В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

кримінальне провадження №0000674, внесене 27 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, працюючого монтажником венталіційного обладнання, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , маючого на утриманні двох малолітніх дітей м. Рівне, не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне дане кримінальне провадження,

встановив:

Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 серпня 2016 року обвинувачений ОСОБА_7 , зобов`язаний виплачувати на користь колишньої дружини ОСОБА_8 аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 04 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Обвинувачений ОСОБА_7 будучи фізично здоровою і працездатною особою, маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), не бажаючи виконувати рішення суду та ігноруючи його, порушуючи обов`язки, що покладаються на батьків сімейним законодавством України, посягаючи на повноцінне життя, нормальний розвиток та здоров`я своєї дитини, будучи достовірно обізнаним про необхідність виплати аліментів, злісно ухилився від їх сплати, і в період з березня 2017 року по 31 серпня 2020 року аліменти не виплачував, у зв`язку з чим виникла заборгованість із виплати аліментів у розмірі, що сукупно складають суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів.

ОСОБА_7 , був попереджений Західним міжрегіональним управлінням Міністерства Юстиції Рівненським міським відділом Державної виконавчої служби про необхідність виконання свого обов`язку по виплаті аліментів та заборгованості, яка утворилася по аліментам, але на дані попередження не реагував і продовжував ухилятися від сплати аліментів.

В період часу з березня 2017 року обвинувачений ОСОБА_7 до Рівненського міського центру зайнятості не звертався, тяжкими хворобами не хворів, на стаціонарному лікування в медичних закладах не лікувався. За вищевказаний період часу, неофіційно працював та займався монтажем вентиляційного обладнання за що постійно отримував дохід у грошовій формі.

Згідно інформації наданої Державною податковою службою України ГУ ДПС у Рівненській області, ОСОБА_7 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 19.08.2008 по теперішній час.

У зв`язку із невиплатою аліментів у обвинуваченого ОСОБА_7 згідно довідки Західного міжрегіонального управлінням Міністерства Юстиції Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби №146177 від 14 вересня 2020 року, виникла заборгованість, яка складає 75854,92 грн.

Своїми умисними діями, які виразилися в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав повністю. Зазначив, що відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 2017 року, шлюб з ОСОБА_5 був розірваний. Від шлюбу народилася дитина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 . У 2016 році дізнався про рішення Рівненського міського суду Рівненської області про стягнення аліментів, на утримання спільної дочки в розмірі 1500 гривень. В подальшому державний виконавець повідомив про необхідність сплачувати аліменти у вищевказаному розмірі. Грошові кошти не сплачував, оскільки певний період часу дитина з колишньою дружиною проживали в нього квартирі. Тяжкими хворобами не хворіє, працює монтажником вентиляційного обладнання. Щодо наявності заборгованості по аліментах не заперечує.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 10000 ( десять тисяч) гривень визнає повністю.

Окрім визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні даного кримінального проступку, його винність у вчиненні злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), доводиться належними та допустимим доказами.

Згідно показань законного представника потерпілої ОСОБА_5 убачається, що з 2011 року по 2017 рік вона перебувала у шлюбі з обвинуваченим ОСОБА_7 .. У шлюбі народилася дитина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Обвинувачений являється батьком доньки. У зв`язку з тим, що обвинувачений не давав коштів на утриманні дитини, змушена була звернутися до суду про стягнення аліментів. Рішенням Рівненського міського суду позов про стягнення аліментів було задоволено, стягнуто з обвинуваченого 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, також, що ОСОБА_7 взмозі був сплачувати аліменти, оскільки працював неофіційно монтажником венталіційного обладнання, і отримував відповідну заробітну плату.

Цивільний позов про стягнення моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням підтримала в повному обсязі.

Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 серпня 2016 року вбачається, що цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів задоволено, стягнуто з обвинуваченого на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень.

Дане рішення суду набрало законної сили, сторони не його не оскаржували.

На підставі рішення суду, потерпіла отримала виконавчий лист від 26 серпня 2016 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 14 вересня 2020 року Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Рівненського міського відділу державної виконавчої служби вбачається, що за обвинуваченим станом на 31 серпня 2020 року рахується заборгованість в розмірі 75854 грн.92 коп.

Постановою державного виконавця від 03 жовтня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №569/5444/16-ц про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень.

18 листопада 2016 року обвинувачений ОСОБА_7 надав пояснення ОСОБА_11 начальникові Рівненського міського ДВС у Рівненській області, з приводу несплати аліментів.

Згідно довідки Комунального підприємства «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради від 07 вересня 2020 року вбачається, що ОСОБА_7 в період 04 травня 2016 року по 27 серпня 2020 року за медичною допомогою не звертався та на стаціонарному лікування не перебував.

Довідкою Центральної міської лікарні від 03 вересня 2020 року вбачається, що ОСОБА_7 також в період з 04 травня 2016 по 27 серпня 2020 року на стаціонарному лікування в КНП «ЦМЛ» РМР не перебував за медичною допомогою не звертався.

Відповідно до довідки Рівненської обласного центру медико-соціальної експертизи від 07 вересня 2020 року вбачається, що ОСОБА_7 не значиться особою з інвалідністю у жодному зі структурних підрозділів РОЦ МСЕ.

Згідно свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_9 є донькою батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .

Відповідно до свідоцтва про зміну імені вбачається, що ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_5 .

Таким чином, суд прийшов до переконання про доведеність винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України, а саме, в умисних діях ОСОБА_7 , які виразилися в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд керується вимогами ст.65-67 КК України і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є активне сприяння розкриттю злочину, визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальний закон відносить до кримінального проступку, обставини, що пом`якшують покарання, дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Частиною 2 ст. 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 суд приймає до уваги, що останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, працюючий.

Відповідно до п. 1Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року за №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Враховуючи тяжкість вчинення кримінального проступку, його наслідки, особу винного, стан здоров`я, обставини що пом`якшують покарання, які зазначені судом вище, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено, позицію законного представника потерпілої ОСОБА_5 , суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у виді громадських робіт, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України.

Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди на суму 10000 грн. 00 коп. суд задовольняє порвністю наступних підстав.

Вирішуючи пред`явлений потерпілим цивільний позов, суд повинен виходити з встановленого обов`язку позивача довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений винний у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за описаних у вироку обставинах і в результаті його злочинних дій цивільному позивачу заподіяно моральну шкоду, що підтверджується матеріалами провадження, враховуючи наявність правових підстав, передбачених ст.1167 ЦК України для покладання відповідальності за завдану шкоду саме на обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що цивільний позов про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню повністю.

Речові докази - відсутні.

Згідно ч. 2 ст.124КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.

Керуючись ст.370,371,373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України, та призначити покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь законного представника потерпілої ОСОБА_5 10 000 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Речові докази та витрати на залучення експерта у справі відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не застосовувати.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана обвинуваченим, потерпілим, прокурором до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1