Справа № 184/1945/20
Номер провадження 1-кп/184/247/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000591 від 15.10.2020 року відносно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Покров Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, дітей на утриманні не має, має середню спеціальну освіту, не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

28.1.2014року Самарським районним судом м. Дніпро за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном 3 роки;

25.9.2014року Самарським районним судом м. Дніпро за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 23.10.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпро за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. За ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.02.2015 вирок суду Амур-Нижньодніпровського райсуду м. Дніпро від 23.10.2014 року змінено в частині призначення покарання та вважати засудженим за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 20.12.2018 року з Жовтоводської виправної колонії Дніпропетровської області по відбуттю терміну покарання;

- 08.04.2020 року Орджонікідзевським міським судом за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном 3 роки,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2020 року о 00:17 годині в м. Покров Дніпропетровської області ОСОБА_3 перебував в холі лазні, розташованої по вул. Партизанська, 10, де за барною стійкою побачив мобільний телефон марки «BRAVIS» модель «MAJOR», належний потерпілому ОСОБА_5 , на викрадення якого у ОСОБА_3 виник злочинний намір. В цей же день та час, перебуваючи там же, реалізуючи свій злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, будучи впевненим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, таємно, умисно, повторно, з корисливих спонукань простягнувши руку через барну стійку викрав мобільний телефон марки «BRAVIS» модель «MAJOR», вартість якого відповідно до висновку експерта №19/104-17/3/12.1/228 від 20.10.2020 року складає 283,33 гривні. Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 283,33 гривні.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого та пояснив, що 15.10.2020 року о 00:17 годині він був у лазні. Свій телефон віддав на зарядку. За барною стойкою побачив мобільний телефон потерпілого ОСОБА_5 .. Простягнув руку через барну стойку і взяв телефон потерпілого. Він був у стані алкогольного сп`яніння. На наступний день прийшли працівники поліції і він їм віддав телефон. У вчиненому щиро розкаявся та просить суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, доведена повністю.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.ст.50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий та в період іспитового строку знову вчинив корисливий злочин, матеріальний збиток потерпілому відшкодований в повному обсязі шляхом повернення викраденого майна, думку потерпілого щодо призначення покарання обвинуваченому, який покладається на розсуд суду, на «Д» обліку у лікарів психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, скарг та заяв за місцем проживання не надходило, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення саме такого виду покарання буде достатнім для виправлення винної особи, попередження нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

При кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 по епізоду вчинення кримінального правопорушення слід застосовувати ч. 1 ст. 71 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України, вважає, що витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Вирішуючи питання про речові докази, суд виходить з положень ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 залишити у виді особистого зобов`язання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_3 покарання за цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі, призначеного вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2020 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 залишити у виді особистого зобов`язання.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Згідно ст.124 ч.2 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів на загальну суму 653 грн. 80 коп..

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «BRAVIS» - залишити потерпілому ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1