490/3331/15-к
н/п 1-кп/490/625/2018
У Х В А Л А

22 серпня 2019 року м.Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва

в складі: судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі: прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв кримінальну справу відносно:

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, українця, громадянина України, одруженого, освіта професійно-технічна, проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.2ст.409, ч.3ст.407 КК України

в с т а н о в и в :

Прокурор заявив клопотання про визнання очевидно недопустимим доказом у даній справі - показів свідка ОСОБА_7 . Прокурор вказав, що оскільки обвинуваченим ОСОБА_5 було заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_7 , то прокурор вимушений заявити клопотання про визнання очевидно недопустимим доказом показання даного свідка, оскільки показання свідка, як імовірний доказ у даній справі не були відкриті стороні обвинувачення, а тому відповідно до ч.12 ст.290 КПК України не можуть бути досліджені судом. Прокурор вказав, що згідно запиту від 10.04.2015р. прокурора до ОСОБА_5 про відкриття матеріалів, обвинувачений ОСОБА_5 повідомив, що не володіє будь-якими матеріалами чи доказами. За таких обставин прокурор вважає, що заявлений стороною захисту доказ - показання свідка ОСОБА_8 є очевидно недопустимим доказом і суд не повинен досліджувати такий в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що заява про допит свідка ОСОБА_7 виникла в липні 2019р., та була зумовлена тим, що сторона обвинувачення не забезпечує явку в судове засідання заявлених свідків сторони обвинувачення - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Обвинувачений вказав, що у разі коли б судом вказані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були допитані та дали суду свої показання, то потреба у отриманні показань свідка ОСОБА_7 відпала би. Проте, оскільки свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судове засідання не з?являються, прокурор їх явку не забезпечує, та відмовився від їх виклику до суду до їх допиту, то у обвинуваченого виникла необхідність надати суду інші докази у справі, зокрема це показання свідка ОСОБА_7 .
Захисник ОСОБА_4 щодо клопотання прокурора про визнання доказу - показання свідка ОСОБА_11 , - недопустимим заперечував. Захисник ОСОБА_4 вказав, що необхідність у подачі суду вказаного доказу - показання свідка ОСОБА_7 виникла вже під час судового розгляду справи, оскільки прокурор в силу тих чи інших обставин відмовився від дослідження показів певних свідків. Захисник ОСОБА_4 вважає, що заявлений ними доказ - показання свідка ОСОБА_8 , - це новий доказ у справі, його раніше не було, а тому цей доказ і не міг бути відкритий прокурору на стадії досудового розслідування. Захисник Зозуля послався також на практику ЄСПЛ який у своїх висновках прийшов до того, що недослідження показань свідків сторони захисту є обмеженням права на захист обвинуваченого та порушенням ч.3ст.6 Конвенції"Про захист прав людини і основоположних свобод".
Захисник вказав, що оскільки рішення ЄСПЛ є частиною національного законодавства, то суди повинні приймати рішення з урахуванням висновків ЄСПЛ.
Суд, вислухавши сторони у справі, дослідив докази, приходить до настпуного.
Відповідно до ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженню підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення, зокрема - час, місце, спосіб вчинення злочину, винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину,вид і розмір шкоди,завданої злочином, розмір процесуальних витрат,обставини, що впливають на ступінь тяжкості вчиненого злочину, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом?якшують покарання,виключають кримінальну відповідальність, або є підставою для закриття кримінального провадження.
Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.2,3 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Відповідно до ч.1ст.95 КПК України показання це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.
Відповідно до ч.6 ст.290 КПК України сторона захисту за запитом прокурора зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до житла чи іншого володіння, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем сторони захисту, якщо сторона захисту має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.
Відповідно до ч.12 ст.290 КПК України якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Відповідно до ч.3 ст.6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права - допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.
Отже, норми Конвенції вказують, що обвинувачений має право на допит свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення.
Судом встановлено, що сторона обвинувачення відповідно до ст.290 КПК України відкрила стороні захисту докази - показання свідків, надавши в їх розпорядження протоколи допиту свідків обвинувачення.
Відповідно до ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Отже і Конституція України і КПК України вказують про рівні права учасників кримінального процесу на збирання та подання до суду доказів, в тому числі і таких - як показання свідків.
Норми Конвенції"Про захист прав людини і основоположних свобод" вказують, що обвинувачений має право на допит свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення. Отже сторони кримінального процесу в питанні поданні суду доказів у справі поставлені законом в одинакові умови.

Відповідно до ст.96 КПК України сторони кримінального провадження мають право ставити свідку запитання щодо його можливості сприймати факти, про які він дає показання, а також щодо інших обставин, які можуть мати значення для оцінки достовірності показань свідка.
Щодо однакових умов в наданні суду доказів по справі, з урахуванням норм ст.ст.95,96, ст.290 КПК України в частині відкриття сторонами одна одній доказів по справі, то аналіз цих норм вказує, що в частині поданні суду таких доказів як показання свідків - то ця вимоги направлена на реалізацію сторонами свого права щодо виконання норми ст.96 КПК України, тобто щодо можливості з?ясування достовірності показань свідка.
Завчасне відкриття сторонами одна одній доказів у справі, а саме показань свідків - надає можливість стороні процесу вжити заходів для реалізації приписів норми ст.96 КПК України, а отже поставить сторони в рівні умови щодо надання суду доказів та у доведенні їх переконливості перед судом.
Враховуючи вище викладене та ту обставину, що сторона захисту не здійснила дій по відкриттю стороні обвинувачення доказу у справі - показань свідка ОСОБА_7 , то суд приходить до висновку, що клопотання прокурора щодо визнання недопустимим доказом - показань свідка ОСОБА_7 , - на даній стадії процесу слід задоволити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22,84,89,89,95,96,290 КПК України, ч.3ст.6 Конвенції"Про захист прав людини і основоположних свобод", суд

у х в а л и в :

клопотання прокурора задоволити.
Визнати недопустимим дослідження доказу - показання свідка ОСОБА_7 , -- на даній стадії процесу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді