Справа № 502/467/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кілія, кримінальне провадження відомості про яке 20.12.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000859, за звинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Узень, Мангишлакської області, Республіки Казахстан, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, працюючого машинистом-комбайнером у ТОВ «РАЙЗ-ПІВНІЧ» зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 27.07.2017 року Липоводолинським судом Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту, за визначенням Ковпаковського районного суду м. Суми від 12.10.2017 року згідно ст. 7 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 року невідбута частина покарання скорочена на частину,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

19.12.2017 року приблизно о 15.00 годині, ОСОБА_5 , знаходячись у рейсовому автобусі сполученням «Ізмаїл - Кілія», приблизно в районі с. Кислиця, Ізмаїльського району, Одеської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з сумки що належить ОСОБА_7 яка знаходилась на верхній полиці таємно викрав чоловіче портмоне, в якому знаходились грошові кошти у сумі 850 гривень, карта банка «Ощадбанк» та службовий пропуск, однак довести свій злочинний намір до кінця не зміг по незалежним від нього обставинам, оскільки був затриманий на місці скоєння злочину іншими пасажирами автобуса.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 2 КК України - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, яку не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка її скоїла.

Допитаний у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення (злочину), визнав у повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. У вчиненому розкаявся та не заперечує проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), повністю доведена, а його дії кваліфіковані органом досудового слідства за ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 2 КК України - вірно.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд враховує:

- наявність обставин, які, у відповідності до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування завданого збитку.
- відсутність обставин, які, у відповідності до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання.

Крім того, суд враховує ступінь тяжкості та громадську небезпеку вчиненого кримінального правопорушення (злочину), данні, що характеризують особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного та стан здоров?я, наявність у нього постійного місця проживання, роботи та утриманців, відсутність претензій з боку потерпілого, досудову доповідь органу з питань пробації, що у своїй сукупності суттєво знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та значно пом`якшує покарання і, призначаючи ОСОБА_5 покарання у вигляді обмеження волі у межах санкції інкримінованої статті, вважає можливим його виправлення без відбування покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Іспитовий строк обвинуваченому підлягає обчисленню з дня проголошення вироку.

Запобіжний захід обвинуваченому на час постановлення вироку не обрано.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Відомості про судові витрати та цивільні позови суду не надані.

Керуючись ст. ст. 371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.
У відповідності до вимог ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він на протязі одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з дня проголошення вироку з 27.08.2020 року.

Речові докази вважати повернутими потерпілому.

Копію вироку негайно після проголошення вручити усім учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1