа, яка стала підставою для реєстрації кримінального провадження 29.06.2011 року, а самі події, які в ньому мали місце ще у 2005-2006 роках, тобто майже 15 років тому, однак повідомлення про підозру будь-кому з членів спостережної ради кредитної спілки «Морське кредитне товариство» не повідомлено, що свідчить про відсутність таких підстав.

Крім того, за наявною у заявника інформацією, до теперішнього часу від початку розслідування вказаної кримінальної справи та наведеного кримінального провадження не підтверджено навіть наявності збитку, який нібито спричинений злочином. Всі намагання органів розслідування, спрямовані на встановлення цих обставин, залишаються марними, а призначені під час розслідування економічні дослідження безрезультатними.

Незважаючи на відсутність у ОСОБА_3 статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, останній, відносно якого фактично здійснюється кримінальне провадження, володіє повним обсягом прав, наданих КПК України, як особі, якій повідомлено про підозру.

Факт здійснення стороною обвинувачення з 2011 року кримінального переслідування відносно голови спостережної ради кредитної спілки «Морське кредитне товариство» у вказаній кримінальній справі та кримінальному провадженні повністю підтверджується проведеними слідчими (розшуковими) та процесуальними діями.

Так, ще у 2013 році на підставі ухвал Приморського районного суду м. Одеси органами слідства проводилися обшуки за місцем мешкання ОСОБА_3 та місцем здійснення ним підприємницької діяльності, неодноразово проводилися його допити, та одночасні допити за його участю. Вилучені під час проведення наведених обшуків речі не повернуто, їх місцезнаходження не відомо.

Водночас, постановами слідчого накладався арешт на майно належне працівникам спілки, зокрема на автомобіль Chevrolet Aveo, р/н НОМЕР_1 , який належить дружині ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

Вказаний арешт, який діяв упродовж 8 років, скасовано лише 30.06.2020 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, винесеної за результатом розгляду клопотання представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

За таких обставин, враховуючи терміни розслідування вказаного кримінального провадження, існують підстави для встановлення слідчому СУ ГУНП в Одеській області та прокурору прокуратури Одеської області строк на проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000444 від 01.10.2014 року, який не може перевищувати 30 (тридцяти) днів, в зв`язку з чим заявник звертається на теперішній час до слідчого судді.

2. Позиції учасників судового засідання.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 наполягав на задоволенні клопотання з підстав, викладених в клопотання, які адвокат проголосив безпосередньо в судовому засіданні.

Слідчий в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває з 2011 року у зв`язку із складністю кримінального провадження. В кримінальному провадженні нікому про підозру не повідомлялось, досудове розслідування здійснюється за фактом вчинення відповідного кримінального правопорушення. Крім того, слідчий зауважив, що суд обмежений в розгляді питання про можливість встановлення відповідних строків в рамках кримінального провадження щодо зазначеного кримінального провадження, тому як відомості про кримінальні правопорушення у даному провадженні внесені до ЄРДР до 15 березня 2018 року, тобто до дня набрання чинності Законом України від 03.10.2017 року №2147-VIII.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при розгляді даного клопотання.
Частинами 1 та 5 ст.55 Конституції України - кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Стаття 3 Конституції України - права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Стаття 8 Конституції України - Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Стаття 64 Конституції України - в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Частини 1 та 4 ст.21 КПК України - кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Рішення Конституційного Суду України від 23.05.2001 року №6-рп/2001 - аналіз положень статей 8, 55, 64 Конституції України дає підстави стверджувати, що право на судовий захист належить до (основних) невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина. Зокрема, положення частини другої статті 64 не допускають обмеження права на судовий захист навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану. Це повністю відповідає Загальній декларації прав людини, за якою кожен, у разі порушення його основних прав, наданих Конституцією і законом, має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами (стаття 8).

Стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пункт 18 ч.1 ст.3 КПК України - слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Частина 1 ст.28 КПК України - під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Частина 6 ст.28 КПК України - підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Пункт 16-1 ч.1 ст.3 КПК України - інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, - особа, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії, визначені цим Кодексом.
4. Вирішення питання правомочності звернення з даним клопотанням до слідчого судді представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 .
Згідно поданого клопотання, досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000444 від 01.10.2014 року здійснюється за фактами можливого вчинення членами спостережної ради кредитної спілки «Морське кредитне товариство» шахрайських дій.

В обґрунтування правомочності звернення з даним клопотанням про встановлення процесуального строку здійснення досудового розслідування в рамках такого кримінального провадження, заявник зазначає, що незважаючи на відсутність у будь-якої особи процесуального статусу в рамках вказаного кримінального провадження, фактично, останнє здійснюється відносно осіб, в інтересах яких заявник звертається з таким клопотанням до слідчого судді.

Перевіряючи такі доводи заявника на предмет обґрунтованості, слідчий суддя враховує, що до матеріалів даного клопотання долучено постанову слідчого від 19.06.2012 року про накладення в рамках кримінальної справи № 3 арешту на автомобіль Chevrolet Aveo, р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , а також свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , яке зареєстроване на ім`я ОСОБА_3 .

Крім того, до вказаного клопотання долучено ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.06.2020 року, з якої вбачається, що слідчим суддею в рамках кримінального провадження №0000444 від 01.10.2014 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна з вказаного транспортного засобу Chevrolet Aveo, р/н НОМЕР_1 .

Більше того, заявник наводить відомості в частині того, що громадянин ОСОБА_3 обіймав посаду голови спостережної ради кредитної спілки «Морське кредитне товариство», в той час як кримінальне провадження фактично здійснюється відносно членів такої установи.

За таких обставин та враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 являються іншими особами, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування(п. 16-1 ч. 1 ст.3 КПК України), а відтак, відповідно до положень ч. 6 ст. 28 та ч. 1 ст. 114 КПК України в сукупності, представник вказаних осіб адвокат ОСОБА_5 має процесуальне право на звернення з даним клопотанням до слідчого судді, що свідчить, що він являється належним суб`єктом для подачі вказаного клопотання.

5. Вирішення питання можливості розгляду даного клопотання слідчим суддею.
Згідно ч.1 ст.219 КПК України (в редакції Законів від 03.10.2017 року, 22.11.2018 року), строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно ч.2 ст.219 КПК України (в редакції Закону від 22.11.2018 року), строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Слідчий суддя зазначає, що положення ст. 219 КПК України (в редакції Закону від 03.10.2017 року) не розповсюджуються на кримінальні провадження, відомості про які внесено до ЄРДР до набрання чинності цим Законом, між тим слідчий суддя акцентує увагу на наступному.

Згідно ч.2 ст.1 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 7 КПК України передбачені загальні засади кримінального провадження, до яких відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, недоторканість права власності, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, розумність строків, забезпечення права на оскарження процесуальних строків, дій чи бездіяльності.

У п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 року у справі №1-17/2009 зазначено, що кримінальне судочинство здійснюється судами загальної юрисдикції, до повноважень яких належить як вирішення в процесі розгляду кримінальної справи по суті питання винуватості (невинуватості) особи у вчиненні злочину, так і судовий контроль за дотриманням законності в діяльності правоохоронних органів під час проведення ними дізнання та досудового слідства. Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно до п.п.1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 1997 року «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», вся діяльність судів повинна бути підпорядкована захисту прав та свобод людини і громадянина. Шляхом розгляду судових справ у повній відповідності з Конституцією та законами України суди зобов`язані забезпечити рівність громадян перед законом і судом. Враховуючи, що згідно з ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, суди не вправі з часу введення Конституції в дію відмовляти фізичним чи юридичним особам у прийнятті до судового розгляду заяв і звернень. Суди не вправі відмовити у судовому захисті прав та свобод людини і громадянина, у прийнятті скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб з підстав, не передбачених Конституцією чи законом. При цьому слід мати на увазі, що коло прав і свобод людини і громадянина, закріплених Конституцією, не є вичерпним.

Згідно ч. ч. 1, 3, 5 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до позиції ЄСПЛ, у кримінальних справах «розумний строк», про який йдеться у ч. 1 ст. 6, може починати відлік не тільки з моменту висунення офіційного обвинувачення. Це може відбутися раніше, ніж справа потрапить до суду (справа «Девеєр проти Бельгії» від 27.02.1980 року); з дня, коли виписано ордер на арешт; з дати, коли зацікавлену особу було офіційно повідомлено, що проти неї порушено кримінальну справу; з дати, коли було почато досудове слідство (справи «Вемхов проти ФРН» від 25.06.1968 року, «Ноймастер проти Австрії» від 27.06.1968 року, «Рингейзен проти Австрії» від 16.07.1971 року). «Обвинувачення» для цілей ч. 1 ст. 6 Конвенції можна визначити як офіційне повідомлення компетентною владою особи, що є підстави стверджувати про вчинення нею кримінального злочину.

Враховуючи наведене, обмеження розгляду питання про можливість встановлення відповідних строків в рамках кримінального провадження щодо тих кримінальних проваджень, відомості про які внесено до ЄРДР після 15 березня 2018 року, тобто з дня набрання чинності Законом України від 03.10.2017 року №2147-VIII, буде свідчити про формальне дотримання положень вказаного Закону та суперечитиме наведеним вище засадам кримінального провадження, а отже таке судове рішення не може бути визнано справедливим.

При цьому, варто визнати, що положення ст. 219 КПК України (в редакції Законів від 03.10.2017 року, 22.11.2018 року), як містять граничні строки досудового розслідування для будь-якого кримінального провадження без урахування наявності або відсутності підозрюваних у кримінальному провадженні, є такими, що більшою мірою відповідають європейським стандартам у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, сприяють дотриманню принципу верховенства права у кримінальному провадженні, спрямовані на удосконалення кримінального процесу.

З огляду на наведене, не розумним буде відкидати такі положення і не враховувати їх як орієнтир для органів досудового розслідування, якого вони мають прагнути задля досягнення завдань кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для розгляду клопотання про встановлення більш коротких строків для здійснення кримінального провадження №0000444 від 01.10.2014 року.

6. Вирішення питання доцільності здійснення кримінального провадження у більш короткі строки.
Як вбачається з матеріалів даного клопотання, кримінальна справа № 03 розпочата 29.06.2011 року, при цьому відомості за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України до ЄРДР в рамках кримінального провадження №0000444 були внесені 01.10.2014 року.

Відтак, з моменту фактичного здійснення досудового слідства, спочатку в рамках кримінальної справи № 03, а в подальшому в рамках кримінального провадження №0000444, минуло більше 9 (дев`яти) років.

Так, у слідчого судді на теперішній час відсутні відомості в частині того, що в рамках вказаного кримінального провадження №0000444 від 01.10.2014 року, яке на теперішній час СУ ГУНП в Одеській області здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, будь-яку особу повідомлено про підозру.

Згідно ч. 3 ст. 28 КПК України, критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на ефективний засіб юридичного захисту. Так, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
У справі «Кудла проти Польщі» (заява № 30210/96), Суд наголосив, що стаття 13 Конвенції гарантує наявність у національній правовій системі засобів правового захисту, що забезпечують на національному рівні захист конвенційних прав і свобод в будь-якій формі. Таким чином стаття 13 Конвенції вимагає надання внутрішньодержавного засобу правового захисту, що дозволяє розглянути по суті «обґрунтовану скаргу» на порушення Конвенції та надати відповідну компенсацію (див., серед інших джерел, рішення у справі «Кайя проти Туреччини»). Засіб правового захисту, який вимагається за статтею 13 Конвенції, має бути "ефективним" як на практиці, так і на законодавчому рівні. Суд заявив, що метою статті 13 «є забезпечення механізму, завдяки якому особи можуть скористатися засобами судового захисту на національному рівні від порушення конвенційних прав, перед тим як вдатися до міжнародного механізму оскарження в Суді».
Окрім того, у справі «Кабулов проти України» (заява № 41015/04) суд повторює, що метою Конвенції є захист не теоретичних та ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення у справі «Метьюз проти Сполученого Королівства» (Matthews v. the United Kingdom), заява № 24833/94, п. 34). Крім того, Уряд, стверджуючи, що національні засоби юридичного захисту не були вичерпані, повинен переконати Суд у тому, що засіб юридичного захисту був на той час ефективним та доступним не тільки теоретично, а й практично. Іншими словами, що він був доступний, був здатним забезпечити у відношенні скарг заявника відповідну сатисфакцію та мав розумні шанси на успіх (рішення від 28 листопада 1997 року у справі «Ментеш та інші проти Туреччини» (Mentes and Others v. Turkey), п. 57, Reports of Judgments та Decisions 1997-VIII).
Згідно ст. 113, ч. 1 ст. 114 КПК України, процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.
Так, відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Згідно ч. 6 ст. 28 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.
З огляду на викладене в сукупності, слідчий суддя здійснюючи у порядку, передбаченому КПК України судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування, з урахуванням тривалості кримінального провадження №0000444 від 01.10.2014 року, відсутності у слідчого судді даних про те, що кримінальне провадження здійснюється щодо великої кількості кримінальних правопорушень, або з огляду на обсяг та специфіку процесуальних дій є таким, яке потребує значного часу для завершення досудового розслідування, приходить до переконання, що здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000444 від 01.10.2014 року не відповідає критеріям розумних строків.

Таким чином, подане представником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 клопотання про встановлення процесуальних строків в порядку ст. 114 КПК України в рамках кримінального провадження №0000444 від 01.10.2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, є обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Зокрема, на думку слідчого судді, встановлення в рамках такого кримінального провадження процесуального строку у вигляді 30 (тридцяти) днів для здійснення кримінального провадження №0000444 від 01.10.2014 року в повній мірі буде достатнім та забезпечить виконання/завершення виконання стороною обвинувачення відповідних (в яких існує або виникне необхідність) процесуальних дій в рамках вказаного кримінального провадження, й в свою чергу не призведе до невиправданого подальшого затягування кримінального провадження, а буде спрямоване на забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування.

7. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Законом України «Про судоустрій і статус суддів», ст. ст. 3, 8, 55, 64 Конституції України, ст. ст. 1-35, 113, 114, 116, 219, 369-371 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про встановлення процесуальних строків в порядку ст. 114 КПК України в рамках кримінального провадження №0000444 від 01.10.2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України задовольнити.

Встановити строк, який не може перевищувати 30 (тридцяти) днів для здійснення кримінального провадження №0000444 від 01.10.2014 року, за фактами, що є предметом вищевказаного кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1