КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

3 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ з Державною установою "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 3 серпня 2020 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_7
сторони захисту адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою місцевого суду, постановленою у кримінальному провадженні №0004245 від 01.12.2019 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Києві, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого,

який обвинувачується органами досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України на шістдесят днів, тобто до 1 жовтня 2020 року включно.

Як визнав установленим в ухвалі місцевий суд, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та перебуваючи на свободі може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, чинити тиск на свідків. Одночасно у відповідності до ст. 178 КПК України суд врахував дані про особу обвинуваченого в їх сукупності та з урахуванням встановлених обставин дійшов висновку, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для попередження встановлених ризиків.

Адвокат ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , у зв`язку з незгодою з рішенням місцевого суду подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 3 серпня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, зокрема на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Або ж змінити запобіжний захід шляхом зменшення розміру застави, який буде посильним для обвинуваченого ОСОБА_6 та його сім`ї, а саме в межах двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що обраний запобіжний захід не відповідає меті його застосування, загальним засадам кримінального судочинства та вимогам Європейської конвенції з прав людини і сучасним підходам, закріпленим кримінальним процесуальним законом.

Вважає, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні.

Звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, до моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою був офіційно працевлаштований, має міцні соціальні зв`язки, оскільки в нього на утриманні перебуває малолітня дитина, а також має незадовільний стан здоров`я, що залишилось поза увагою суду.

Крім того, не погоджується з висновком суду про неможливість зменшення розміру застави встановленого ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 20.02.2020 року, який становить 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки даний розмір застави з урахуванням майнового і сімейного стану обвинуваченого, незначного розміру заподіяної шкоди потерпілому, відсутності будь-яких матеріальних претензій зі сторони потерпілого є непосильним для ОСОБА_6 та його сім`ї, отже є безальтернативним.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга адвоката задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, які надійшли на адресу апеляційного суду, в провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0004245 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

03.08.2020 року ухвалою Подільського районного суду міста Києва продовжено ОСОБА_6 строк тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України на шістдесят днів, тобто до 1 жовтня 2020 року включно.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідноч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону суддею належно дотримані.

Під час розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд не вирішуючи наперед питання щодо винуватості обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню, дійшов висновку, що ризики, які були наявні при застосуванні запобіжного заходу не зменшилися, відтак наявні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого з метою забезпечення належної процесуальної поведінки.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду.

Так, колегія суддів, не вдаючись у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення та вирішення питання доведеності його винуватості, звертає увагу на те, що відповідно до змісту обвинувального акта пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетним до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З огляду на наявність встановлених ризиків, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, оскільки відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи забезпечать його належну процесуальну поведінку у даному кримінальному провадженні.

Доводи адвоката про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наявність характеризуючих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , які на думку сторони захисту не враховані суддею під час розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою,не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тим паче, доводи сторони захисту про те, що застосований слідчим суддею альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є завідомо непомірним для обвинуваченого, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом першої інстанції при постановленні рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави, розмір якої з урахуванням існуючих ризиків, особи обвинуваченого, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його непомірним немає.

За таких обставин, ухвала судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання обвинуваченому іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 3 серпня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України на шістдесят днів, тобто до 1 жовтня 2020 року включно, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 а й л о Т. М. Ю д е н к о