Справа № 463/6257/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1182/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:
Головуючої - судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові, в залі судових засідань Львівського апеляційного суду, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 вересня 2020 року, про відмову у задоволенні скарги,

встановила:
цією ухвалою, відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м.Львові, ОСОБА_7 від 18 червня 2020 року, про закриття кримінального провадження №0001428 від 20.12.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що зібрані докази які оцінені слідчим з точки зору належності, допустимості, достовірності, є достатніми для прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження. Постанова слідчого відповідає вимогам ст.110 КПК України, є вмотивованою та відповідає вимогам закону.

На дану ухвалу ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження. Скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та матеріали кримінального провадження направити слідчому ДБР для продовження досудового слідства у ньому.

В обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що ухвала Личаківського районного суду від 11.09.2020 проголошувалась у його відсутність, і отримав він копію такої рекомендованою поштою 05.10.2020, тому вважає, що такий строк пропустив з поважних причин.
Ухвала слідчого судді постановлена в невірне застосування кримінального Закону «Про кримінальну відповідальність, КПК України та на висновках які не відповідають обставинам фактичним у спірному кримінальному провадженні.
Відмовляючи в задоволенні скарги суд першої інстанції допустив висновок, що досудовий слідчий начеб то зібрав та оцінив докази в цій справі з точки зору належності та їх допустимості всебічно, у зв`язку з чим виніс постанову про закриття цього кримінального провадження законну.
Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України, передбачено що досудовий слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб що не мають на те законних повноважень, забороняється, а в цій справі кримінального провадження за моєю скаргою, суд допустив помилковий висновок, що досудовий слідчий начеб то зібрав та оцінив докази в цій справі кримінального провадження повно і всебічно, коли був на вправі їх оцінювати взагалі, оскільки доручив проводити перевірку істотних обставин у цій справі тим особам, які не вправі проводити досудові слідчі дії у справі кримінального провадження.
Слідчий ОСОБА_8 навіть не допитував його особисто, як заявника чи потерпілу особу, у зв`язку з чим його постанова про закриття цього кримінального провадження є незаконною та підлягає скасуванню як і ухвала суду першої інстанції також, оскільки її висновки які стали приводом для відхилення його скарги не відповідають фактичним обставинам у цьому кримінальному провадженні.
Із постанови про закриття цього кримінального провадження яку він оскаржив до суду є очевидним, що слідчий ОСОБА_8 не проводив досудових слідчих дій відповідно до Положень КПК України взагалі, а доручив службовим особам Національної Поліції України збирати докази його службовими особами, які лише зацікавлені у приховуванні злочину вчиненого його працівниками, що свідчить про його неналежне відношення до своїх прямих обов`язків за процесуальним законом , який фактично та подібним чином діяв в інтересах третіх осіб, щоб злочин який вчинений працівниками поліції не було розкрито та щоб не було встановлено про склад кримінального злочину з боку тих осіб на яких він вказував у заяві про вчинений злочин.
Постановляючи постанову із закриття даного кримінального провадження за фактом вчиненого проступку передбаченого ч.1 ст.364, ч.2 ст.367 КК України тими особами на яких він вказував в заяві яка стала приводом для внесення відомостей до ЄРДР, слідчий ОСОБА_8 обмежився лише допитом зацікавлених осіб у його закритті та доручив це зробити неуповноваженим особам за процесуальним Законом України, які виконували доручення ОСОБА_9 в цій справі , коли навіть не є досудовими слідчими за Законом, що свідчить про незаконність прийнятої ним постанови, як і про помилковість висновків ухвали суду першої інстанції, якою йому відмовлено у задоволенні скарги.
Одночасним допитом із вказаними особами та дослідженням процесуальних документів які перебували на вирішенні в І.Тусь, О.Ципка, В.Кондратюка, Н.Сметюх ОСОБА_10 , і ОСОБА_11 , ОСОБА_12 можна буде встановити, як про події злочину за ч.1 ст.364 так і за ч.1 ст.367 КК України, і також про склад проступку у кожного окремо але цієї процедури за Законом слідчий не проводив у цій справі, у зв`язку з чим він не зміг надати об`єктивних більш переконливих доказів оскільки і його не опитувалось особисто також.
На підставі вище викладеного є очевидним, що постанова слідчого ОСОБА_9 є незаконна, оскільки не відповідає вимогам передбаченим ст.110 КПК України та прийнята коли не вичерпані всі можливості для встановлення події злочину передбаченого ч.1ст.364, ч.1 ст.367 КК України з боку місцевих працівників поліції, незаконною є ухвала суду першої інстанції, тому що постановлена в невірне застосування Кримінального Закону України «Про кримінальну відповідальність, в порушення вимог КПК України, який регулює проведення всебічних досудових слідчих дій слідчим і на висновках, які не відповідають обставинам фактичним у справі спірного кримінального провадження.
В судове засідання прокурор та ОСОБА_6 не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та дату розгляду апеляційної скарги. Поряд з цим 27.10.2020 року ОСОБА_6 подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності підтримавши вимоги апеляційної скарги, тому суд, відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України, вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені доводи, перевіривши матеріали скарги і матеріали кримінального провадження № 0001428, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, постановлена з дотриманням зазначених вимог законодавства.
Так, згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 20 грудня 2019 внесено відомості до ЄРДР за № 0001428 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування було проведено ряд слідчих дій, зокрема: проведено допит свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , проведено службове розслідування за скаргою ОСОБА_6 , щодо можливого порушення працівниками сектору кримінальної поліції Ковельського ВП ГУНП у Волинській області вимог кримінального процесуального законодавства, та допитано ОСОБА_6 .

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001428 від 20.12.2019 постановою слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Львові ОСОБА_9 від 18.06.2020 закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України.

Висновок про відсутність в діях працівників Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , складу кримінальних правопорушень слідчим зроблено на підставі проведених слідчих та процесуальних дій, які в своїй сукупності не підтверджують факт вимог кримінального процесуального законодавства.
Щодо доводів заявника про те, що його не було допитано на досудовому розслідуванні то такі спростовуються наявним у матеріалах кримінального провадження №0001428 протоколом допиту ОСОБА_6 в якості свідка від 27.04.2020 (арк. крим. пров. 123-130).

Щодо доводів про те, що його не допитали в якості потерпілого, то в цих же матеріалах кримінального провадження на аркушах 133-134 наявна постанова слідчого ОСОБА_9 про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим.

Враховуючи наведене, слідчим ОСОБА_8 прийнято законне рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Такий висновок ґрунтується на всебічному, повному дослідженні всіх обставин кримінального провадження та належної оцінки доказів, здійсненої відповідно до вимог ст.94 КПК України, й з таким висновком колегія суддів погоджується.
Слідчий суддя при розгляді скарги ОСОБА_6 перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства, спростував наведені в скарзі мотиви та дійшов правильного висновку про законність винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги про неповноту досудового розслідування, незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, є безпідставними та надуманими, оскільки під час досудового розслідування слідчий провів усі необхідні процесуальні дії для перевірки обставин, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень.
Колегія суддів звертає увагу, що закріплена у ч.1 ст.284 КПК України норма, з огляду на форму її викладення, є імперативною, а відтак при встановлені слідчим В.Барковським всіх обставин справи, які виключали утворення складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, останній мав підстави і зобов`язаний був закрити кримінальне провадження.
А відтак доводи, наведені в апеляційній скарзі, жодним чином не впливають на повноту досудового розслідування й правильність висновків слідчого, викладених у постанові про закриття кримінального провадження.
При розгляді скарги слідчим суддею досліджені надані матеріали, повно та всебічно з`ясовані усі необхідні питання щодо перевірки законності прийнятого органом досудового розслідування рішення.
Викладені в ухвалі слідчого судді висновки відповідають фактичним обставинам. Істотних порушень кримінального процесуального закону під час судового розгляду, які б тягли за собою скасування судового рішення, допущено не було.
З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги безпідставними й до уваги їх не бере. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону і підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст. 154-157, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів
постановила:
Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.
Ухвалу слічого судді Личаківського районного суду м.Львова від 11 вересня 2020 року, про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління ДБР, розташованого у м.Львові, ОСОБА_7 від 18 червня 2020 року, про закриття кримінального провадження №0001428 від 20.12.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4