Справа №487/4369/20
Провадження №1-кс/487/4907/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2020 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , у кримінальному провадження № 0000790 від 30.07.2020 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, працюючого на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лиманського відділу поліції ГУНП в Одеській області, зареєстрованого та мешкаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України-

ВСТАНОВИВ

31.07.2020 року слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , за погодженням прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР та слідчих регіональної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 з одночасним визначенням розміру застави у розмірі 750000 грн.

Підставою для внесення клопотання стала обґрунтована підозра ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: впливати на свідків шляхом погроз та підкупу,з метою уникнення покарання за вчинення кримінального правопорушення; переховуватися від органу досудового розслідування; знищити, сховати або спотворити речові докази; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив про задоволення клопотання.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, просив в його задоволенні відмовити, посилаючись на необгрунтованість підозри та недоведеність ризиків. Просив врахувати, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, на його утриманні перебуває дружина, яка знаходиться у декретній відпустці та малолітня дитина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, підтримав думку свого захисника.

Крім того до суду надійшло клопотання депутата Южненської міської Ради ОСОБА_9 , в якому останній просить обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистої поруки. У клопотанні зазначив, що розглянувши можливість взяття ОСОБА_4 на поруки було встановлено, що останній не має мети переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти будь які правопорушення, знищувати докази у кримінальному провадженні. Крім того ОСОБА_4 позитивно характеризується, дисциплінарних стягнення за час проходження служби не має. Враховуючи зазначене, просить про задоволення клопотання.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.
ОСОБА_4 та його захисник просили про задоволення клопотання.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000790 від 30.07.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 від 13.07.2020 за № 910 о/с, майора поліції ОСОБА_4 призначено на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лиманського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Так, ОСОБА_4 , прибув 29.07.2020 близько 14 години (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) спільно зі слідчою оперативною групою Лиманського ВП ГУНП в Одеській області на виклик по лінії «102» за адресою: АДРЕСА_2 за викликом громадянина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за фактом можливого заволодіння його майном громадянином ОСОБА_12 .

Також, на місце події прибув рідний брат ОСОБА_12 ОСОБА_13 , який побачив працівників поліції у кількості приблизно 5 осіб, що складали якісь документи. У цей час брат ОСОБА_13 ОСОБА_12 був одягнутий у кайданки та сидів у службовому автомобілі поліції. Зі слів працівників поліції ОСОБА_13 стало відомо, що брата мають намір затримати працівники поліції за вчинення злочину, пов`язаного із заволодінням майном потерпілого ОСОБА_11 .

У ході спілкування ОСОБА_4 з ОСОБА_13 , у ОСОБА_4 з корисливих мотивів, на думку органу досудового слідства, виник умисел на вимагання та одержання від ОСОБА_13 неправомірної вигоди за не притягнення брата ОСОБА_13 ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

З метою реалізації вказаного умислу, ОСОБА_4 відізвавши ОСОБА_13 від інших присутніх на місці події осіб, висловив ОСОБА_13 вимогу надання йому неправомірної вигоди у розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) доларів США за не притягнення ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності. При цьому, ОСОБА_4 у переконливій та наполегливій формі зауважив, що у разі відмови у наданні вказаної суми грошових коштів, ОСОБА_12 загрожує покарання у вигляді реального позбавлення волі строком до чотирьох років.

Будучи не обізнаним у кримінальному процесуальному законодавстві, ОСОБА_13 , під наполегливими вимогами ОСОБА_4 , розуміючи, що у разі відмови у наданні неправомірної вигоди, його брату загрожує реальне позбавлення волі, вимушено погодився на незаконні вимоги ОСОБА_4 .

У подальшому, розуміючи неправомірність дій ОСОБА_4 та не бажаючи виконувати його явно незаконні вимоги, ОСОБА_13 звернувся з відповідною заявою про злочин до правоохоронних органів.

Далі, 30.07.2020 близько 08 години 30 хв. ОСОБА_4 у ході телефонної розмови з ОСОБА_13 повторно висунув останньому вимогу надання обумовленої суми неправомірної вигоди та зауважив, що грошові кошти потрібно надати терміново. При цьому, ОСОБА_13 неодноразово повідомляв ОСОБА_4 , що у нього скрутне матеріальне становище та не має такої великої суми грошових коштів, а також йому необхідний час для того, щоб їх зібрати, або взяти у борг.

На це ОСОБА_4 у грубій формі сказав, що усю суму у розмірі 1500 (однієї тисячі п1ятсот) доларів США ОСОБА_13 повинен надати йому не пізніше обіднього часу 31.07.2020.

31 липня 2020 року ОСОБА_13 прибув за вказівкою ОСОБА_4 до автобусної зупинки с. Крижановка-1 по південній дорозі у напрямку м. Южне Одеської області, де його зустрів ОСОБА_4 на автомобілі марки Toyota державний номер НОМЕР_1 .

Далі, ОСОБА_4 , діючи конспіративно, декілька разів змінюючи дислокацію та маршрут руху з метою завуалювання своїх неправомірних дій, на вказаному автомобілі разом з ОСОБА_13 прибув до автомобільної стоянки біля гіпермаркету «Ашан», що знаходиться у с. ФонтанкаЛиманського району Одеської області.

У подальшому, приблизно о 15 годині 30 хвилин знаходячись на вказаній автомобільній стоянці біля гіпермаркету «Ашан», ОСОБА_4 шляхом вимагання одержав від ОСОБА_13 неправомірну вигоду у розмірі 1 100 (однієї тисячі ста) доларів США, що у еквіваленті складає 30 460 (тридцять тисяч чотириста шістдесят) гривень та 10 000 (десять тисяч) гривень.

Після одержання неправомірної вигоди ОСОБА_4 затримано працівниками правоохоронних органів.

31.07.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - одержання службовою особою, неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.

Обгрунтованість підозри підтверджується: заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_13 від 30.07.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 30.07.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 30.07.2020; відповіддю Одеського управління ДВБ НПУ на доручення слідчого від 30.07.2020; протоколом затримання ОСОБА_4 від 30.07.2020; протоколом огляду місця події від 30.07.2020; протоколом освідування ОСОБА_4 від 30.07.2020; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_4 з посиланням на недопустимість доказів, якими слідчий обґрунтував клопотання, оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

Посилання захисника на недопустимості та неналежності доказів здобутих органом досудового розслідування є необґрунтованими та безпідставними, оскільки дані обставини оцінює суд, на стадії судового розгляду обвинувального акту.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні; знищення, переховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні; наявність ризику продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Позиція підозрюваного та його захисника щодо наявності міцних соціальних зв`язків, малолітньої дитини, постійного місця мешкання, позитивної характеристики, з огляду на характер, вид, обставини вчиненого кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_4 , не спростовують та істотно не впливають на встановлені слідчим суддею ризики, не зменшують встановлених ризиків та в даному випадку не є визначальними аргументами, які давали б можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Слідчий суддя вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя вважає, що клопотання депутата Южненської міської ради ОСОБА_9 про обрання стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки задоволенню не підлягає, оскільки запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні слідчого, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу не можливо, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з-під варти.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

З урахуванням викладеного, при визначенні розміру застави, слідчий суддя, окрім вищевказаного, також враховує тяжкість правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , розмір неправомірної вигоди, матеріальне становище підозрюваного.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 439400 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_6 , у кримінальному провадження № 0000790 від 30.07.2020, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" до 01.10.2020року .
Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 439400 гривень , яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

Покласти на ОСОБА_4 , у разі звільнення під заставу обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України :

- не відлучатися з населенного пункту місця проживання бездозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст..194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_4 діє до 01.10.2020 року.

В задоволенні клопотання депутата Южненської міської Ради ОСОБА_9 , про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1