В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000552 від 04.03.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою-технічною освітою, не одруженого, офіційно не працює, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
03.03.2020 близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходився разом з ОСОБА_5 , за адресою: м. Харків, вул. Башкірська, 2, де вони побачили огороджену металевим парканом територію Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 87. В цей час у ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення секції металевого паркану. Після чого ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою та в групі, маючи злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, демонтували та викрали металеву секцію паркану зеленого кольору розміром: 205 см. на 150 см., вартістю згідно висновку судовотоварознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса №5907 від 20.03.2020 року 569 гривень 00 копійок, після чого розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

03.03.2020 близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_5 знаходився разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , де вони побачили огороджену металевим парканом територію Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 87. В цей час у ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення секції металевого паркану. Після чого ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою та в групі, маючи злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, демонтували та викрали металеву секцію паркану зеленого кольору розміром: 205 см. на 150 см., вартістю згідно висновку судовотоварознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса №5907 від 20.03.2020 року 569 гривень 00 копійок, після чого розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в пред`явленому обвинуваченні визнали себе винними повністю, та пояснили, що скоїли злочини при обставинах наведених вище, щиро покаялися у в скоєному злочині, погодилися з кваліфікацією вчиненого ними діяння, кожен окремо зазначив, що дуже шкодує за вчинене, висновки для себе зробили.

Враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачених та вивченням матеріалів що характеризують їх особистість, відомості щодо процесуальних витрат та речових доказів, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, суд вважає доведеним те, що обвинувачені скоїли кримінальні правопорушення та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Судом були вивчені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, має постійне місце реєстрації, проживання, не одружений, працює.

Згідно досудової доповіді, складеної інспектором Холодногірського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області, виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі або обмеження волі, та не становить високого рівня небезпеки для суспільства.

Дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , судом встановлено, що він раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не офіційно, але працює, має постійне місце реєстрації та проживання, де проживає із матрі`ю, яка є особою похилого віку.

Згідно досудової доповіді, складеної інспектором Холодногірського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області, виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення волі або обмеження волі, та не становить високого рівня небезпеки для суспільства.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, той факт, що матеріальна шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна потерпілому, пом`якшуючи покарання обставини, у сукупності із даними, що характеризують особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їх відношення до скоєного злочину, відсутність претензій зі сторони потерпілого, та вважає, що покарання треба визначити в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Зважаючи на усю сукупність вказаних вище обставин, з урахуванням даних про особи обвинувачених, того факту, що злочин, у вчиненні якого вони обвинувачуються, відноситься до категорії нетяжких, ставлення кожного окремо з обвинувачених до вчиненого ними діяння, вони в повній мірі усвідомили протиправність своїх дій, а також його наслідки, щирого каяття, а також враховуючи позицію сторони обвинувачення, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення контролю за їх поведінкою в період іспитового строку, у відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки відповідно до ст.. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених.

Таке покарання суд вважає необхідними та достатніми для їх виправлення.

По кримінальному провадженню цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати необхідно стягнути в рівних частках з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 п.1,2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 п.1,2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення товарознавчої експертизи № 5907 від 20.03.2020 у розмірі 980 гривень 64 копійки, тобто по 490 грн. 32 коп. з кожного.

Речові докази:

- металеву секцію паркану розміром 205 на 150 см виготовлену з металевих кутків 5х5см передану на відповідальне зберігання потерпілому залишити у розпорядженні Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ст. № 87 ХМР Х/о.

- СД-диск з відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження №0000552.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1