Справа №357/4581/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2990/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

29 вересня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю:
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2020 року, якою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 7 вересня 2020 року включно,

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000649 по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

10.07.2020 року прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.07.2020 року ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 7.09.2020 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить ухвалу суду скасувати та звільнити його з-під варти в залі суду.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що в ухвалі не зазначено склад суду, який розглядав справу. Крім того, зазначає, що не був присутнім під час оголошення повного тексту ухвали суду.

Заслухавши суддю доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст.55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

ЄСПЛ у своєму рішенні від 04.12.1995 у справі «Bellet v. France» зазначив, що ст.6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КПК України).

Чинним КПК України не передбачено процедуру апеляційного оскарження такої категорії ухвал. Згідно з ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.

Положеннями ч.3 ст.331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Перевіряючи відповідно до ст. 331 КПК України підстави доцільності продовження строків тримання ОСОБА_6 під вартою, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, місцевий суд врахував тяжкість та характер вчиненого злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_6 який є насильницьким проти життя людини, а також ту обставину, що незважаючи на наслідок для обвинуваченого у вигляді безумовного позбавлення волі за скоєння злочину у період іспитового строку, вказана обставина не стала стримуючим фактором від вчинення нового злочину, що свідчить про високу стійкість ризику вчинення нових злочинів, інформацію про особу обвинуваченого, та прийшов до обґрунтованого висновку, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, у змозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, зокрема ризику незаконно впливати на свідків.

Зазначений ризик на цей час продовжує існувати та є реальним, оскільки на даний час не допитані свідки сторони обвинувачення, з частиною яких обвинувачений перебуває у дружніх стосунках та якому відоме їх місце проживання, що дає підставу зробити висновок про високий ступінь ризику незаконного впливу на свідків. Крім того, усвідомлення обвинуваченим тяжкість покарання, яке може йому загрожувати, свідчить про те, що останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, що унеможливить розгляд провадження, встановлення реальних обставин справи та виконання правових приписів ст.2 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо незаконності ухвали суду, колегія суддів вважає безпідставними. Крім того, на даний час розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 ще триває, дослідження доказів ще не завершено, та не прийнято остаточного рішення.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що в ухвалі суду першої інстанції не зазначено прізвище головуючого судді, який розглядав справу, є слушними, проте на думку колегії суддів вказане є опискою та не впливає на скасування ухвали.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 не був присутнім під час оголошення повного тексту ухвали суду, є необґрунтованими та нічим не підтвердженими.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів чи звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти, колегія суддів враховує особу обвинуваченого, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Доводів на спростування вищевказаних висновків суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_6 не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає за необхідне залишити оскаржуване рішення без зміни.

Керуючись положеннями ст.ст. 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.07.2020 року, якою ОСОБА_6 ,обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 7 вересня 2020 року включно залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя