233 № 233/5449/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року Слідчий суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , старшого слідчого ОСОБА_3 , розглянув клопотання старшого слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000930 від 03 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,-
в с т а н о в и в :
До Костянтинівського міськрайонного суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна, посилаючись на те, що слідчим відділенням Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000930 від 03 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що 03.12.2020 року ОСОБА_5 знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить ПАТ «Укртелеком», а саме телефонного кабелю, який знаходився на фасаді будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , 03.12.2020 року приблизно о 02 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, з метою полегшення вчинення крадіжки, за місцем свого проживання взяв садові ножиці зеленого кольору та господарські рукавиці, і направився до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де на фасаді будинку виявив телефонний кабель. Після чого ОСОБА_5 за допомогою вищевказаних садових ножиць, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна, зрізав телефонний кабель марки ТПП 50x2-0,4 в кількості 14 метрів, марки ТПП 10x2-0,4 в кількості 22 метрів, однак не зміг виконати усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був затриманий працівниками поліції.

03.12.2020 року в період часу з 06:02 год. по 06:24 год. ст. слідчим СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 в ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено: 1 садові ножиці зеленого кольору. Як пояснив ОСОБА_5 , вказаний інструмент він використовував для вчинення крадіжки.

Вилучені до Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП, відповідно до ст. 237 КПК України, під час огляду речі, зокрема 1 садові ножиці зеленого кольору, відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно ч.1 ст. 98, 110 КПК України, вищезазначені садові ножиці зеленого кольору, які були знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Підставою, у зв`язку із якою потрібно здійснити арешт майна, відповідно до п.1, 4 ч.2 ст. 167 КПКУкраїни є те, що 1 садові ножиці зеленого кольору використовувалися як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме: умисно використовувалася власником для вчинення крадіжки телефонного кабелю з фасаду будинку.

Відповідно до ч.4 ст. 170 КПК України, незастосування заборони на використання майна: 1 садові ножиці зеленого кольору, а також заборони розпоряджатися таким майном може привести до зникнення, втрати або пошкодження вищезазначеного майна, що є речовим доказом по кримінальному провадженню, або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Беручи до уваги вищезазначене та те, що 1 садові ножиці зеленого кольору, які належать ОСОБА_5 , мають суттєве значення по кримінальному провадженню, а також, що незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати вищезазначеного майна та настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, та з метою тимчасового позбавлення можливості особи, у володінні якої перебуває вказана річ, розпоряджатися будь-яким чином таким майном, знищити та використовувати його, просив накласти арешт на вказане майно.

У судовому засіданні ст.слідчий ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив його задовольнити, наклавши арешт на вказане майно з метою збереження його як речових доказів, з метою тимчасового позбавлення можливості особи, у власності якої перебуває вказані ножеці розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Прокурор до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, що відповідно до вимог КПК України, не є перешкодою для розгляду клопотання.
Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином, що відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України не є перешкодою у розгляді клопотання.
Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000930 від 03 грудня 2020 року відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Згідно з ч.3 ст.233 КПК України, вказане майно є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, достатні підстави вважати, що воно, зокрема, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України, з метою арешту майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається, зокрема, підозрюваний, треті особи.
Згідно з ч. 3 ст.170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є речовими доказами, а саме матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Слідчим доведено підстави необхідності накладення арешту на тимчасово вилучене майно, тому, вважаю, що клопотання ст.слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000930 від 03 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, підлягає задоволенню та слід накласти арешт на майно, яке було вилучено під час проведення огляду місця події від 03 грудня 2020 року, а саме 1 садові ножиці зеленого кольору, які належать ОСОБА_5 , та зберігається у Костянтинівському ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, розташованому за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул. Злагоди 2, з метою тимчасового позбавлення можливості особи, у власності якої перебуває вказані ножиці, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, оскільки воно має суттєве значення речових доказів по кримінальному провадженню та є засобом для полегшення вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 167,170-173 КПК України, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання старшого слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000930 від 03 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасове вилучене на майно, яке було вилучено під час проведення огляду місця події від 03 грудня 2020 року, а саме: 1 садові ножиці зеленого кольору, які належать ОСОБА_5 , та зберігаються у Костянтинівському ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, розташованому за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул. Злагоди 2, з метою тимчасового позбавлення можливості особи, у власності якої перебуває вказані ножиці розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Вищевказане арештоване майно зберігати у Костянтинівському ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, за адресою вул. Злагоди 2 м. Костянтинівка Донецької області.

Копію ухвали направити ст. слідчому ОСОБА_3 , прокурору ОСОБА_4 , власнику майна ОСОБА_5 .
На ухвалу слідчого судді учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1