1 із 4 Провадження №1-КП/303/636/20
Справа №303/3874/20
Номер рядка статистичного звіту-21
ВИРОК
06 серпня 2020 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Мукачево кримінальне провадження №0000007 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої, громадянки України,
- обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку передбаченого частиною 1 статті 125 КК України;
з участю сторін та учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
законного представника потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
законного представника обвинуваченої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представника служби в справах дітей ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
01 липня 2020 року близько 18 години 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи у лісовому масиві мікрорайону «Подгоряно» у місті Мукачеві по вулиці Верді на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, затіяла сварку з потерпілою ОСОБА_5 , у ході якої умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, нанесла руками затиснутими в кулак два удари в область обличчя неповнолітньої потерпілої.
У результаті чого, ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у виді синця у правій орбітальній області та чоловій області голови справа, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, та такі що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності.
Такі дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за частиною 1 статті 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку визнала повністю, у вчиненому розкаялася, підтвердила що викладені вище факти та обставини вчинення злочину, відповідають дійсності. Пояснила, що дійсно 01 липня 2020 року одна з подружок повідомила що потерпіла розповсюджує стосовно неї плітки. Побачивши потерпілу у дворі будинку де вона проживає запропонувала їй піди в лісок та вияснити стосунки, на що вона погодилася. На

2 із 4
місці події вони знаходились разом з друзями, які спостерігали за їх сваркою. Потерпіла заперечувала про розповсюдження пліток, це її розлютило і вона нанесла їй два удари в область голови затиснутою в кулак рукою і один удар в живіт. У вчиненому віна щиросердечно розкаюється.
Допитана в судовому засіданні потерпіла підтвердила, що 01 липня 2020 року між нею та обвинуваченою сталася суперечка на що ОСОБА_3 запропонувала піти в лісок і «поговорити», вона погодилася. По дорозі вони зустріли брата ОСОБА_10 який поцікавився куди вони йдуть. Вже безпосередньо на місці події обвинувачена почала звинувачувати її в плітках, на що вона заперечила. Обурившись обвинувачена нанесла їй спочатку один удар рукою зажатою у кулак в область скроні, потім в чоло та у живіт. Після чого схопила за волосся і вона впала на коліна. Брат ОСОБА_11 відчувши небезпеку прибув на місце події і відтягнув обвинувачену, намагався їх примирити та зателефонував їх батьку. Зазначила, що обвинувачена попросила вибачення, коли вже справу було призначено до судового розгляду.
Також, суд враховує позицію потерпілої та її законного представника, які не зверталися до суду з цивільним позовом про стягнення моральної та матеріальної шкоди, міру покарання, яку необхідно обрати обвинуваченій, за вчинений проступок, залишили на розсуд суду.
Крім повного визнання обвинуваченою своєї вини у вчиненому, її вина у скоєнні нею кримінального проступку підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Зокрема висновком судово-медичного експерта Мукачівського районного відділення СМЕ від 03 липня 2020 року підтверджується, що ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у виді синця у правій орбітальній області та чоловій області голови справа, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, та такі що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності.
Вказані вище тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів по ударному механізму спричинення, якими могли бути затиснуті в кулак руки сторонньої людини і не характері для падіння з висоти власного зросту.
Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів. В судовому засіданні обвинувачена не оспорювала фактичні обставини справи, при яких спричинено тілесні ушкодження потерпілій.
Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, визначено що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом.
Таким чином, суд вважає що органом досудового розслідування дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані вірно, її вина доведена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України оскільки вона умисно заподіяла легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_5 .
Наданими суду доказами, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 підтверджується, що остання раніше не притягалась до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем навчання характеризується позитивно.

Позиції учасників судового розгляду.
Прокурор, вважаючи доведеною вину обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, пропонував суду визнати її винною та звільнити від покарання із застосуванням примусових виховних заходів. Потерпіла та її законний представник погодилися з позицією прокурора.
Законний представник обвинуваченої та обвинувачена, визнаючи вину у вчиненні інкримінованого їй проступку, не заперечили щодо застосування стосовно неї статті 105 КК України.

3 із 4
Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченій суд керується статтями 65-67 КК України.
Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо).
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття та скоєння проступку неповнолітньою.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно статті 67 КК України, суд не знаходить
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки нею вчиненого, а також те, що вчинене нею кримінальне правопорушення в силу статті 12 КК України є кримінальним проступком.
Слід зазначити, що при призначенні покарання судом враховані вимоги статті 50 КК України, де зазначено, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Як зазначено вище, обвинувачена є неповнолітньою, вперше притягається до кримінальної відповідальності визнала свою провину, претензії матеріального характеру з боку потерпілих щодо неї відсутні.
Частиною 1 статті 105 КК України визначено, що неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
У цьому разі суд може застосувати один або декілька примусових заходів виховного характеру, передбачених даною статтею.
Згідно з пунктом 16 роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до частини 2 статті 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні, керуючись статтею 105 КПК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Слід зазначити що застереження є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового кримінального правопорушення.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого неповнолітньою ОСОБА_3 , кримінального проступку, який вчинено вперше, обставини його вчинення, дані про особу неповнолітньої обвинуваченої, яка характеризуються позитивно, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що неповнолітня обвинувачена на час ухвалення вироку не потребує застосування покарання та її можливо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.
Таким чином, згідно з вимогами статей 105,497 КПК України, суд дійшов висновку про можливість звільнення від покарання неповнолітньої обвинуваченої та застосування до неї примусових заходів виховного характеру, оскільки вона вперше обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, щиро розкаялася у вчиненому, висловила впевнення не вчиняти у

4 із 4
майбутньому злочинів.
При цьому, вирішуючи питання про вид заходу виховного характеру, суд вважає, що найбільш ефективним та таким, що забезпечить позитивний виховний вплив, буде примусовий захід виховного характеру, передбачений пунктом 1 частини 2 статті 105 кк України у виді застереження, з урахуванням положень статті 497 КПК України, звільнити її від призначеного покарання.

Вирішення цивільного позову та мотиви інших рішень.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, та на підставі частини 1 статті 105 КК України звільнити від покарання без визначення його виду і розміру.
На підставі пункту 1 частини 2 статті 105 КК України застосувати до ОСОБА_3 примусовий захід виховного характеру - застереження.
Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до частини 6 статті 376 КПК України копрію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуюча ОСОБА_1