У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувв порядку письмового провадження матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2020 року, якою частково задоволено скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Миколаївської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Миколаївської області, розглянути заяву ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення в порядку ст.214 КПК України, про що повідомити заявника,

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою зобов`язати уповноважених осіб прокуратури Миколаївської області, внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення викладені в заяві ОСОБА_5 .

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2020 року, частково задоволено скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Миколаївської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Миколаївської області, розглянути заяву ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення в порядку ст.214 КПК України, про що повідомити заявника.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що викладені в заяві ОСОБА_5 відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню в ЄРДР .

Вказує, що висновок слідчого судді, про зобов`язання прокурора повідомити заявника про факт розгляду його заяви, є безпідставним та не ґрунтується на законі.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
04 червня 2020 року ОСОБА_5 звернувся до прокурора Миколаївської області із заявою про вчинення слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Миколаєві ОСОБА_6 та начальником відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

Оскільки відомості про скоєння кримінального правопорушення до ЄРДР внесені не були, 16 червня 2020 року ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Миколаївської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_5 , слідчий суддя вказав, що зі скарги та доданих до неї документів вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до прокурора Миколаївської області з заявою про вчинення слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Миколаєві ОСОБА_6 та начальником відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України. На час розгляду слідчим суддею скарги ОСОБА_5 , дані про результати розгляду його заяви про вчинення кримінального правопорушення суду надано не було, за такого, слідчий суддя прийшов до висновку, що станом на 20.07.2020 року питання щодо внесення відомостей за заявою ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР в порядку ст.214 КПК України, уповноваженими особами прокуратури Миколаївської області не вирішено, а тому, скарга підлягає задоволенню шляхом зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Миколаївської області розглянути вказану заяву ОСОБА_5 в порядку ст.214 КПК України. Відмовляючи в задоволенні інших вимог заявника слідчий суддя вказав, що дані вимоги не передбачені ст.303 КПК України та не підлягають розгляду слідчим суддею під час досудового розслідування.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 , просив розглядати апеляційну скаргу без його участі, в порядку письмового провадження.

30.08.200 року від прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд даної апеляційної скарги без участі прокурора в порядку письмового провадження.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 406 КПК України, зазначене є підставою для ухвалення судового рішення в порядку письмового апеляційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, зміст зазначеної статті містить конкретне та однозначне положення для регулювання певних процесуальних відносин, а саме дій слідчого, прокурора на початку досудового розслідування після подання особою заяви про повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, які вони зобов`язані зробити - невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Як вбачається з матеріалів провадження, 04 червня 2020 року ОСОБА_5 звернувся до прокурора Миколаївської області із заявою про вчинення слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Миколаєві ОСОБА_6 та начальником відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

Оскільки відомості про скоєння кримінального правопорушення до ЄРДР внесені не були, 16 червня 2020 року ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Миколаївської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Приймаючи рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_5 , слідчий суддя вказав, що зі скарги та доданих до неї документів вбачається, що на час розгляду слідчим суддею скарги ОСОБА_5 , дані про результати розгляду його заяви про вчинення кримінального правопорушення суду надано не було, за такого, слідчий суддя прийшов до висновку, що станом на 20.07.2020 року питання щодо внесення відомостей за заявою ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР в порядку ст.214 КПК України, уповноваженими особами прокуратури Миколаївської області не вирішено, а тому, скарга підлягає задоволенню шляхом зобов`язання уповноваженої особи прокуратури Миколаївської області розглянути вказану заяву ОСОБА_5 в порядку ст.214 КПК України. Відмовляючи в задоволенні інших вимог заявника слідчий суддя вказав, що дані вимоги не передбачені ст.303 КПК України та не підлягають розгляду слідчим суддею під час досудового розслідування.

Однак, таке рішення слідчого судді не ґрунтується на законі.

Так, відповідно до положень ч.1, ч.2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановлюється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Суд за результатами розгляду скарги ОСОБА_5 мав постановити рішення про задоволення скарги та зобов`язати своїм рішенням прокурора вневсти відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_5 , якщо відомості зазначені в заяві вказаної особи свідчать про вчинення кримінального правопорушення, або відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_5 , за відсутності таких відомостей. Разом з тим, слідчий суддя зобов`язав прокурора вчинити дії, які не передбачені кримінальним процесуальним законом щодо розгляду заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Проте, як вбачається з матеріалів провадження, приймаючи рішення про часткове задоволення скарги та зобов`язання прокурора розглянути вказану заяву ОСОБА_5 в порядку ст.214 КПК України, слідчий суддя постановив рішення, яке не передбачено КПК України.

Зазначене свідчить, що скарга ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Миколаївської області фактично залишилась не розглянутою слідчим суддею.

Таким чином, рішення слідчого судді про зобов`язання прокурора повідомити заявника про факт розгляду його заяви, суперечить вимогам закону. Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, що зумовлює скасування ухвали слідчого судді.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, а саме положення ч.1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися законності та з врахуванням вимог ч.1 ст. 7 КПК України, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для розгляду в порядку ст. 303-307 КПК України.

Керуючись статтями 376, 404, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 липня 2020 року, якою частково задоволено скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Миколаївської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Зобов`язано уповноважених осіб прокуратури Миколаївської області, розглянути заяву ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення в порядку ст.214 КПК України, про що повідомити заявника, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою матеріали провадження за скаргою ОСОБА_5 направити до суду першої інстанції для розгляду в порядку ст. 303-307 КПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді