1Справа № 335/7407/20 1-кс/335/3803/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Вознесенівського ВП Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002075 від 01 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

1) 06.05.2001 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, за ч. 2 ст. 140 КК України, покарання у вигляді 3 роки позбавлення волі;

2) 25.02.2002 Вільнянським районним судом Запорізької області, за ч. 3 ст. 185, ст. 304, ст. 70 КК України, покарання у вигляді 3 роки 9 місяців позбавлення волі;

3) 09.06.2006 Вільнянським районним судом Запорізької області, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України, покарання у вигляді 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

4) 21.12.2015 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки та 9 місяців;

5) 06.07.2016 Комунарським районним судом м. Запоріжжя, за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України, покарання у вигляді 3 роки позбавлення волі, приєднано вирок Нікопольського районного суду Дніпропетровської області та визначено покарання 3 роки 9 місяців.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що 01 вересня 2020 року приблизно о 08:25 годині ОСОБА_5 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «вул. Пушкіна» в порушення вимог постанови Кабінету міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», не одягнувши засіб індивідуальний захисту медичну маску, увійшов до автобусу № 17 державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по проспекту Соборному до зупинки громадського транспорту «вул. Гагаріна» в м. Запоріжжя. При вході у автобус водій ОСОБА_7 зробив зауваження ОСОБА_5 щодо застосування засобу індивідуальний захисту, у відповідь на що у останнього з хуліганських мотивів раптово виник умисел на грубе порушення громадського порядку. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, проявляючи явну неповагу до суспільства, загальноприйнятих норм моралі та правил поведінки, незважаючи на присутність інших пасажирів, ОСОБА_5 почав виражався на адресу ОСОБА_7 грубою нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок в автобусі.

Пасажир ОСОБА_8 висловив ОСОБА_5 вимогу на припинення протиправних дії, у відповідь на що, по приїзду до зупинки громадського транспорту «вул. Гагаріна», ОСОБА_5 , продовжуючи вчиняти хуліганські дії, перегородив собою вихід з автобуса вказаному пасажиру, висловлюючи відносно нього погрози фізичною розправою на наступній зупинці. Після чого, ОСОБА_5 дістав зі своєї сумки предмет, зовні схожий на травматичний пістолет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, направив на ОСОБА_8 та намагався взвести курок. Однак потерпілий ОСОБА_8 з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_5 , розпочав застосування до останнього фізичної сили, та, прислонивши однією рукою останнього до віконного скла автобусу, представився як працівник поліції, продемонструвавши іншою рукою службовий жетон. Незважаючи на це, ОСОБА_5 став чинити опір та намагався вирватись, розмахуючи пістолетом, у зв`язку з чим ОСОБА_8 продовжив застосування до останнього фізичної сили внаслідок чого, вивів його з автобусу на зупинку громадського транспорту «вул. Гагаріна» в м. Запоріжжя, де вибив пістолет з руки на землю та здійснив затримання в порядку ст. 208 КПК України.

01 вересня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, зазначаючи про те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували. Захисник подав письмове заперечення у якому посилається на недоведеність ризиків та просить обрати відносно підозрюваного домашній арешт шляхом зборони залишати житло у нічний час доби.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділення Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002075 від 01 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України.

01 вересня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, який не одружений, на утриманні дітей не має, не працевлаштований, має місце реєстрації, є особою раніше засудженою. Також слідчий суддя враховує вік підозрюваного, стан його здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків та відсутність постійного стабільного джерела доходу, що дає підстави дійти висновку про наявність ризику вчинення іншого злочину.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , вагомість доказів щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дані про особу ОСОБА_5 , з урахуванням обставин підозри, слідчий суддя дійшов висновку, що існують високі ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, про які зазначено у клопотанні слідчого та наведено слідчим та прокурором у судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Виходячи з інкримінованого ОСОБА_5 злочину, з урахуванням даних про його особу, при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя враховує його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування та суду, та вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовує доводи про можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Слідчий суддя вважає за неможливе застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, зокрема, домашній арешт, оскільки даний запобіжний захід з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та існування встановлених в судовому засіданні ризиків щодо підозрюваного, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки. Окрім того, у запереченнях на клопотання захисник підозрюваного просить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою, яка відмінна від адреси реєстрації , що свідчить про те, що підозрюваний за своїм місцем реєстрації не мешкає.

Запобіжний захід у вигляді застави не є можливим застосувати до підозрюваного, оскільки відсутні відомості про наявність у нього джерел доходу та можливості внесення за нього застави будь-якими іншими особами.

Особи, які б висловили намір поручитися за підозрюваного, до слідчого судді не звертались.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, на переконання слідчого судді, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також не усуне встановлених в судовому засіданні ризиків. Крім того, цей запобіжний захід буде занадто м`яким з урахуванням конкретних обставин злочинів та даних про особу підозрюваного.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу,

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частина 4 ст.183 КПК України передбачає чіткий перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави, а саме: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Слідчий суддя також враховує високий ступінь небезпеки злочину, керуючись ч. 3,4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при обранні запобіжного заходу, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), пов`язане з опором представникові влади, який припиняв хуліганські дії, вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Виходячи з вимог ст. 219 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного строком до 30.10.2020 року включно, в межах строку досудового розслідування, який слід обчислювати з 01.09.2020 року з дня фактичного затримання.

З огляду на зазначене, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.10.2020 року включно.

Строк тримання під вартою підозрюваного, рахувати з 01.09.2020 року, з дня фактичного затримання.

Встановити строк дії даної ухвали до 30.10.2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

.

Слідчий суддя ОСОБА_1