Дата документу 22.07.2020 Справа № 554/4830/20
Єдиний унікальний номер справи: №554/4830/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2020 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_3 про арешт майна , -

В С Т А Н О В И В :

Слідча звернулась до суду з клопотанням , посилаючи на те, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000068 від 30.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Так, 28.01.2020 близько 20 години 30 хвилин, співробітниками Люботинського ВП ГУНП в Харківській області затримано громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також громадянина ОСОБА_5 , яких доставили до приміщення Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області, де запропонували написати обставини начебто вчиненої ОСОБА_4 , крадіжки велосипеду, що відбулась цього ж дня в смт. Пісочин Харківського району Харківської області.

Після цього ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи службовими особами правоохоронного органу, близько 10 години 29.01.2020 року, знаходячись у приміщенні Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області, маючи спільний злочинний умисел, направлений на вимагання і одержання неправомірної вигоди, висунули

ОСОБА_4 , протиправну вимогу стосовно необхідності передачі їм неправомірної вигоди в розмірі 1000 (тисячі) доларів США за не складання, не реєстрацію та не направлення до слідчого підрозділу Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області матеріалів для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжки. Тобто за невжиття ними заходів, в межах повноважень, направлених на встановлення його причетності до скоєння злочину.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу та зрозумівши, що ОСОБА_4 не має грошових коштів, вказані працівники поліції продовжили вимагати неправомірну вигоду вже у його матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомили, що останній необхідно надати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США, отримавши яку останні пообіцяли не складати, не реєструвати та не направляти до слідчого підрозділу Люботинського відділення поліції Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області матеріалів щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення крадіжки з метою вирішення питання щодо його притягнення до кримінальної відповідальності.

У подальшому, а саме 31.01.2020 близько 22 год. 40 хв. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , під час зустрічі з ОСОБА_8 , у салоні службового автомобіля «Деу Сенс» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував поблизу будинку №5 по вул. Річковій, смт. Пісочин, Харківського району, Харківської області, одержали від неї заздалегідь обумовлену неправомірну вигоду в розмірі 1000 доларів США, після чого були затримані співробітниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із вимаганням такої вигоди, про яку йому повідомлено 01.02.2020.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , протоколом затримання, особи підозрюваної у вчиненні злочину від 31.01.2020, протоколом огляду, копіювання заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр, протоколом огляду особу та вручення грошових коштів, протоколом обшуку службового транспортного засобу «DAEWOO SENS» з державним номерним знаком НОМЕР_1 в якому знаходились підозрювані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у момент їх затримання,а також іншими доказами, здобутими під час здійснення досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, з урахуванням санкції ч.3 ст.368 КК України, орган досудового розслідування відповідно до п.2 ч.1 ст.170 КПК України повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні з метою відшкодування завданої шкоди (цивільний позов), конфіскації та спеціальної конфіскації.

Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_7 на праві приватної власності належить двохкімнатна квартира площею 55 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_7 на праві приватної власності належить двохкімнатна квартира площею 55 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, з метою виконання завдань кримінального провадження, забезпечення можливої конфіскації майна, виникла необхідність в накладенні арешту на вищевказане майно, що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наразі в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що наявні ризики відчуження, знищення або спотворення наведеного вище вилученого майна, з метою унеможливлення застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а також з метою забезпечення цивільного позову та спеціальної конфіскації майна, орган досудового розслідування вважає за доцільне, здійснити розгляд цього клопотання без повідомлення про це підозрюваного та сторону захисту, з метою запобігання настанню негативних наслідків для кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді. Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Санкція ч.3 ст.368 КК України передбачає обов`язкову конфіскацію майна. Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення конфіскації майна виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно у кримінальному провадженні.

Водночас з метою забезпечення арешту майна, попередження пошкодження, знищення та відчуження майна, на підставі ч.2 ст.172 КПК України дане клопотання просила розглядати без повідомлення власника та володільця майна підозрюваного та його захисника.

Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення зникнення, втрати, пошкодження, приховування чи перетворення матеріальних об`єктів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин кримінального провадження, слідча звернулась до суду з вказаним клопотанням .

Слідча в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій прохала клопотання задовольнити, та розглянути клопотання у її відсутність.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту, вказаного в клопотаннях сторони обвинувачення майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони розпорядження та відчуження, на майно громадянина України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на квартиру площею 55 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1