Справа № 473/4285/20
Номер провадження1-кп/473/410/2020
ВИРОК
іменем України
"22" грудня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську кримінальне провадження № 0001255 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Йолчубейлі Сабірабатського району Азербайджану, громадянина Азербайджану, без освіти, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання в ДУ «Вознесенська ВК (№ 72)» за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Київська, 300, судимого:

1. 18.01.2017 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 1700 грн,

2. 29.08.2018 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі,-
- в скоєні злочину, передбаченого ст.391 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, востаннє 29.08.2018 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років 5 місяців позбавлення волі та, з 27.12.2017, відбуваючи покарання року в ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)», незважаючи на те, що йому роз`яснені права та обов`язки засуджених та вимоги відбування покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин. Протягом всього періоду відбування покарання в місцях позбавлення волі, засуджений ОСОБА_5 , заохочень не має, за систематичне порушення встановленого режиму відбування покарання має 126 дисциплінарних стягнень, з яких: 21 раз поміщався до дисциплінарного ізолятору та 1 раз переводився до приміщення камерного типу, а саме 15.09.2020 строком на 2 місяці. Загалом, за весь період відбування покарання в ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)», до засудженого застосовано 12 дисциплінарних стягнень, які на теперішній час не зняті і не погашені у встановленому законом порядку.

Так, 03.12.2020, о 06:49 годині, засуджений ОСОБА_5 , відбуваючи покарання в приміщенні камери № 4 ДІЗО/ПКТ відкрито, в категоричній формі, в присутності представників адміністрації установи виконання покарань, а саме: начальника установи ОСОБА_6 , першого заступника начальника установи ОСОБА_7 , заступника начальника установи з соціально-виховної роботи ОСОБА_8 , начальника оперативного відділу ОСОБА_9 , відмовився виконувати законні вимоги адміністрації установи, а саме: приступити до прибирання в приміщенні камери №4 ДІЗО/ПКТ, в якій він утримується, чим порушив вимоги ст. 9 КВК України, згідно якої засуджені зобов`язані виконувати законні вимоги адміністрації органів та установ виконання покарань, ч. 3 ст. 107 КВК України,п. 4 ч. 2 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, згідно яких засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконання покарань, а також п. 2 ч. 2 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, згідно яких засуджені зобов`язані утримувати в чистоті і порядку приміщення установи виконання покарань. При цьому, засудженого забезпечено необхідним робочим інвентарем, з ним проведено інструктаж з техніки безпеки та за станом здоров`я він міг залучатися до прибирання в приміщенні камери № 4 ДІЗО/ПКТ. В подальшому, засудженому ОСОБА_5 повторно, в усній формі, роз`яснено його права та обов`язки, доведено вимоги режиму відбування покарань, які передбачені ст. 9 КВК України, ч. 3 ст. 107 КВК України, п. 4 ч. 2 розділу ІІ Правил, п. 2 ч. 2 розділу ІІ Правил, а також попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 391 КК України, після чого, засудженому повторно запропоновано приступити до прибирання в приміщенні камери № 4 ДІЗО/ПКТ, однак засуджений ОСОБА_5 відкрито, в категоричній формі, в присутності вищезазначених працівників установи відмовився виконувати законні вимоги адміністрації установи.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразились в злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, кваліфіковані за ст. 391 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, до суду надійшла угода про визнання винуватості від 15.12.2020 року, укладена між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_5 , що є обвинуваченим в цьому ж кримінальному провадженні, за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 скоїв злочин, який відноситься до нетяжких злочинів. Шкода, внаслідок вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст.391 КК України заподіяна лише державним інтересам.

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у зазначеному діянні і беззастережно визнав обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ст.391 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину основного покарання за вироком Київським районним судом м. Харкова від 29.08.2018, яка станом на 15.12.2020 становить 1 рік 6 місяців 16 днів, призначивши остаточно покарання у вигляді 1 року 9 місяців позбавлення волі. ОСОБА_5 із запропонованим видом та мірою покарання згоден.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені судом в ході судового засідання.

Також в підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав судові згоду на призначення узгодженого покарання.

На підставі пояснень обвинуваченого, суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам ст 472 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. 373, 374, 468-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 15 грудня 2020 року, укладену в м. Вознесенську Миколаївської області між прокурором Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ст.391 КК України та, на підставі угоди про визнання винуватості, призначити йому покарання у вигляді 1(одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2018 року, остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді 1 (одного) року 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з 22 грудня 2020 року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 (тридцяти) днів усіма учасниками процесу з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя: ОСОБА_1