Номер провадження: 11-кп/813/2182/20
Номер справи місцевого суду: 523/5683/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ? ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23.09.2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у рамках кримінального провадження №0000057 від 04.01.2020 року за ст.ст. 185 ч.3, 28 ч.2, 357 ч.3, 262 ч.2, 28 ч.2, 263 ч.1 КК України;
встановив:

оскарженою ухвалою районного суду продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 21.11.2020 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, перебуваючого в цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , та фактично мешкаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 28 ч.2, 357 ч.3, 262 ч.2, 28 ч.2, 263 ч.1 КК України.

З представлених апеляційному суду матеріалів убачається, що в Суворовському районному суді м. Одеси перебуває на розгляді обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000057 від 04.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 28 ч.2, 357 ч.3, 262 ч.2, 28 ч.2, 263 ч.1 КК України.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 .

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачений та його захисник, заперечуючи проти клопотання прокурора, просили суд про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого на домашній арешт, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України не доведені, обвинувачений не має наміру переховуватись від суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.09.2020 року продовжено строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у виді тримання під вартою до 21.11.2020 року.

Ухвала суду мотивована тим, що ризики, встановлені в попередніх судових рішеннях, якими відносно обвинуваченого був застосований та продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, є необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченого до закінчення дії попередньої ухвали, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать його належну процесуальну поведінку.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою до обвинуваченого застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки суд не врахував, що прокурором не доведено про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики після спливу певного проміжку часу судового розгляду кримінального провадження та про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою.
Ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, спростовуються тим, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду та має міцні соціальні зв`язки.
Ризик передбачений п.2 ч. 1 ст. 177 КПК України, спростовується тим, що слідством проведенні слідчі дії, після яких ОСОБА_8 не може ніяким чином знищити сховати чи спотворити речі або документи. Тому що всі речі були повернуті потерпілому, в провадженні відсутні документи та речі які може знищити, сховати або спотворити обвинувачений.
Ризик незаконного впливу на потерпілих передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, спростовується, тим що потерпілий є співробітником поліції, крім того він вже допитаний в судовому засіданні.
Ризик передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України взагалі нічим не підтверджений та спростовується тим, що обвинувачений раніше не судимий.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги;провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
13.06.2019 року рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.
Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
З матеріалів провадження вбачається, що в суді першої інстанції триває судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 28 ч.2, 357 ч.3, 262 ч.2, 28 ч.2, 263 ч.1 КК України, а тому встановлення на даному етапі його вини у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень відноситься до компетенції суду першої інстанції.
Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 28 ч.2, 357 ч.3, 262 ч.2, 28 ч.2, 263 ч.1 КК України, на даній стадії не перевіряється, в цій частині доводи апеляційної скарги до уваги не приймаються.
Оскаржуваною ухвалою був продовжений строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки суд дійшов висновку про те, що прокурором доведені обставини, передбачені п.1 ч.3 ст.199 КПК України, зокрема, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, встановлені в попередніх судових рішеннях не зменшилися, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим ризикам.
Проте, зі змісту оскаржуваної ухвали про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вбачається, що вона не є належним чином обґрунтованою, містить лише посилання на норми закону та формальний виклад законодавчих підстав для продовження запобіжного заходу, без конкретизації обставин відносно особи обвинуваченого ОСОБА_8 та зазначення конкретних доказів існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Апеляційний суд, дослідивши матеріали провадження, вважає, що суд безпідставно визнав ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні запобіжного заходу обвинуваченому, як такі, що не зменшилися.
Зокрема, прокурор у клопотанні, як на обставину, що дає підставу вважати наявність ризику того, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від органу досудового розслідування, посилається на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, шо сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Посилання сторони обвинувачення на тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 та на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведеності вини, апеляційний суд вважає недостатніми для доведеності наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Також апеляційний суд, дослідивши матеріали провадження, вважає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про те, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, який був встановлений при обранні запобіжного заходу обвинуваченому, не зменшився, оскільки стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що обвинувачений на протязі періоду з часу вчиненого злочину будь-яким чином намагався впливати на свідків.
Крім того, зазначений ризик може бути зменшений або усунутий шляхом покладення на підозрюваного обов`язків, передбачений п.4 ч.5 ст. 194 КПК України, зокрема, утримуватися від спілкування з свідками/потерпілими.
При цьому, апеляційний суд враховує пояснення сторін апеляційного провадження про те, що за весь час перебування кримінального провадження на розгляді в суді першої інстанції свідки не з`являються в судові засідання, не допитані судом інстанції, тобто на протязі тривалого часу не забезпечується явка свідків, відповідно до приписів ч.3 ст. 23 КПК України, з метою дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження.
Апеляційний суд встановив, що, згідно наданих до провадження документів, ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, так як він має постійне місце реєстрації та проживання, до затримання був працевлаштований, має сім`ю і неповнолітніх дітей.
Апеляційний суд вважає, що зазначені обставини значно зменшують існування встановленого ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, апеляційний суд вважає обґрунтованими посилання в апеляційній скарзі про те, що суд не дослідив та не дав оцінки доводам сторони захисту про значне зменшення ризиків, відсутність перешкод для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в тому числі з урахуванням зібраних документів, що характеризують особу ОСОБА_8 .
Не врахуванням судом зменшення ризиків, які були встановлені при обранні запобіжного заходу, в сукупності з іншими зазначеними обставинами, стали підставою для необґрунтованого висновку слідчого судді про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою та про продовження дії цього запобіжного заходу.
На підставі наведеного, апеляційний суд вважає можливим застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,3,4 ч.5 ст. 194 КПК України, який забезпечить запобігання встановленим ризикам та належну процесуальну поведінку підозрюваного.
При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що висновки, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам провадження, так як під час апеляційного розгляду встановлено, що ризики, передбачені п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені в ухвалі при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зменшилися, нові ризики не з`явилися, прокурор не довів, що існують обставини, передбачені ч. 3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Висновок в оскаржуваній ухвалі про те, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, так як ризики, встановлені в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не зменшилися, є необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам провадження.
Відповідно до вимог ст.ст. 407, 409 КПК України, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, скасувати ухвалу суду про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, та постановити нову ухвалу, якою обвинуваченому ОСОБА_8 має бути змінений запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,3,4 ч.5 ст. 194 КПК України.
Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК, -
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 частково задовольнити, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23.09.2020 року, про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з 22.00 години до 06.00 години наступного дня, строком до 21.11.2020 року.
На підставі ч.5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:
- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками у кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.
Звільнити ОСОБА_8 з-під варти.
Направити копію ухвали начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання в частині звільнення з-під варти.
Виконання ухвали в частині домашнього арешту та контроль покласти на співробітників Суворовського ВП м. Одеса ГУНП в Одеській області.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4